Справа № 347/982/17
Провадження № 11-сс/779/134/2017
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року про застосування відносно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, за якою обрати до підозрюваної ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував лише ту підставу, як вчинення тяжкого злочину. Вважає, що суд допустив порушення закону. Вказує, що в матеріалах були відсутні будь-які характеризуючі дані відносно особи, при відсутності яких суд не вправі був розглядати клопотання. На його думку, обраний запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваної слід було б застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити розмір застави. Зазначає, що підозрювана не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину не визнає. Таким чином нема підстав вважати, що вона продовжуватиме злочинну діяльність, так як раніше злочинів не вчиняла. Вказує, що підозрювана має постійне місце проживання, стверджує, що не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству, так як особисто зацікавлена у встановленні істини по цьому кримінальному провадженні. Що по місцю проживання характеризується позитивно, закордонної візи не має. Посилається на п. 3 ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. ст. 183, 184, 148, 178 КПК України. Наголошує, що оскільки суд не прийняв до уваги істотні обставини, які характеризують підозрювану, майновий стан, її поведінку під час проведення слідства, то за таких обставин ухвала є незаконною і підлягає скасуванню.

Ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 27 липня 2017 року включно.

Слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_7 обґрунтовано оголошено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вчинений проти життя та здоров`я особи та відносяться до категорії особливо тяжкого злочину. В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходив зі змісту та враховував ст. ст. 177, 178, 183 КПК України. Врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, її вік та стан здоров`я, сімейний стан, що підозрювана не працює, джерело існування не відоме, а також, що усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у виді позбавлення волі вона може переховуватись від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Дійшов висновку, що є підстави вважати, що застосування підозрюваній більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також, зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважав за необхідне клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити. Оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства та спричинено загибель малолітньої дитини, вважав за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні 15 червня 2017 року підозрювана ОСОБА_7 пояснила, що уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_9 , який здійснюватиме її захист. Заявила, що у зв`язку з цим відмовляється від захисника ОСОБА_6 , який подав апеляційну скаргу, діючи в її інтересах.

Колегія суддів, з урахуванням думки сторін, на підставі ст. 54 КПК України, приймає відмову підозрюваної ОСОБА_7 від захисника ОСОБА_6 , яка відбулася у його присутності після надання можливості для конфіденційного спілкування.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_10 та підозрювана ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Захисник ОСОБА_10 заявив клопотання про дослідження та долучення до матеріалів клопотання копій заяви про вчинення кримінального правопорушення та листа прокуратури Івано-Франківської області. Клопотання задоволено, копії документів досліджено та долучено до матеріалів клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим, у зв`язку із чим в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

29 травня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України (а.п. 14-15), про те, що вона здійснила умисні дії, які виразилися у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті малолітньої дитини ОСОБА_11 , за таких наступних обставин. ОСОБА_7 перебуває в шлюбі із ОСОБА_12 та фактично проживає у будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належать на праві приватної власності ОСОБА_13 . Перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_12 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину ОСОБА_11 . 27 травня 2017 року ОСОБА_7 перебувала разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_11 у житловому будинку за місцем свого фактичного проживання. Приблизно у період часу із 11 до 14 години ОСОБА_7 взяла тканинний шнурок та обмотала його навколо шиї малолітньої дитини ОСОБА_11 , після чого здійснила удушення малолітньої дитини шляхом стягування та зв`язування даного шнурка на шиї дитини. Таким чином ОСОБА_7 вчинила вбивство малолітньої дитини ОСОБА_11 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті малолітній дитині. В подальшому, з метою приховання слідів вчиненого нею злочину, ОСОБА_7 намагалася спалити труп малолітньої дитини ОСОБА_11 на території свого господарства, оскільки їй це не вдалося, ОСОБА_7 загорнула труп малолітньої дитини ОСОБА_11 у тканину та винесла його до лісового масиву поряд із с. Кобаки Косівського району. У вказаному лісовому масиві ОСОБА_7 повторно здійснила спробу спалити труп малолітньої дитини ОСОБА_11 , однак їй це не вдалося та вона повернулася до місця свого проживання.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, при наявності яких застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Колегія суддів, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_7 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Так, відомості про вчинений злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000194 від 28 травня 2017 року (а.п. 1).

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме копією протоколу про прийняття заяви, копією протоколу огляду місця події, копією протоколу допиту потерпілого, копією протоколу допиту підозрюваного, протоколом допиту свідка та іншими доказами.

За таких умов, на думку колегії суддів, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

При цьому, жодних тверджень, що стали б підставою для сумніву в обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення захисник не наводить.

Як підтверджують матеріали клопотання слідчого та зміст оскарженої ухвали, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваної здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку колегії суддів, ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, а саме, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, по якому характеризується позитивно, закордонної візи не має, жодним чином не виключають наявності встановлених ризиків.

В той час, незважаючи на заперечення захисника, в матеріалах клопотання наявні докази, з яких вбачаються відомості, що характеризують особу підозрюваної. Це зокрема копія характеристики по місцю проживання, копія акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, копія довідки про склад сім`ї.

Також, твердження захисника про те, що підозрювана не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину зараз не визнає і бажає сприяти слідству, самі по собі не є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Стороною захисту, всупереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків встановлених стороною обвинувачення, або ж належного обґрунтування про можливість запобігання останнім, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про її особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Долучені захисником ОСОБА_10 в судовому засіданні до матеріалів клопотання копії заяви про вчинення кримінального правопорушення та листа прокуратури Івано-Франківської області стосуються неправомірності дій слідчих та працівників Косівського ВП ГУ НП України в Івано-Франківської області та жодним чином не виключають наявних та достатніх підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не впливають на правильність висновків суду в цій частині.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі переконливі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваної ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, колегія суддів не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

На думку колегії суддів, враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що спричинив до загибелі малолітньої дитини, слідчий суддя дійшов до правильного висновку, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки вони повністю спростовані при апеляційному розгляді та матеріалами клопотання слідчого.

Інших підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2