Справа № 703/6281/15-к

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :
Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, перебуває в провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки такий витікає 10 травня 2017 року, а розгляд справи ще не завершений, свідки допитані ще не всі і ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.
Обвинувачений, як і його захисник заперечували проти клопотання прокурора і обвинувачений просив замінити йому запобіжний захід, з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що докази у справі судом досліджені, свідки допитані всі. ОСОБА_8 завірив суд, що буде вести себе зразково і не ухилятиметься від явки до суду.
Суд, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного:
Статею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, знищувати, ховати або спотворювати речі чи документи, вчиняти інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Під час розгляду клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Обвинувачений тримається під вартою близько року.
Кримінальне провадження призначалося до розгляду неодноразово.
Враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: тримання ОСОБА_8 під вартою більше 10 місяців, наявність у нього постійного місця реєстрації і проживання та враховуючи, що всі докази по справі досліджені і свідки і допитані, подальше перебування ОСОБА_8 в умовах СІЗО не є доцільним, тому суд вважає за можливе змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під ватою, а саме:
- тримання під вартою до вирішення питання про винуватість особи не має бути «загальним правилом» і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що такий запобіжний захід, як домашній арешт, забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 201, 202, 331 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Покласти на Сорокіна наступні обов`язки:
- заборонити обвинуваченому залишати своє фактичне місце проживання :
АДРЕСА_1 , з 18 год. до 09 год.
- за першим викликом чи вимогою з`являтися до слідчого, прокурора та суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники ОВС, з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Строк дії ухвали з 4 травня 2017 року по 4 липня 2017 року.
Виконання ухвали доручити Смілянському ВП ГУНП в Черкаській області та зобов`язати його негайно поставити на облік ОСОБА_8 про що повідомити суд.
Ухвала постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення остаточного рішення, а тому окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1