Номер провадження: 11-сс/785/857/17
Номер справи місцевого суду: 511/950/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.05.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000627 від 20.05.2017 року за ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснознамянка Роздільнянського Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0000627 від 20.05.2017 року за ч.2 ст.186 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 19.05.2017 року, приблизно о 14.00 годині, перебуваючи біля будинку №4 по вул. Садовій у м. Роздільна Одеської області разом з ОСОБА_11 , побачили ОСОБА_12 , якому висунули вимогу про повернення грошових коштів в сумі 200 Євро, які останньому раніше позичив ОСОБА_7 . Отримавши від ОСОБА_12 негативну відповідь, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 із застосуванням насильства відкрито заволоділи належним ОСОБА_12 майном, а саме мобільним телефоном марки "Ergo Aurum А502" золотистого кольору вартістю 1699 гривень та мобільним телефоном марки "Ergo Aurum А502" чорного кольору вартістю 1699 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 3398 гривень, після чого з місця скоєння злочину зникли, майном розпорядились на власний розсуд.

Цього ж дня ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та 20.05.2017 року йому повідомлено про підозру за ч.2 ст.186 КК України.

22.05.2017 року слідчий звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що у кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра стосовно ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші злочини, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.05.2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до17.07.2017 року із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21.00 години до 06.00 години наступної доби та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвала мотивована тим, що у клопотанні та доданих матеріалах слідчим не надано доказів на підтвердження наявності у кримінальному провадженні заявлених ризиків, прокурор у судовому засіданні не зміг обґрунтувати заявлені ризики та довести неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не врахував характер інкримінованого ОСОБА_7 злочину, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним. На думку прокурора, матеріали провадження містять достатні докази наявності зазначених у клопотанні ризиків, а слідчий суддя в ухвалі не мотивував, які саме обставини не довів прокурор.

Заслухавши суддю-доповідача; виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів судового провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні апеляційного суду, прокурор не навів жодного доказу існування зазначених в поданні слідчого ризиків, які б унеможливлювали застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При цьому прокурор, крім тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному ОСОБА_7 , не надав будь-яких доказів, що, на теперішній час, слідчий і прокурор мають достовірні данні про існування осіб, на яких, по ствердженню слідства та прокурора, нібито може впливати підозрюваний. Прокурор не надав апеляційному суду доказів, що існують будь-які речі та документи, які мають значення для справи, місцезнаходження яких не встановлене слідством, та які, як зазначено в клопотанні, може знищити або сховати підозрюваний, а також про те, що існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від слідства або суду, або вчинити інший злочин.

Крім того, прокурор повідомив апеляційному суду, що з часу обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він жодного разу не порушував покладені на нього зобов`язання.
Також, апеляційному суду в судовому засіданні надано розписку потерпілого ОСОБА_12 , в якій останній зазначає, що отримав від ОСОБА_7 два мобільних телефони марки "Ergo Aurum А502" золотистого кольору та "Ergo Aurum А502" чорного кольору, та претензій до підозрюваного ні матеріального, ні морального характеру не має.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні пояснили, що необхідності у застосуванні більш суворого запобіжного заходу немає, оскільки ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, крім цього, підозрюваний має намір належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки та доводити свою невинуватість.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в сукупності з покладеними на підозрюваного обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України, в повній мірі здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, а також запобігти заявленим слідчим ризикам.

При апеляційному перегляді рішення слідчого судді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено. Інших доводів апеляційному суду надано не було.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 181, 196, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.05.2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000627 від 20.05.2017 року за ч.2 ст.186 КК України, - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4