Справа №766/5112/17
н/п 1-кс/766/3270/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2017

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
Слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за скаргою ОСОБА_3 про оскарження постанови про закриття кримінального провадження,

встановив:
До суду звернувся ОСОБА_3 зі скаргою, в якій просив скасувати постанову від 13.03.2017 року слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 001233 від 29.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Скаржник вважає, що постанова є незаконною, оскільки слідчим не було проведено всіх слідчих дій направлених на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин події, а саме: не була визнана потерпілою ОСОБА_5 (його мати), не було визнано потерпілим скаржника та не було допитано його в даному статусі, не допитано нотаріуса ОСОБА_6 , який посвідчив договір дарування та не проведено одночасний допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з потерпілими, а також не допитано інших можливих свідків та не поставлено ряд питань.

В судовому засіданні заявник підтримав свою скаргу з викладених в ній підстав, просив її задовольнити.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника, прокурора, слідчого та дослідивши надані матеріали, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст.. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З постанови від 13.03.2017 року про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчий СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 дійшов висновку, що відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки між сторонами склалися цивільно-правові відносини.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне провадження № 001233 від 29.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, було порушено шляхом внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 .

З витягу з ЄРДР вбачається, що ОСОБА_3 повідомив про злочин, про те, що в лютому 2015 року родичка заявника ОСОБА_7 шахрайським шляхом примусила матір заявника ОСОБА_5 , 1923 року народження, переписати на неї свій будинок.

Із заяви про злочин вбачається, що ОСОБА_7 шахрайським шляхом змусила підписати договір дарування будинку на користь свого чоловіка ОСОБА_5 .

В межах цього провадження, слідчі допитали в якості свідка заявника ОСОБА_3 , як свідка ОСОБА_5 (мати заявника), як свідка ОСОБА_8 (брат заявника) та ОСОБА_7 (дружина ОСОБА_8 ). Допитати нотаріуса ОСОБА_6 не виявилося можливим.

Також, слідчим було досліджено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що 28.02.2015 року приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6 посвідчила договір дарування 50/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , згідно якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_8 вказану частину будинку.

Також матеріали кримінального провадження містять позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , третя особа нотаріус ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним, заяву про уточнення та зміну підстав позову і заперечення ОСОБА_8 на позовну заяву.

Постановою від 19.02.2017 року ОСОБА_5 була визнана потерпілою в даному кримінальному провадженні.

У визнанні потерпілим ОСОБА_3 , було відмовлено.

У зв`язку з тим, що слідчий не встановив факту заволодіння майном шахрайським шляхом та те, що ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про визнання договору дарування не дійсним і даний позов, на теперішній час, розглядається судом в порядку цивільного судочинства, слідчий дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення та існування цивільно-правових відносин.

З даною позицією слідчого суд погоджується, оскільки про факт шахрайського заволодіння майном зазначено лише в заяві ОСОБА_3 ..

ОСОБА_5 в своїх поясненнях під час допиту в якості свідка від 04.04.2016 року, вказує, що до неї зверталася дружина ОСОБА_8 з проханням подарувати частину будинку онуку, але вона відмовила, після чого приїхав ОСОБА_8 з дружиною та нотаріусом, які надали їй документи зміст яких вона не знає, оскільки не читала, та попросили їх підписати. Що вона підписала вона не знає. Але дарувати будинок вона не хотіла.

З позовної заяви ОСОБА_5 від 21.04.2016 року вбачається, що вона звернулася до суд в порядку цивільного судочинства та просить суд визнати недійсним договір дарування частини домоволодіння АДРЕСА_1 . Підставою визнання договору дарування зазначила те, що вона помилялася стосовно правової природи цього договору. Вона вважала, що укладає договір довічного утримання. У неї не було волевиявлення на укладання договору дарування.

Таким чином, ОСОБА_5 вказує на помилку, а не обман.

На підстав викладеного, суд вважає, що слідчий дійшов правильного висновку про існування цивільно-правових відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , і про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Суд вважає, що слідчий під час прийняття рішення про закриття кримінального провадження, виконав вимоги ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надав виявленим обставинам належну правову оцінку та прийняв законне і неупереджене рішення.

Щодо не визнання ОСОБА_3 потерпілим, то необхідно зазначити, що під час досудового слідства, останній, рішення слідчого про відмову у визнанні його потерпілим, не оскаржував.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307 КПК України, суд

ухвалив:
Відмовити в задоволенні скарги.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення.
СуддяОСОБА_1