Справа № 727/8995/16-к
Провадження № 1-кп/727/73/17
15 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю учасників судового кримінального провадження:
прокурора Сипливої А
захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
Справу передано на розгляд судді, в порядку визначеному ст. 35 КПК України.
В порядку ч. 3 ст. 331 КПК України на обговорення учасників кримінального судового провадження постановлено питання про доцільність продовження терміну дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 20 травня 2017 року о 04.30 годин
Сторона обвинувачення - прокурор ОСОБА_5 доводи продовження терміну дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу мотивує тим, що продовжують мати ризики, в рамках вимог ст. 177 ч. 1 КПК України відносно ОСОБА_4 , зокрема це ризик запобігання перешкоджанню встановленню істини в кримінальному провадженні по його розгляду, у разі перебування на волі, ризик вчинення обвиунваченим інших кримінальних правопорушень, ризик переховування від суду, зважаючи на стійкі соціальні зв`язки ОСОБА_4 , те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, а тому просила продовжити в установленому законом порядку термін дії обраного запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
Обвинувачений ОСОБА_4 вважав, що такі ризики як вплив його на потерпілого, свідків на даний час відпав оскільки вказані особи допитані, вважав, що інших ризиків немає а тому просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора і не продовжувати йому термін дії застосованого запобіжного заходу. Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію свого підзахисного.
Заслухавши доводи учасників кримінального судового провадження приходить до наступного. Судом встановлено і дане підтверджено матеріалами кримінального провадження, що на підставі ухвали слідчого судді від 27.10. 2016 року застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який відповідно в установленому порядку було продовжено та відповідно згідно ухвали суду від 24.03. 2017 р. продовжений термін дії застосованого до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 20 травня 2017 року о 04.30 годин. Судове слідство по справі не завершено, з об`єктивних причин не досліджені матеріали кримінального провадження, не допитаний обвинувачений.
Вимогами чинного КПК України визначено, що суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ст. 331 КПК України).
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тобто, запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Вимогами ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати чи розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності відповідного клопотання суд зобов`язаний розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами розгляду питання суд вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Отже, враховуючи вищенаведене та позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011 р., зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обгрунтованою, не можна вирішувати абстрактно; воно має вирішуватися в кожній справі із урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони грунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (див. п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Гарсія Руіс проти Іспанії»).
Таким чином, з врахуванням обставин пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, з врахуванням наведених вище вимог закону, думки як сторони обвинувачення щодо ризиків наявних на період вирішення означеного питання, сторони захисту, яким не зазначено доводів з посиланням на докази відносно зміни обставин щодо обвинуваченого, стану його здоров`я які не були відомі при відповідно застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і його продовження, а також враховуючи характеру інкримінованих останньому діянь, зокрема того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості; раніше неодноразово був судимий, тобто має на волі стійні соціальних зв`язки, будучи дієздатною особою ніде не працював і не працює, суд вважає, що у разі перебування на волі, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання за санкцією статті за пред`явленим йому обвинуваченням; вчиняти інші кримінальні правопорушення. Отже, з врахуванням також і вимог ст.183 КПК України щодо винятковості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд на даній стадії розгляду справи не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на інший вид запобіжного заходу не пов`язаний з триманням під вартою і приходить до висновку, що лише застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну його процесуальну поведінку і уникненню ризиків наведених вище, перешкоджання і завершення судового розгляду кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 21,22, 176-178, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд
Продовжити термін дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 діб - до 12 липня 2017 року до 04.30 годин.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1