Вирок
Іменем України
11.04.2017 року

Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого : ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004591 від 12.12.2016 р., про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Франківського районного суду м.Львова від 09.02.2017 року за ч.2 с.15, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України на 1 рік іспитового строку

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в :
обвинувачений ОСОБА_4 12.12.2016 року близько 16:50 години, перебуваючи у магазині «Обнова», що знаходиться в приміщенні торгового центру ТОВ «ВАМ», який розташований у м. Львові, по вул. Наукова, 35, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, шляхом вільного доступу взяв у магазині куртку сірого кольору із вставками кашеміру торгової марки «BAMBOOGIE». Зайшов у роздягальню, зняв з куртки два магнітних носії, поклав собі на руку і мав намір вийти з магазину не оплативши вартість товару. В подальшому, вийшов за межі каси, проте був помічений та затриманий працівниками магазину, а тому свій злочинний умисел не довів до кінця, з причин, які не залежали від його волі. Загальна вартість товару, який намагався викрасти обвинувачений згідно з довідкою від 20.12.2016 року, наданою суб`єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_5 становить 4800,00 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що через зміни в економічній ситуації країни, опинився у скрутному матеріальному становищі, що в свою чергу і стало поштовхом до вчинення ним крадіжки. Разом з тим, у вчиненому щиро розкаявся та просить суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, відтак вислухавши думку учасників судового розгляду, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями повтоно вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в результаті, якого фактичної матеріальної шкоди завдано не було, особу винного, котрий за місцем реєстрації характеризується посередньо, не працює, раніше судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

На підставі вищенаведеного, покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковане кримінальне правопорушення у виді обмеження волі з урахуванням положень ст. 70 КК України. Разом з тим, згадане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до кримінально-караного діяння, за яке його засуджено вироком Франківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2017 року, відтак остаточне покарання обвинуваченому слід визначити з урахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань та частково приєднати покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, поклавши обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
У відповідності з викладеним та керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд,-
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 , ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання строком 1 (один) місяць обмеження волі згідно з вироком Франківського районного суду м. Львова від 09.02.2017 року та остаточно засудити ОСОБА_4 до обмеження волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, навчання або роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок виготовлено у нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1