Справа № 171/1236/17
В И Р О К
Іменем України
11 серпня 2017 року

м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей Апостолівської РДА ОСОБА_9 , інспектора Апостолівського РВ ПП ОСОБА_10 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду № 2 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001534 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове, Апостолівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, який навчається в 10-Б класі Апостолівської ЗОШ №4 I-III ступенів, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Запорізьке, Апостолівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, який навчається в Гірничо-електромеханічному технікумі м. Кривий Ріг, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,
встановив:
27.12.2016 неповнолітній ОСОБА_5 разом із неповнолітнім ОСОБА_6 знаходилися в будинку свого знайомого ОСОБА_11 , котрий мешкає по АДРЕСА_3 , де у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна із будинку, котрий належить ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільно домовилися скоїти крадіжку чужого майна, а саме грошових коштів із вище зазначеного будинку.
27.12.2016 близько 17:15 години ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, разом із ОСОБА_6 переконавшись, що залишилися самі в будинку, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, із спальної кімнати викрали металевий сейф для зброї «HUNTER», вартістю 1089 гривень, вважаючи що в ньому знаходяться грошові кошти. Після чого з місця злочину зникли. Викравши сейф з будинку та відкривши його металевим ломом, виявили, що в сейфі знаходилось наступне майно: мисливська рушниця марки «ІЖ-43БМ», 12 калібру № НОМЕР_1 , вартістю 7900 гривень, мисливські набої, 12 калібру, марки «Град» в кількості 42 шт., загальною вартістю 369,60 гривень, набої 12 калібру марки «Асканія» в кількості 10 шт., загальною вартістю 102 гривні, набої 12 калібру, марки «CLASSIKA» в кількості 3 шт., загальною вартістю 36 гривень, шкіряний патронташ, вартістю 352,50 гривень та склянка з порохом «Сокіл» в кількості 200 грам, вартістю 300 гривень. Викрадене майно обернули на свою користь. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_12 , заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 10149,10 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, визнав повністю, від надання пояснень відмовилися, мотивувавши відмову тим, що йому соромно за вчинене, з обставинами вчинення злочину, що вказані в обвинувальному акті, погоджується.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 пояснив, що обвинувачений являється його сином, проживає з ним, проживає у повній родині, навчається, займається спортом, за характером син спокійний, слухається, з особами, які можуть на нього негативно впливати не спілкується, тому просить звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, визнав повністю, від надання пояснень відмовився, мотивувавши відмову тим, що йому соромно за вчинене, з обставинами вчинення злочину, що вказані в обвинувальному акті, погоджується.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 пояснила, що обвинувачений являється її сином, проживає з нею, проживає у повній родині, добрі стосунки з братами, навчається, займається спортом, грає на гітарі, за характером син спокійний, слухається, з особами, які можуть на нього негативно впливати не спілкується, тому просить звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Представник служби у справах дітей Апостолівської РДА ОСОБА_9 пояснила, що обвинувачені вперше вчинили злочин, скарг на обвинувачених не надходило, тому вони не перебувають на обліку. Враховуючи особу неповнолітніх та відносини у сім`ї вважає за можливе звільнити обвинувачених від покарання та застосувати до них заходи виховного характеру.
Представник органу з питань пробації ОСОБА_10 пояснила, що обвинувачені не перебувають на обліку у службі. При складанні досудової доповіді щодо ОСОБА_5 проживає з батьками, раніше не судимий, проживає у задовільних соціально-побутових умовах, забезпечений всім необхідним, навчається на середньому рівні, вступив до коледжу, алкогольні напої не вживає, залучений до про соціальних видів діяльності, має друзів, батьки приділяють увагу вихованню сина, мають з ним гарні стосунки, проблем з контролем поведінки не виявлено, достатньо організоване дозвілля дитини, підліток має чіткі підстави аби уникати правопорушень, а саме здобути освіту, наслідки вчинення правопорушення усвідомлює, жодних криміногенних факторів, які б впливали на поведінку неповнолітнього не встановлено. Вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без застосування покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, вважає за можливе застосування до неповнолітнього заходи виховного характеру.
При складанні досудової доповіді щодо ОСОБА_6 встановлено, що неповнолітній раніше не судимий, проживає з батьками у задовільних соціально-побутових умовах, забезпечений всім необхідним, під час навчання проживає у гуртожитку, за час навчання проявив себе як здібний учень, однак має пропуски, зацікавленості до навчання не виявляє, хоча має добре розвинене логічне мислення, вміє добре висловлювати власні думки, алкогольні напої не вживає, залучений до про соціальних видів діяльності, має друзів, батьки приділяють увагу вихованню сина, постійно підтримують зв`язок з навчальним закладом, проблем з контролем поведінки не виявлено, достатньо організоване дозвілля дитини, підліток має чіткі підстави аби уникати правопорушень, а саме здобути освіту, наслідки вчинення правопорушення усвідомлює, жодних криміногенних факторів, які б впливали на поведінку неповнолітнього не встановлено, підліток розкаюється, розуміє, що його поведінка причина труднощів та проблем з якими він стикається. Вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без застосування покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, вважає за можливе застосування до неповнолітнього заходи виховного характеру.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності, оскільки вони вину у скоєному правопорушенні визнають в повному обсязі, розкаюються.
З розписки потерпілого ОСОБА_12 встановлено, що викрадений металевий сейф для зброї «HUNTER», мисливська рушниця марки «ІЖ-43БМ», 12 калібру № НОМЕР_1 , довідка про зберігання рушниці, мисливські набої 12 калібру, марки «Град» в кількості 22 шт., набої 12 калібру марки «Асканія» в кількості 10 шт., набої 12 калібру, марки «CLASSIKA» в кількості 3 шт., шкіряний патронташ, йому повернуто.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного окремо, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, доведена.
Умисні дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Умисні дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
При вирішенні питання про відповідальність та покарання неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд керується положенням п.10 Зауважень загального порядку № 10 Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей», згідно якого у всіх рішеннях, які ухвалюються у контексті здійснення юстиції щодо дітей, головним міркуванням має бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини означає, що традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, повинні поступатися місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей-правопорушників.
Відповідно ст.74 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.
Стаття 105 КК України передбачає звільнення неповнолітнього, який вчинив злочин середньої тяжкості, від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Відповідно положень ст.497 КПК України якщо під час судового розгляду кримінальної справи відносно неповнолітньої особи суд дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, без застосування кримінального покарання, суд може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
При розгляді справи по суті та розгляді питання про призначення покарання обвинуваченому або звільнення того від кримінального покарання суд переконався, що діяння, яке поставлено неповнолітньім за провину, дійсно мало місце, містить склад злочину, який відповідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, і ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожен окремо, винні у його вчиненні.
Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 вперше вчинив злочин середньої тяжкості, щиро кається у скоєному, повністю усунув заподіяну шкоду, після вчинення злочину поведінка неповнолітнього бездоганна, ставлення до навчання сумлінне; проживає в сім`ї; стосунки з рідними складаються позитивно; на момент постановлення вироку неповнолітнього не можна вважати суспільно небезпечним; неповнолітній не потребує застосування покарання.
Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 вперше вчинив злочин середньої тяжкості, щиро кається у скоєному, повністю усунув заподіяну шкоду, після вчинення злочину поведінка неповнолітнього бездоганна, ставлення до навчання сумлінне; проживає в сім`ї; стосунки з рідними складаються позитивно; на момент постановлення вироку неповнолітнього не можна вважати суспільно небезпечним; неповнолітній не потребує застосування покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 утримуються та виховується своїми батьками, які мають на обвинувачених належний виховний вплив, характеризується неповнолітні за місцем навчання та проживання позитивно.
Розділ ХV Кримінального кодексу України передбачає особливості кримінальної відповідальності і покарання неповнолітніх, які обумовлені психофізичною незавершеністю процесу формування особи неповнолітнього, що призводить до його нездатності повною мірою (на рівні психофізичного розвитку дорослої особи) усвідомлювати фактичні ознаки і суспільну небезпечність такого складного соціального явища як злочин, адекватно оцінювати свої вчинки.
При вирішенні питання про доцільність призначення конкретного примусового заходу виховного характеру відносно неповнолітнього суд враховує положення пп.12.1 та 12.2 Мінімальних стандартних правил ООН стосовно заходів, не пов`язаних із тюремним ув`язненням (Токійські правила), згідно яких умови, що підлягають виконанню повинні бути практичними, точними, і по можливості нечисленними, повинні бути спрямовані на реінтеграцію і повернення правопорушника у суспільство, з урахуванням інтересів жертви.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених, являються щире їх каяття, вчинення злочину у неповнолітньому віці, відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд вважає доцільним при винесенні обвинувальним вироку прийняти рішення про звільнення неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.
Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітніх під нагляд батьків чи осіб, що їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Суд вважає за можливе застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі неповнолітніх обвинувачених під нагляд батькам, оскільки в судовому засіданні встановлено, що останні здатні забезпечити позитивний виховний вплив на обвинувачених.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідність до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 484, 485,487, 488, 497 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України.
Відповідно до положень ст.ст.74, 105 КК України неповнолітнього ОСОБА_5 звільнити від кримінального покарання, застосувавши до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає в АДРЕСА_1 , строком на 1 рік.
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України.
Відповідно до положень ст.ст.74, 105 КК України неповнолітнього ОСОБА_6 звільнити від кримінального покарання, застосувавши до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.
Речові докази, повернуті потерпілим, залишити власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення його копії.
Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому, законному представнику неповнолітнього обвинуваченого, потерпілій.
Суддя -