Справа № 194/837/16-к
Провадження № 1-кп/194/23/17

В И Р ОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2017 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2016 року за № 0000171 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Буінськ Республіки Татарстан, росіянина, громадянина України, не працюючого, освіта неповна середня, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.02.2007 року Тернівським міським судом за ст.ст.309 ч.1, 188 ч.1, 2, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 26.06.2007 року Тернівським міським судом ст.ст.309 ч.2, 70 ч.4, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 10.06.2008 року Тернівським міським судом за ст.ст.309 ч.2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 01.04.2014 року Тернівським міським судом за ч.1 ст.190 КК України до 200 годин громадських робіт;

- 11.08.2014 року Тернівським міським судом за ст.389 ч.2, 71, 72 КК України до 2 місяців арешту;

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.1, 190 ч.2 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши вказане кримінальне провадження, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , в період часу з грудня 2015 року по 15 березня 2016 року тимчасово проживав в будинку АДРЕСА_3 , де також проживали його мати ОСОБА_5 , а також її співмешканець ОСОБА_6 та неповнолітня дочка ОСОБА_7 , але спільних справ побутового або фінансового характеру з ними він не вів. В період часу з 10 березня 2016 року по 15 березня 2016 року, ОСОБА_3 продовжуючи тимчасово проживати у вищевказаному будинку, маючи єдиний злочинний умисел, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та неповнолітньої ОСОБА_7 в будинку, таємно, шляхом вільного доступу, викрав чуже майно, яке належить неповнолітній ОСОБА_7 , а саме: - з полиці шафи в спальній кімнаті вказаного будинку: - дві золоті сережки вагою 3 г., проба 585, вартістю 3172 грн. 50 коп.; - золотий хрестик вагою 1 г., проба 585, вартістю 1057 грн. 50 коп.; - золоту каблучку вагою 5,11 г., проба 585, вартістю 5403 грн. 82 коп.; - з гаражу, який розташований на території даного домоволодіння: - велосипед марки «Виннер Пантера», вартістю 2524 грн. 80 коп.

Таким чином ОСОБА_3 спричинив неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 1815-16 від 16 червня 2016 року, матеріальну шкоду на загальну суму 12158 грн. 62 коп., з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на свій розсуд.

Також, ОСОБА_3 , 11 січня 2017 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись біля будівлі торгівельного комплексу «Західний-Донбас», що розташований за адресою: м. Тернівка вул. Пушкіна буд. 1-а, переслідуючи корисливий намір, спрямований на повторне незаконне збагачення шляхом заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , що виразилось у проханні ОСОБА_3 до раніше йому знайомої ОСОБА_8 надати йому її мобільний телефон для здійснення дзвінка, достовірно знаючи, що отримавши мобільний телефон в майбутньому повертати його не буде, а має мету ним заволодіти, умисно схилив ОСОБА_8 до того, що вона, будучи помилково впевненою в добросовісності дій ОСОБА_3 , добровільно передала останньому свій мобільний телефон марки «Nokia-101», вартістю відповідно до висновку експерта № 9 від 12.01.2017 року 240 грн., всередині якого знаходилася СІМ-картка мобільного оператора зв`язку «МТС», яка для потерпілої матеріальної цінності не має. Після того, як ОСОБА_8 зайшла до вищевказаного торгівельного комплексу, ОСОБА_3 з місця події зник та викраденим мобільним телефоном розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 240 грн.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочинів визнав повністю та показав, що на даний час він офіційно не працює, але займається відновленням відповідних документів для працевлаштування на шахту. На початку 2016 року він проживав зі своєю мамою, сестрою та вітчимом по АДРЕСА_3 . Коли в березні минулого року мамі зробили операцію, то сестра й вітчим були біля неї в лікарні в м. Дніпро, а він був на господарстві. Скориставшись тим, що він вдома був сам, він на протязі кількох днів забрав чужі золоті вироби - сережки, хрестик та каблучку, а також велосипед, що належать його сестрі, які здав до ломбарду всього приблизно за 4 тис. грн. Викупити ці речі він не встиг, а сестра викупила самостійно лише хрестик. Також в січні цього року йому були потрібні гроші й, біля магазину «Західний Донбас», він зустрів свою знайому ОСОБА_9 та попрохав у неї телефон, пояснивши що хоче подзвонити. Коли він взяв телефон, то дочекався, щоб потерпіла зайшла в магазин, та пішов до ломбарду, де здав телефон за 100 грн. Єлизавета одразу ж заявила в поліцію, тому він в той же день телефон викупив та повернув потерпілій. Тиску з боку працівників поліції на нього не було. Інших злочинів він не вчиняв, у вчиненому щиро розкаюється, запевняє, що більше так не вчинить та просить не позбавляти його волі.

Зазначені показання обвинуваченого суд визнає допустимими, враховує як такі, що відповідають фактичним обставинам та вважає за можливе покласти їх в основу обвинувального вироку, так як вони підкріплюються іншими доказами по кримінальному провадженню.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, які вважали за недоцільне подальше дослідження доказів, визнав недоцільним подальше дослідження доказів по кримінальному провадженню відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, оцінюючи та аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.1, 190 ч.2 КК України в повному обсязі доведена дослідженими під час судового розгляду доказами.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях мають місце склади злочинів, передбачених: - ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка); - ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд керується ст.65 КК України та приймає до уваги ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, а також ті обставини, що обвинувачений винуватість визнав повністю, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання опіоїдів, раніше неодноразово судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд визнає: - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів; - добровільне відшкодування спричиненої злочином шкоди.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд визнає: - рецидив злочинів.

Таким чином, з врахуванням вищевикладених обставин, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчинених злочинів, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, враховуючи, що обвинувачений не є інвалідом, не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходів, раніше відбував покарання у виді позбавлення волі, суд вважає, що обвинуваченому не можливо призначати покарання у виді штрафу, громадських або виправних робіт, а також обмеження волі, та приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкцій ч.1 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, ближче до нижчої межі, з застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.
Разом з тим, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував шкоду потерпілим, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 КК України.

Пред`явлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, підлягає залишенню без розгляду на підставі поданої позивачем заяви.

У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався, та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Також на підставі ст.124 КПК України підлягають до стягнення з обвинуваченого на користь держави, а також суб`єкта, яким було проведено експертизу, процесуальні витрати за залучення експертів для проведення судових експертиз, (висновки № 1815-16 від 16 червня 2016 року та № 9 від 12 січня 2017 року), в сумі 286 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим за ч. 1 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України - один рік позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України - один рік шість місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк два роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, - залишити без розгляду.

Речові докази по кримінальному провадженню: - предмети, визнані речовими доказами згідно постанов слідчого від 31 березня та 07 квітня 2016 року, 17 січня 2017 року, - залишити законним власникам; - оригінали та копії договорів, визнані речовими доказами згідно постанови слідчого від 05 квітня 2016 року та 17 січня 2017 року, - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 , (ІПН НОМЕР_1 ), на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат за залучення експерта для проведення експертизи, (висновок № 1815-16 від 16 червня 2016 року), грошові кошти в сумі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , (ІПН НОМЕР_1 ), на користь СПД-ФО ОСОБА_11 р/р НОМЕР_2 в АТ «Укрсиббанк» в рахунок відшкодування процесуальних витрат за залучення експерта для проведення експертизи, (висновок № 9 від 12 січня 2017 року), грошові кошти в сумі 110 (сто десять) грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку вручити учасникам судового провадження негайно в залі суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1