АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/1152/15-к Номер провадження 11-кп/786/295/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст. 286 КК - Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження № 0000030 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 та прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , освіта середня, не одружений, не працюючий, студент Харківського сільськогосподарського університету, раніше не судимий,-
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 8 000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу та на користь держави судові витрати в розмірі 3226,80 грн. за проведення експертиз.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

На вказаний вирок суду потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи фактичні обставини справи просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки без застосуваня ст. 75 КК України.
Не оскаржуючи кваліфікацію дій засудженого, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з безпідставним застосуванням ст. 75 КК України, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі засудженого внаслідок його м`якості. Зазначає, що суд обгрунтовуючи застосування ст. 75 КК України послався на щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди, формально вказав, але не врахував думку потерпілої щодо призначення обвинуваченому суворої міри покарання, пов`язаної з реальним позбавленням волі, також суд в мотивувальній частині вироку не зазначив, які саме дані про особу від визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
В апеляційній скарзі прокурор Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_11 з аналогічних підстав вказаних в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_9 ставить питання про скасування вироку місцевого суду та ухвалення нового вироку, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.
Районним судом встановлено, що 14 січня 2015 року близько 23 години 20 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Опель Віваро» д.н.з. НОМЕР_1 належним, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ОСОБА_12 , рухався по вул. 1 Травня в м. Хоролі Полтавської області в напрямку перехрестя із вул. Леніна, виїжджаючи на вказане нерівнозначне перехрестя, рухаючись по другорядній вулиці 1 Травня та виконуючи маневр повороту ліворуч на головну вулицю Леніна, грубо порушуючи вимоги п.12.3 та п. 18.1 Правил дорожнього рухуУкраїни , маючи можливість об`єктивно виявити пішоходів , що знаходяться на пішохідному переході, допустив неуважність, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу та його зупинки, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , котра рухалась по пішохідному переходу.
Внаслідок наїзду автомобілем «Опель Віваро» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 пішохід ОСОБА_9 отримала ушкодження у вигляді закритого перелому обох сідничних та гілок обох лонних кісток зі зміщенням уламків та порушенням тазового кільця, закритого перелому бокових мас крижової кістки з обох сторін, після травматичної гематоми зовнішніх статевих органів, після травматичної анемії важкого ступеню, травматичного та геморагічного шоку 3 ст., закритої черевно-мозгової травми, струсу головного мозку, забійних ран голови, множинних саден обличчя, попереку та кистей рук, підшкірної гематоми правового стегна, які згідно висновку експерта за результатами судово-медичної експертизи №24 від 19.02.2015 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх отримання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши доводи потерпілої та прокурора,які підтримали свої апеляційні скарги, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, місцевий суд повно і всебічно розглянув обставини провадження, проаналізував надані сторонами докази , які перевірив і належним чином оцінив з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності , та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Судове рішення в частині доведеності винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого сторонами та потерпілою не оскаржувались і колегією суддів не перевіряються.
При призначенні покарання за вчинене кримінальне правопорушення суд врахував всі загальні засади призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має молодий вік, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриття злочину, та добровільне відшкодування завданої шкоди, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно ч.1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину та фактичну наявність тяжких наслідків у вигляді отримання особою тяжких тілесних ушкоджень, та враховуючи, що обвинувачений добровільно відшкодував тільки завдану матеріальну шкоду колегія суддів, вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання є помилковим, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання колегія суддів приймає до уваги всі загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, а саме ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, приймає до уваги наслідки, які настали від злочинних дій обвинуваченого, а саме спричинення потерпілій значних тяжких тілесних ушкоджень, враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, а також враховує обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та добровільне відшкодування матеріальної шкоди, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
З досліджених матеріалів провадження та доводів апеляцій вбачається, що потерпіла має претензії до обвинуваченого в частині його поведінки по відношенню до неї, як потерпілої від його злочинних дій, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Оцінюючи всі наведені обставини в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376,404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 та прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_7 - без зміни.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржений протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

С У Д ДІ :
ОСОБА_2 . ОСОБА_13 .