Справа №488/1939/16-к 19.05.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,
Провадження № 11-кп/784/364/17 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст.115 ч.1 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст вимог апеляційних скарг і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати вирок суду, визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 118 КК України, та призначити мінімальний строк покарання.
Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 містить аналогічні вимоги.
Потерпіла ОСОБА_6 апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та пом`яктити призначене ОСОБА_5 покарання до 7 років позбавлення волі.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.
Постановлено строк відбування покарання рахувати з дати фактичного затримання 10.02.2016 року, зарахувавши у даний строк? на підставі статті 72 КК України, період знаходження ОСОБА_5 під вартою по даному кримінальному провадженню з 10.02.2016 року по день, що передує дню набрання вироком законної сили включно із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення (тримання під вартою) за 2 (два) дні позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 51500,00 грн. та на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 18168,60 грн.
Також вирішено питання щодо долі речових доказів.

2. Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_4 посилається на невірне формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним, та не врахування судом того, що нанесенню потерпілому ударів передувала обопільна бійка між ним і обвинуваченим. Вказує, що ініціатором конфлікту був саме потерпілий, який першим завдав ОСОБА_5 удар по нозі та спровокував конфлікт, і наявність даного тілесного ушкодження підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 17.02.2016 року.

Посилається на недопустимість як доказу протоколу огляду місця події, оскільки з відеозапису не вбачається, щоб обвинувачений надавав дозвіл на його проведення.

Також вказує на недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту з ОСОБА_5 , оскільки останній, будучи особою, залежною від вживання алкоголю, надавав в ході експерименту показання, які були потрібні слідчому, за що йому була надана можливість вжити спиртні напої. Захисник посилається і на те, що висновок судово-медичної імунологічної експертизи від 23.03.2016 року не міг бути прийнятий судом до уваги через відсутність первісних упакувань речей об`єктів дослідження.

Зазначає, що з показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також висновку комплексної криміналістичної експертизи від 29.04.2016 року вбачається, що невстановлений чоловік стукав до сусідів обвинуваченого та повідомив, що в сусідній квартирі когось порізали. При цьому, на місці події були виявлені клітини з генетичними ознаками крові невстановленої особи.

На думку захисника, судом безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення по справі комплексної криміналістичної молекулярно-генетичної експертизи для проведення дослідження вилучених в ході огляду місця події ножів на предмет наявності на них ДНК-профілю обвинуваченого та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з метою з`ясування можливої причетності вказаних осіб до скоєння кримінального правопорушення та перевірки ймовірної присутності на місці події невстановленої особи.

Також захисник посилається на те, що судом було безпідставно відмовлено у виклику для допиту експертів, спеціалістів при дослідженні речових доказів; призначенні медико-криміналістичної експертизи з дослідження двох вилучених ножів, одягу потерпілого та лоскуту його шкіри; у виклику для допиту осіб, які приймали участь в якості понятих при проведенні огляду місця пригоди та при проведенні слідчого експерименту.

Вважає, що судом не надана оцінка суб`єктивній стороні злочину, а саме в частині відношення обвинуваченого до наслідків вчиненого.

Посилається на невірну кваліфікацію судом дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України, які, на думку захисника, слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 118 КК України. Вказує, що перш ніж нанести потерпілому удари ножем, ОСОБА_5 намагався захищатися за допомогою інших засобів, а нанесення ударів ножем потерпілому було хаотичним і ситуативно прийнятим рішенням.

Крім того, вказує на суворість призначеного ОСОБА_5 покарання. Зазначає, що судом не враховано поведінку потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, те, що між обвинуваченим та потерпілим була обопільна боротьба, відсутність у ОСОБА_5 судимостей, повне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, його щире каяття.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що не мав наміру на вбивство потерпілого і його дії невірно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, оскільки між ним та потерпілим була боротьба і саме потерпілий спровокував конфлікт та першим завдав йому удар по нижній кінцівці, здавлював шию, а тому він був вимушений захищатись. Вказує, що не розумів, чим саме та куди наносив потерпілому удари.

Звертає увагу на хаотичне нанесення ударів та незручне положення знаряддя вбивства ножа лезом догори, що, на думку обвинуваченого, свідчить про те, що його дії не були цілеспрямованими.

Просить врахувати його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди потерпілим та їх думку, які вважають призначене йому покарання занадто суворим. Посилається на те, що раніше не судимий, завжди був працевлаштований, позитивно характеризується, страждає на ряд хронічних захворювань.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 посилається на те, що судом не враховано, що між обвинуваченим та її чоловіком була боротьба, вони обидва перебували в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що обвинувачений не мав наміру вбивати її чоловіка.

Зазначає, що в ході розслідування так і не було встановлено особу, яка повідомила сусідів про те, що її чоловіка порізали, не було досліджено біологічних зразків та одягу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які розпивали спиртне в квартирі обвинуваченого.

Вказує, що їй повністю відшкодовано завдану матеріальну та моральну шкоду. Посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро шкодує про вчинене, зробив для себе відповідні висновки, раніше не судимий, позитивно характеризується, страждає на ряд хронічних захворювань, а тому просить призначити йому мінімальне покарання.

3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно з вироком суду першої інстанції, в ніч з 09 на 10 лютого 2016 року, близько опівночі, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_14 розпивали спиртні напої. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виник конфлікт, в ході якого обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, схопив ніж та умисно наніс ним ОСОБА_14 три удари в область верхньої кінцівки та грудної клітини, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді сліпих колото-різаних поранень грудної клітини та лівої верхньої кінцівки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням верхньої частини серця, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень та потягло за собою смерть ОСОБА_14 .
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).
4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника, яка підтримала доводи всіх апеляційних скарг з підстав, викладених в них; думку прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, а апеляційні скарги без задоволення; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 в скоєні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставини справи та підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, аналіз яких наведений у вироку.

Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_5 , наданих в суді першої інстанції, слідує, що ввечері 09.02.2016 року він, перебуваючи у власній квартирі, разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вживали спиртні напої. Першим додому пішов ОСОБА_12 , а пізніше вони разом з ОСОБА_17 провели додому ОСОБА_13 . Протягом вечора ніяких суперечок та сварок в їх компанії не було. Події, що відбувалися після повернення додому з ОСОБА_14 , він пам`ятає частково. Пригадує, що стояв біля умивальнику на кухні, тримаючи в руці ніж. При цьому, руки у нього були в крові. Подумавши, що це його кров, він кинув ніж в раковину, вимив руки та побачив, що поранень у нього не було. Потім поклав ніж на підвіконня.
Вказав, що не пам`ятає, чи просив допомоги у сусідів. Під час допиту в суді ОСОБА_5 також вказав, що не пам`ятає, чи застосовував ОСОБА_14 до нього в цей вечір фізичну силу та не виключав, що це він вбив ОСОБА_14 .
Згідно даним протоколу слідчого експерименту від 11.02.2016 року, який складено у відповідності до вимог КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 надав дозвіл на проведення слідчого експерименту в його помешканні та в присутності двох понятих, захисника ОСОБА_18 надав послідовні пояснення з приводу обставин конфлікту, який виник у нього з потерпілим ОСОБА_14 . При цьому, вказував, що ОСОБА_14 вдарив його в стегно та почав душити, а він вхопив зі столу предмет, яким наніс потерпілому три удари, після чого той відпустив його та впав на підлогу. Також вказував, що руки його були в крові, він їх вимив, після чого перевірив пульс потерпілого, проте той не дихав. Він в шоковому стані вийшов з квартири, пішов до сусідів та попросив викликати швидку допомогу. Також вказував, що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не були присутні під час даних подій, а пішли по домівках раніше і вони з потерпілим вдвох перебували в його квартирі. Про присутність сторонніх осіб в його помешканні, ОСОБА_5 не зазначав.
Крім того, в ході даної слідчої дії ОСОБА_5 пояснював, де на столі він схопив ніж, взявши його саме за руків`я, а після нанесення потерпілому ОСОБА_14 трьох ударів, з зазначенням чіткої їх локалізації, вказав, що кинув ніж в тому ж приміщенні ( т.1 а.с. 175-181).
Вказаний протокол слідчого експерименту був без зауважень та доповнень підписаний усіма учасниками слідчої дії, жодних посилань на застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 фізичного чи психологічного примусу, на що вказує захисник, даний протокол не містить. Тому, доводи захисника ОСОБА_4 з приводу того, що на момент проведення даної слідчої дії, ОСОБА_5 надавав пояснення, необхідні слідчому задля отримання дозволу для вживання спиртних напоїв, не знайшли свого підтвердження.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили, що про вбивство потерпілого ОСОБА_14 їм стало відомо тільки зі слів співробітників поліції.
При цьому, свідок ОСОБА_15 вказав, що дійсно випивав в той вечір з ОСОБА_5 , ОСОБА_14 і ОСОБА_16 , але о 20 год. пішов додому.
З показань свідка ОСОБА_16 також слідує, що після вживання спиртних напоїв на квартирі ОСОБА_5 , його, близько 23 год., провели додому ОСОБА_5 і ОСОБА_14 . Конфліктів між ними не було.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - сусіди обвинуваченого ОСОБА_5 пояснили, що в ніч зазначених подій, приблизно опівночі, до них в двері почали стукати. Чоловік просив викликати поліцію, оскільки в сусідній квартирі когось порізали. Хто це був по голосу вони не впізнали та викликали поліцію.
З показань свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які є співробітниками поліції, слідує, що вони приїхали на виклик до квартири обвинуваченого ОСОБА_5 , який не заперечував проти проведення огляду його житла. Сторонніх осіб ні в квартирі, ні в під`їзді будинку не було. На кухні було виявлено тіло чоловіка та сліди боротьби перегорнуті стільці та стакани. На шкарпетках ОСОБА_5 були краплі бурого кольору. ОСОБА_5 не міг нічого зв`язно пояснити, оскільки знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, видимих тілесних ушкоджень у нього не було.

Наведені обставини, вказані саме обвинуваченим ОСОБА_5 , та підтверджені показаннями свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , спростовують доводи захисника з приводу того, що в ході досудового розслідування та під час судового розгляду безпідставно не було проведено лабораторних досліджень одягу та зразків ДНК свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 задля встановлення їх можливої причетності до спричинення потерпілому ОСОБА_14 тілесних ушкоджень та обставин причетності до даних подій невстановленої особи, яка звернулася до сусідів і повідомила про поранення ОСОБА_14 .
Під час огляду місця події квартири АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено сліди папілярних узорів, 2 кухонних ножа, один з яких з плямами речовини бурого кольору, військовий квиток на ім`я ОСОБА_14 , три скляні чарки, шапка в`язана чорного кольору з емблемою «Nike», куртка чорного кольору зі шкірозамінника з плямами речовини бурого кольору, дві скляні пляшки, одна пластикова пляшка, змив речовини бурого кольору з підлоги кухні, білі шкарпетки з речовиною бурого кольору, пара тапок чорного кольору з речовиною бурого кольору, мобільний телефон «Samsung Duos» з речовиною бурого кольору та кришка від задньої панелі вказаного телефону (т.1 а.с.83-101).
В заяві від 10.02.2016 року (т.1 а.с.82) обвинувачений ОСОБА_5 власноручно надав дозвіл на проведення огляду належного йому помешкання, що зазначили і співробітники поліції, та що перевірено судом першої інстанції при огляді відеозапису з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції.
Як слідує з висновку судово-медичної експертизи № 134 від 07.04.2016 року, смерть потерпілого ОСОБА_14 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням верхівки серця що супроводжувалось тампонадою навколосерцевої сорочки кров`ю і внутришньоплевральною кровотечею. При дослідженні трупу виявлені тілесні ушкодження у вигляді поранень в області грудної клітини і верхньої кінцівки з наявністю раневих каналів, крововиливів в місцях ушкоджень та ушкодженням внутрішніх органів, саден в області голови, крововиливів в області верхніх кінцівок, що носять прижиттєвий характер. Вказані поранення є колото-різаними та утворилися від дії плоского колюче-ріжучого предмету по типу клинка ножа. Одне з поранень є проникаючим та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що потягло за собою смерть і має прямий причинний зв`язок з настанням смерті. Два інших поранення є сліпими та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Садна в області голови та крововиливи в області верхніх кінцівок могли утворитися внаслідок дії тупого твердого предмету і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що може свідчити про боротьбу в момент посягання на життя ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 170-172).

Вказаний висновок експертизи суд обгрутновано прийняв до уваги як належний та допустимий доказ.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 44 від 17.02.2016 року, у обвинуваченого ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в області верхніх та нижніх кінцівок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та могли утворитися від трьох п`яти дій тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, при чому крововилив в області нижньої кінцівки за механізмом удару, а крововиливи в області верхніх кінцівок за механізмом здавлення (т. 1, а.с. 127).
Дані висновки судово-медичних експертиз були належним чином проаналізовані судом першої інстанції та у вироку обгрунтовано зазначено, що характер і локалізація тілесних ушкоджень потерпілого та обвинуваченого підтверджують факт наявного конфлікту між ними.
Також судом у вироку зроблено обґрунтований висновок про те, що в ході досудового слідства та в судовому засіданні було встановлено знаряддя злочину.
При цьому, суд правильно прийняв до уваги сукупність доказів, зокрема показання обвинуваченого ОСОБА_5 , який вказував, що пам`ятає, як тримав в руках ніж, який був в крові, вимив його та поклав на підвіконня. Ці показання узгоджуються з даними про те, що вказаний ніж був вилучений в ході огляду місця події, а також з висновком експерта № 357/316/875 від 29.04.2016 року (з урахуванням висновків експертиз № 151 від 14.04.2016 року (т. 1 а.с. 145-148) та № 152 від 14.04.2016 року (т. 1 а.с. 150-154), згідно якого на клинку ножа наявні клітини з ядрами з домішкою крові людини, генетичні ознаки яких збігаються із генетичними ознаками крові ОСОБА_14 і не збігаються з генетичними ознаками крові обвинуваченого, а на руків`ї наявні клітини з ядрами, генетичні ознаки яких збігаються із генетичними ознаками крові ОСОБА_14 та обвинуваченого (т. 1 а.с. 156-169).

Обставини, викладені обвинуваченим та дані вищевказаних експертиз також узгоджуються з висновками експерта № 134 від 07.04.2016 року щодо причин смерті потерпілого ОСОБА_14 , яка настала саме внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, що утворилося від дії плоского колюче-ріжучого предмету по типу клинка ножа.

Крім того, обидва ножа вилучені в ході огляду місця події були визнані речовими доказами і передані на зберігання до камери схову речових доказів (т.1 а.с. 194.195). Ці речові докази були досліджені в судовому засіданні. З показань обвинуваченого ОСОБА_5 слідує, що один з ножів схожий на належний йому кухонний ніж, а інший ніж він не впізнає, оскільки на ньому зламана кінцівка і в нього такого ножа не було. При цьому, ніж, який ОСОБА_5 впізнав, як свій, відповідно до висновку експерта № 357/316/875 від 29.04.2016 року і містив на собі клітини з ядрами з домішкою крові потерпілого ОСОБА_14 .

Таким чином, суд правильно зазначив, що знаряддя вбивства є встановленим.

Згідно висновку експерта № 355 від 08.03.2016 року, з вилучених на місці події слідів папілярних узорів 2 залишені потерпілим ОСОБА_14 , а 9 обвинуваченим ОСОБА_5 . Один слід долоні руки залишений не ОСОБА_5 , а іншою особою. Також експертом зазначено, що відповісти на питання, чи залишений ще один виявлений слід долоні руки (розміром 85х 25 мм) потерпілим ОСОБА_14 не є можливим, оскільки на аркуші з відбитками заповненому на ім`я ОСОБА_14 відсутні відписки долонь рук (т.1 а.с.103-119).
Враховуючи вищезазначені докази, проаналізовані судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що доводи захисника, викладені в апеляції, про те, що не з`ясована можлива причетність до скоєння вказаного кримінального правопорушення інших, в тому числі невстановлених осіб, є безпідставними.

Доводи захисника про недопустимість висновків експертиз № 174 від 15.02.2016 року (т. 1 а.с.130-131), № 181 від 23.03.2016 року (т. 1 а.с. 135-137), № 182 від 22.03.2016 року (т. 1 а.с. 139-140), № 183 від 22.03.2016 року (т. 1 а.с. 142, 143), № 152 від 14.04.2016 року щодо зразків крові ОСОБА_14 , ОСОБА_5 та зразків крові на речах, вилучених з місця події, потерпілого та обвинуваченого через відсутність їх первісного упакування, є неспроможними.
Відібрання зразків для експертиз, упакування речей було проведене з дотриманням норм КПК України, дослідні частини наведених висновків містять вказівки про те, що цілісність наданих на експертизу пакетів та відтиски печаток не порушені, пакети прошито та опечатано. В порядку ст. 69 КПК України, експерти були наділені правом заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних з проведенням експертизи, чи відмовитися від давання висновку, якщо поданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків. Проте, таких заяв від експертів не надходило.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 також посилається на порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що йому не було негайно після затримання призначено захисника, і до останнього незаконно було застосовано спецзасоби. Проте, ці доводи не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Так, з рапорту інспектора ПП ОСОБА_21 вбачається, що в ніч на 10.02.2016 року (т. 2 а.с. 95) при відпрацюванні виклику, було здійснено виїзд до квартири, власником якої виявився обвинувачений ОСОБА_5 , де було виявлено труп потерпілого ОСОБА_14 . До ОСОБА_5 було застосовано спецзасіб (кайданки) згідно з положеннями ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», спочатку його було доставлено до наркологічного диспансеру для освідування на стан алкогольного сп`яніння, а потім до слідчого Корабельного ВП.
Обвинувачений ОСОБА_5 надавав свою добровільну згоду на відібрання зразків для експертизи в присутності понятих та чергової медичної сестри (т. 1 а.с. 104-108).
Згідно з положеннями ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються, в тому числі, до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти , або під час затримання особи. Тобто, права обвинуваченого в даному випадку порушені не були.

З матеріалів провадження вбачається, що 10 лютого 2016 року, об 11год.10 хв., адвокату ОСОБА_18 було видано доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 112).
Протокол затримання ОСОБА_23 (т. 1 а.с. 120-122) було складено в проміжок часу між 11-10 та 11-40 год. 10 лютого 2016 року, в присутності двох понятих та захисника ОСОБА_18 . Даний протокол було підписано всіма учасниками. ОСОБА_5 , якому були роз`яснені його права та обов`язки, власноручно зазначив, що згоден із затриманням.

Аналіз наведених вище матеріалів провадження спростовує доводи захисника ОСОБА_4 в частині порушення права обвинуваченого ОСОБА_24 на захист.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 апеляційний суд виходить з сукупності всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення та наявності досліджених судом першої інстанції доказів і вважає доводи обвинуваченого та його захисника щодо невірної кваліфікації дій за ч. 1 ст. 115 КК України і необхідності їх перекваліфікації на ч. 1 ст. 118 КК України безпідставними.
З матеріалів провадження слідує, і це не оспорюється ніким з учасників провадження, виникнення конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, які перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння під час сумісного розпиття спиртних напоїв та обидва наносили один одному удари руками, ногами.
Доводи обвинуваченого та його захисника з приводу відсутності у ОСОБА_5 умислу на вбивство потерпілого, є неспроможними.
Так, згідно з п. 22 постанови ПВСУ № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» від 07.02.2003 року, питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Умисне поранення життєво важливих органів потерпілого, унаслідок чого сталася смерть, слід розцінювати як свідчення умислу винного на позбавлення життя і кваліфікувати ці дії як умисне вбивство.
Враховуючи обставини злочину, вчиненого на грунті виниклого конфлікту; характер та спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, їх кількість - нанесення двох сліпих ударів в область верхньої кінцівки та грудної клітини, а також удар в область грудної клітини з пошкодженням серця; знаряддя злочину - ніж, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Що стосується посилань захисника на те, що судом безпідставно залишено без задоволення ряд її клопотань щодо призначення експертних досліджень, виклику експертів та понятих, то дані доводи спростовуються матеріалами провадження, оскільки клопотання захисника в передбаченому законом порядку були розглянуті судом, після з`ясування думок всіх учасників процесу та ухвалено вмотивовані рішення з даного приводу.

Доводи захисника щодо ненадання стороні захисту для ознайомлення оголошених в судовому засіданні письмових доказів, не заслуговують на увагу. З журналів судового засідання з елементами протоколу вбачається, що під час дослідження письмових доказів від сторони захисту не надходило жодних заперечень щодо обсягу їх оголошення стороною обвинувачення і сторона захисту була належним чином ознайомлена з матеріалами провадження (т. 1 а.с. 244, т. 2 а.с. 5), що підтвердила і в ході судових засідань суду першої інстанції.
Процесуальних порушень, які б вказували на необхідність скасування вироку, не встановлено.
Що стосується призначеного ОСОБА_5 покарання, то апеляційний суд дійшов наступного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд дотримався вимог ст.ст. 65-67 КК України і правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, розлучений, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від алкоголю, хронічний алкоголізм 2 ст.», за місцем проживання співробітниками поліції характеризується посередньо та позитивно, головою ОСББ за місцем проживання позитивно, а за місцем утримання посередньо, протягом 1997 2015 років періодично звертався до Вітовської (Жовтневої) ЦРЛ за медичною допомогою, страждає на ряд захворювань, проте в достатньому обсязі отримує лікування в умовах медико-санітарної частини СІЗО міста Миколаєва, має задовільний стан здоров`я.
Згідно з висновком експерта № 122 від 11.03.2016 року, обвинувачений не страждає та не страждав в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності та слабоумство, а виявляє ознаки синдрому залежності від алкоголю. На час кримінального правопорушення знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, а також на даний момент може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Судом обґрунтовано було взято до уваги наявність обставини, що пом`якшує покарання - повне відшкодування завданої матеріальної шкоди, та часткове відшкодування моральної шкоди. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом правильно визнано - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується інформацією з виписки № 395 з медичної карти хворого, відповідно до якої о 03 год. 30 хв. 10.02.2016 року у Миколаївському обласному наркологічному диспансері у обвинуваченого виявлено гостру інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю, без ускладнень.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.
Апеляційний суд вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Підстав для задоволення апеляційних скарг та зміни чи скасування вироку суду апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405,407,419,532 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2017 року відносно ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3