Справа № 761/6894/17
Провадження № 1-кс/761/4330/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника власника майна - ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ОПТ ТОРГ» ОСОБА_6 про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник власника майна ТОВ «ІНТЕР ОПТ ТОРГ» ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна.

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні № 320 151 000 100 001 26 накладений арешт на грошові кошти на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 в ПАТ`Сбербанк» (МФО 320627) та зупинені усі видаткові операції.

Зазначене рішення прийняте слідчим суддею з огляду на те, що вказане майно є речовими доказами.

Однак, на думку ініціатора клопотання, арешт накладений безпідставно, а вказана ухвала слідчого судді прийнята з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, ухвала не містить жодних доказів, які б свідчили про вчинення посадовими особами ТОВ «ІНТЕР ОПТ ТОРГ» кримінального правопорушення, що говорить про неповноту судового розгляду та порушення ст. 170-174 КПК України.

Заявник, посилаючись на ст. 174 КПК, просив скасувати арешт, накладений на грошові кошти, які перебувають на вищезазначених рахунках, оскільки, на його думку, застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є протиправним.

У судовому засіданні представник власника майна підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити, наполягаючи на тому, що кримінальне провадження відносно вищезазначеної юридичної особи не здійснюється, тому застосування до ТОВ «ІНТЕР ОПТ ТОРГ» заходів кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна неможливе.

Слідчий ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_5 , яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320 151 000 100 001 26, заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що слідство ведеться за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.205, ч. 3 ст. 212 КК України. Розслідуванням встановлено, що ТОВ «ІНТЕР ОПТ ТОРГ» входить до групи підприємств, за допомогою яких відбувається прикриття незаконної діяльності та сприяння легальним платникам податків умисному ухиленню від сплати податків шляхом незаконного формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат з податку на прибуток. На підтвердження своїх доводів слідчий зазначив, що ТОВ «ІНТЕР ОПТ ТОРГ» придбаває сигарети, товари широкого вжитку, при цьому продає послуги з надання доступу до мережі Інтернет, консультування з питань інформатизації. Отже, очевидна невідповідність придбаних та проданих товарів, що є підтвердженням вищезазначених доводів.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, слідчого, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 131, 132 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення. При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Факт того, що слідчий суддя, ухвалюючи 18.02.2017 рішення про задоволення клопотання слідчого, застосував ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення (справа № 761/5885/17, провадження № 1-кс/761/3723/2017), свідчить про встановлення ним усіх складових, які дозволили прийняти позитивне для слідчого рішення.

У той же час, представник власника майна, звертаючись з клопотанням про скасування арешту, не спростував висновків слідчого судді, не довів відсутність обставин, з наявністю яких стаття 132 КПК напряму пов`язує можливість накладення арешту.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину, підлягає стягненню з юридичної особи як отримана неправомірна вигода.

Завданням арешту майна, з-поміж іншого, є запобігання можливості його приховування, зникнення, використання, передачі, відчуження.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва, вирішуючи питання, чи має майно, щодо якого ініціювалося накладення арешту, речовим доказом, врахував, що воно містить ознаки, передбачені ст. 98 КПК, оскільки до речових доказів кримінально-процесуальний закон відносить, серед іншого, цінності, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Доводи слідчого, наведені під час розгляду клопотання про скасування арешту, є переконливими, підтверджують, що піддані арешту безготівкові кошти могли бути отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням, з-поміж інших, власника майна, за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

Попри зазначене, ініціатором клопотання не наведено жодних доводів стосовно того, який фактор є підставою для скасування арешту.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника щодо порушення рішенням про накладення арешту його права власності.

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У даному випадку обмеження права власності ТОВ «ІНТЕР ОПТ ТОРГ» відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 132, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ОПТ ТОРГ» ОСОБА_6 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1