УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, -
07.06.2017 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність прокурора щодо неповернення тимчасово вилученого під час обшуку майна, належного ОСОБА_5 , посилаючись на те, що слідчий не звертався до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, тому воно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вимог скарги.
Суд заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до наступного.
Крім того, цього ж дня, під час затримання ОСОБА_5 , в ході його особистого обшуку, було виявлено та вилучено: ланцюжок з металу жовтого кольору із хрестиком з металу жовтого кольору; наручний годинник «Hualin».
Частиною5 ст.171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Так, з метою збереження речових доказів, 05.06.2017 року старший слідчий в ОВС ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, яке 05.06.2017 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду задоволено.
Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Отже стаття 100 КПК України регулює питання повернення речових доказів їх володільцям, крім випадків, зокрема передбачених статтями 170-174 КПК України, тобто випадків, коли на такий доказ накладено арешт.
У відповідності до ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У ч.1 ст.174 КПК України закріплено право власника або володілеця майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. При цьому арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Згідно із п.4 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі, зокрема скасування арешту.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, -
В задоволені скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора - відмовити.
Відповідно вимог ст.ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Хмельницького
міськрайонного суду ОСОБА_7