Справа № 461/2734/17
Провадження № 1-кс/461/2625/17
УХВАЛА
23.05.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :
адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою в інтересах ОСОБА_4 , в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 23 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000679 від 18.02.2016 року, як передчасну, винесену без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, оскільки, як зазначає заявник, слідчим не проведено ряд слідчих дій, зокрема одночасного допиту ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Крім того, в постанові про закриття кримінального провадження міститься неточність, у постанові вказане кримінальне провадження №0000679 від 18.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а згідно витягу з ЄРДР вказане кримінальне провадження зареєстровано за №0000679.

Скаржник в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просить розгляд скарги проводити без його участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності слідчого на підставі наявних у справі матеріалів.

Фіксування судового засідання технічними засобами не відбувалось, відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.
Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000679, вважаю, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Згідно з ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Судом встановлено, що 23 лютого 2017 року слідчим СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000679 від 18.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відсутністю усіх необхідних ознак кримінального правопорушення, які передбачені ч.1 ст. 125 КК України /а.с.6/. В оскаржуваній постанові зазначено, що в ході проведення досудового розслідування не здобуто об`єктивних даних, що підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Слідчому не вдалося встановити свідків, очевидців даного злочину та особу, яка б могла його вчинити.

Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження припиняється в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

В оскаржуваній постанові слідчий не зазначив на підставі яких доказів отриманих в ході досудового розслідування зроблено висновок про відсутність складу кримінального правопорушення, які дії були вчинені слідчим для встановлення свідків та очевидців даного кримінального правопорушення, а також інших слідчих дій, спрямованих на повноту та всебічність проведення досудового розслідування.

Окрім того, при винесенні постанови слідчим допущена описка, оскільки відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 зареєстровано кримінальне провадження №0000679 від 18.02.2016 року, а відповідно до оскаржуваної постанови закрите кримінальне провадження № 0000679.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

З урахуванням вищевикладеного, приходжу до висновку, що слідчим не вжито належних заходів для встановлення істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування, а тому оскаржувану постанову слід скасувати та направити матеріали кримінального провадження до Галицького ВП ГУ НП у Львівській області.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України, -

у х в а л и в :
скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 23 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000679 від 18.02.2016 року.

Матеріали кримінального провадження № 0000679 скерувати до Галицького ВП ГУ НП у Львівській області для відновлення слідства.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1