Справа № 357/8622/17
1-кп/357/1098/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.08.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000026 від 13.04.2017 р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянин України, не одруженого, раніше не судимого, із середньою спеціальною освітою, 23 грудня 2015 року прийнятий на військову службу за контрактом, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 28.07.2017р.

У підготовчом у судовому засіданні сторони надали суду угоду про визнання винуватості, укладену ними 18.08.2017 р., яку просили затвердити.

Згідно вищезазначеного обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч.2 ст.407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст.1,4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17 березня 2014 р. №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 р. № 1126-VII;

- від 6 травня 2014 р. № 454/2014, затвердженого Законом України від 6 травня 2014 р. № 1240-VII ;

- від 21 липня 2014 р. № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 р. № 1595-VII;

- від 14 січня 2015 р. № 15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 р. № 113-VIII, № 113-VIII, з 18 березня 2014 р. в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

23 грудня 2015 р. солдата ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом та відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (з 30 червня 2017 року військова частина НОМЕР_1 ) (по стройовій частині) №368 призначено на посаду гранатометника 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону цієї ж військової частини.

3 лютого 2016 р. наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) №34 солдату ОСОБА_5 було надано відпустку строком на 10 діб, з якої він 15 лютого 2016 р. мав повернутися до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_3

21 квітня 2016 р. згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) №114 солдата ОСОБА_5 зараховано в розпорядження командира цієї ж військової частини.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1-4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_5 15 лютого 2016 р., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої по АДРЕСА_3 .

В період з 15 лютого 2016 р. до 14 липня 2017 р. солдат ОСОБА_5 ухилявся від обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

16 липня 2017 р. солдат ОСОБА_5 був доставлений працівниками правоохоронних органів до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону та затриманий.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) - злочині, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.

У підготовчому судовому засіданні учасники кримінального провадження просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 18 липня 2017 р., укладену між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні - з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 і його захисником ОСОБА_4 - з іншого боку.

На підставі ст.ст.468,469,472 КПК України ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ст.407 ч.4 КК України, пояснивши причини скоєння злочину та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ст.407 ч.4 КК України у виді одого року позбавлення волі та на підставі ст..62 ч.1 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

При цьому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме: обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинення якого він обвинувачується, допиту свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, а також роз`яснено наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, просив затвердити угоду

Суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно, без будь-якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення та конкретну міру покарання, передбачену ст.407 ч.4 КК України, з застосуванням ст.69 КК України та ст.62 ч.1 КК України у виді одого року позбавлення волі та замінити покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.407 ч.4 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, підстави для застосування судом ст.69 КК України та ст. 62 ч.1 КК України (пом`якшуючі покарання обставини: збіг тяжких особистих обставин, чистосердечне каяття, приймав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької області, позитивно характеризується як особа) в провадженні наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

Речові докази у провадженні - диск з відеозаписом, який зберігається в матеріалах провадження необхідно залишити в справі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 застосовано у виді тримання під вартою на строк до 13.09.2017 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 336,374-376,475, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000026 від 13.04.2017 р. щодо

ОСОБА_6 - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України 1(один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.62 ч.1 КК України призначене покарання у виді одного року позьбавлення волі замінити на 1(один) рік тримання в дисциплінарному батальйоні.

Строк відбуття покарання рахувати з 16 липня 2017 р.

Речові докази у провадженні - диск з відеозаписом, який зберігається в матеріалах провадження залишити в справі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок може бути оскаржений сторонами провадження до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,