Справа № 463/3914/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/479/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року,-
за участю прокурора : - ОСОБА_7

обвинуваченого : - ОСОБА_6

захисника : - ОСОБА_8
потерпілої : - ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :
Цим вироком:
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боложинів Буського району Львівської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та обрано покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

По кримінальному провадженні вирішено питання речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_6 30.06.2016 року о 19.15 год., перебуваючи у громадському місці в приміщенні ЛКП «№504» по вул. Пасічній, 64 у м. Львові проявив явну неповагу до суспільства, скоїв злісні хуліганські дії, які за своїм змістом відзначались особливою зухвалістю і полягали в тому, що він вступив в словесний конфлікт із бухгалтером-економістом підприємства ОСОБА_9 з приводу, на його думку, видуманої заборгованості по сплаті комунальних платежів, ображав її в присутності інших громадян, виражався нецензурними словами та безпричинно, з хуліганських спонукань, наніс їй удар рукою в обличчя, внаслідок чого заподіяв легкі тілесні пошкодження.

Таким чином скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.296 КК України.

Не погоджуючись із вказаним вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року скасувати та закрити кримінальне провадження. Мотивує це тим, вирок суду незаконний та вказує, що 30 червня 2016 року перебуваючи в приміщенні ЛКП-504 по вул. Пасічній, 64, м. Львова не наносив потерпілій будь-яких тілесних ушкоджень, про що заперечував і в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 в його інтересах, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , виступ потерпілої ОСОБА_9 , яка заперечила апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції вину у скоєному не визнав, та пояснив, що проживає за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . Між ним та іншими мешканцями цієї квартири та працівниками ЛКП «№504» тривалий час існує конфлікт, оскільки вони безпідставно нараховують борги по оплаті комунальних послуг, декілька разів без рішення суду намагались припинити подачу електроенергії до квартири. 30.06.2016 року ввечері хтось із працівників ЛКП зателефонував до них на квартиру та в грубій формі повідомив, що вони не сплатили борг, а тому їм буде припинено постачання електроенергії. Коли він прийшов в приміщення ЛКП «№504» працівники цього підприємства накинулись на нього, стали сваритись, ображати. Дійсно мав місце конфлікт, але він нікому, в тому числі ОСОБА_9 , яка була на місці, тілесні пошкодження не наносив. Працівники ЛКП самі спровокували конфлікт, викликали поліцію. Працівники поліції поводили себе також грубо, тому він викликав ще один наряд поліції. В той день жодні документи поліцією не складалися. Просить його виправдати, так як він інкримінований злочин не вчиняв.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України стверджується поясненнями потерпілої, свідків та іншими доказами кримінального провадження, яким суд першої інстанції надав правильну правову оцінку, а саме:

-показами потерпілої ОСОБА_9 , яка ствердила факт хуліганських дій обвинуваченого ОСОБА_6 та нанесення їй тілесних ушкоджень.

- показами свідка ОСОБА_10 директора ЛКП «№504», яка пояснила, що в той день перебувала у службовому кабінеті і почула крик та почула звук удару по щоці. Коли вийшла, то побачила обвинуваченого, який стояв біля столу ОСОБА_9 , а та плакала і на її щоці було видно почервоніння. Вона зробила йому зауваження, але обвинувачений поводив себе зухвало, зірвав прийом громадян, тому вона викликала працівників поліції. Обвинувачений був з дитиною, а згодом на місце події прийшла ОСОБА_11 , яка також поводила себе зухвало і всіх обзивала. Після приїзду працівників поліції, вони не заспокоїлись;

- показами свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що в той день увечері ходила в ЛКП за довідкою, в той час як вона виходила з кабінету, перед нею зайшов обвинувачений із хлопчиком, і з криком «Хто дзвонив?», підійшов до столу де сиділа потерпіла, зразу ж наніс їй кулаком в обличчя, став погрожувати розправою. Відразу ж в приміщення прибігли директор та бухгалтер ЛКП, інші особи, які його намагались заспокоїти. Але обвинувачений всіх обзивав, а тому було викликано працівників поліції. Згодом, на місце події прийшла його дружина, яка також всіх ображала;

- показами свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що є працівником ЛКП «№504» і 30.06.2016 року знаходилась в службовому кабінеті разом із потерпілою, де вели прийом громадян. Вона бачила, як в службове приміщення зайшов обвинувачений із хлопчиком. Він запитався хто дзвонив і коли потерпіла сказала, що вона, він підійшов і наніс удар рукою в обличчя потерпілої. Вона почала кричати, на місце події прийшли керівництво ЛКП та інші особи. Обвинувачений поводився зухвало, всіх ображав, а тому було викликано працівників поліції;

- показами свідка ОСОБА_14 , який показав, що працює головним бухгалтером ЛКП «№504». В той день знаходився у своєму службовому кабінеті, який є поруч із кабінетом потерпілої. Він почув крик і зайшов в приміщення кабінету, де побачив обвинуваченого та потерпілу, яка плакали і мала почервоніння на обличчі. Разом з іншими працівниками ЛКП намагались його заспокоїти, але обвинуваченій поводив себе зухвало, а тому вони викликали працівників поліції;

- показами свідка ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які є працівниками поліції та повідомили, що 30.06.2016 року біля 19.00 год в складі автопатруля прибули до ЛКП «№504» по виклику. В одному із кабінетів знаходились обвинувачений із хлопчиком, чотири жінки. За столом сиділа жінка, яка плакала і мала почервоніння на щоці. Коли їх скерували на виклик, було повідомлення, що мужчина вдарив жінку. Вони вивели ОСОБА_6 на коридор, проте він поводив себе нестримано, всіх ображав, у тому числі і їх, на зауваження не реагував. Окрім того, через деякий час на місце події прийшла невідома жінка, яка стала його захищати і також всіх ображала. ОСОБА_6 кричав, ображав всіх нецензурними словами, погрожував звільненням з роботи. У розмові з потерпілою, та повідомила, що обвинувачений вдарив її у обличчя, а обвинувачений цього не заперечував;

- висновком судово-медичної експертизи №1289 від 06.07.2016 року, під час огляду ОСОБА_9 під час огляду ОСОБА_9 при дотику до тім`яної ділянки тіла потерпіла проявляла неспокій, в ділянці нижньої щелепи зліва виявлено синець розміром 1 на 1,5 см. зелено-жовтого кольору з нечіткими межами. За результатами обстеження зроблено висновок, про те що у ОСОБА_9 виявлено синець в ділянці нижньої щелепи зліва, який утворився від дії тупого предмету і міг виникнути 30.06.2016 року та відноситься до легкого тілесного пошкодження.

-показами експерта ОСОБА_17 , яка підтримала свій висновок

- відеозаписом з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблиці (а.с.34-38).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, прийшов до вірного висновку, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними і ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.

Так, досудовим розслідуванням дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції оцінюючи докази у їх сукупності, прийшов до вірного висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого є правильною.

Доводи апелянта про невинуватість інкримінованих йому дій спростовані та на думку колегії суддів не підлягають до задоволення, оскільки крім наведених вище доказів винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні хуліганських дій доведена в повному обсязі і також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 в суді першої інстанції, та при розгляді справи апеляційним судом, де остання категорично ствердила про вчинення обвинуваченим ОСОБА_18 хуліганських дій і нанесення їй удару в обличчя.

Вважає, що вирок суду першої інстанції є законний та справедливий.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_18 суд першої інстанції вірно виходив із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, є пенсіонером, має на утриманні неповнолітню дитину його фактичної дружини, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого є те, що обвинувачений є пенсіонером, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено, тому суд прийшов до висновку, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, з врахуванням покарань, які можуть бути до нього застосовані та вірно призначив покарання обвинуваченому у межах санкції частини статті у вигляді штрафу, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим та постановлений відповідно до вимог чинного законодавства.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_19 ОСОБА_20 Головатий