Ухвала іменем україни 31 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2016 року щодо нього.

Вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2016 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2013 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2013 року, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2016 року, вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 змінено.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 17 жовтня 2016 року по 20 грудня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду залишено без зміни.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_4 14 березня 2016 року о 10 год 30 хв в с.Лозуватка Маловисківського району Кіровоградської області прийшов до домоволодіння потерпілого ОСОБА_5 та виявивши його відсутність, з метою крадіжки проник в приміщення гаража, звідки таємно викрав мішок насіння соняшника, вагою 30 кілограмів, вартістю 300 грн, з яким з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

У касаційній скарзі засуджений просить судові рішення змінити та пом`якшити призначене йому покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості і застосувати щодо нього ст.75 КК України.
В обґрунтування наведеного вказує, що суди не врахували належним чином ті обставини, що він свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, просив вибачення у потерпілого, а також відшкодував завдані збитки, дані про склад його сім`ї.
Перевіривши дотримання засудженим порядку, строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам закону та долучені до неї копії вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно вимог ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до вимог ч.2 ст.433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Враховуючи те, що доведеність вини та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.
Як вбачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому ОСОБА_4 покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, конкретні обставини справи, дані про особу засудженого, який характеризується посередньо, не працює, страждає від алкогольної залежності, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив новий злочин в період іспитового строку, пом`якшуючі покарання обставини, а саме визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому та думку потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_4 , відсутність обтяжуючих обставин.
На вказаний вирок суду першої інстанції захисником в інтересах засудженого та прокурором були подані апеляційні скарги.
Апеляційний суд, в межах повноважень, та в порядку, визначеному ст.404 КПК України розглянув у повному обсязі доводи поданих апеляційних скарг та дійшов висновку про обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Доводи засудженого про невідповідність, на його думку, призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, є безпідставними і не знайшли свого підтвердження під час перевірки судових рішень.
При цьому, обставини, на які засуджений посилається у касаційній скарзі, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх необґрунтованими, з наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення. З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Зміст ухвали суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.419 КПК України.
Крім того, судом належним чином було враховано пом`якшуючі покарання обставини і думку потерпілого, при цьому ОСОБА_4 призначено мінімальне покарання, визначене у санкції ч.3 ст.185 КК України.
Разом з тим, судом враховано і ті обставини, що злочин засудженим було вчинено в період іспитового строку.
За наведених обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам, передбаченим статтею 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для зміни судових рішень, пом`якшення покарання і застосування щодо ОСОБА_4 вимог ст.75 КК України, з мотивів викладених у касаційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає.
Виходячи з наведеного, з урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі і з наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого слід відмовити на підставі п.2 ч.2 ст.428 КПК України.
Керуючись ч.2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3