Справа № 640/1750/17
н/п 1-кс/640/908/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначила наступне.
Вказала, що копію постанови про закриття провадження у справі отримала 25.01.2017 року.
Вважає, що постанова винесена передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення, не достатньо повно встановлені всі обставини, не проведені всі можливі слідчі дії, а тому є незаконною та підлягає скасуванню.
Посилаючись на ст.ст.94, п.2 ч.1 ст.284, ч.5 ст.110 КПК України зазначила, що оскаржувана постанова не може бути визнана обґрунтованою та законною, так як мотивувальна частина її містить посилання на встановлення події кримінального правопорушення, тоді як резолютивна частина вказує на відсутність складу кримінального правопорушення, але не вказує в діях якої особи.
Зазначила, що слідчим при винесенні постанови про закриття кримінального провадження не було проведено ряду необхідних слідчий дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів по факту внесеного до ЄРДР злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
На її думку, досудове розслідування проведено не в повному обсязі, не встановлені та не допитані інші можливі свідки даної події, не проведені інші слідчі дії, необхідні для встановлення наявності або відсутності в діях особи, на яку вказує заявник, складу кримінального правопорушення. Покази потерпілої та свідків істотно відрізняються між собою, тому для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та усунення протиріч необхідно провести одночасні допити між потерпілою та свідками, слідчий експеримент. Із протоколу допиту потерпілої вбачається, що вона безпосередньо вказує на особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження.
Матеріали кримінального провадження не спростували заяву потерпілої, в той час як судово-медичною експертизою підтверджено факт нанесення заявниці тілесних ушкоджень.
Матеріали кримінального провадження, не містять доказів про з`ясування питання про виникнення у заявника легких тілесних ушкоджень, встановлених СМЕ № 5797-ая/16 від 04.10.2016 року, що підтвердило або спростувало ствердження заявника, не усунуті дані протиріччя.
Висновки, викладені в постанові, не відповідають матеріалам справи, так як висновком судово-медичної експертизи № 5797-ая/16 від 04.10.2016 року встановлені легкі тілесні ушкодження, останній не був прийнятий до уваги слідчим, хоча свідчить про наявність складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та свідчить про наявність достатніх доказів для підозри особі, на яку вказує заявник, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
На мотиви відсутності в діянні складу злочину, слідчий у постанові про закриття кримінального провадження обмежився зазначенням факту не встановлення свідків та очевидців, а також те, що не було встановлено достатніх доказів вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Натомість, посилання слідчого на брак здобутих органом досудового розслідування доказів, не може слугувати законною підставою для закриття кримінального провадження. Слідчий фактично в постанові виклав позицію особи, на яку вказує заявник, як заподіювача їй тілесних ушкоджень про те, що вона тілесних ушкоджень потерпілій не завдавала, не навівши ніяких доводів стосовно протилежних показів заявниці.
На її думку, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.
Скаржниця ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені судом своєчасно та належним чином (а.с.14), проте в судове засідання не з`явилися, 09.02.2017 ОСОБА_5 подала до суду заяву, у якій просила проводити судове засідання за її відсутністю та за відсутністю її представника, доводи скарги підтримує у повному обсязі, та просить її задовольнити (а.с.15).
Так, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
В свою чергу, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи імперативно встановлені скорочені терміни розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України, а також те, що кожна сторона про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином і з урахуванням принципу диспозитивності була наділена судом можливістю скористатися своїм правом надати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності заявника, слідчого та прокурора.
Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявник, його представник під час досудового провадження має право оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження в їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 04.10.2016 до Київського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_7 про вжиття заходів до ОСОБА_8 , яка 27.09.2016 близько 22 год. 30 хв. спричинила їй тілесні пошкодження (а.с.5 тут і далі кримінального провадження).
Слідчим у мотивувальній частині постанови, практично дослівно передруковані допити свідків, однак, системний аналіз усіх зібраних у ході досудового розслідування доказів, - не здійснений.
Проте, слідчим при проведенні досудового розслідування не було проведено ряд необхідних слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів по факту внесеного до ЄРДР злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме: не встановлені та не допитані інші можливі свідки даної події, не проведені слідчі дії, необхідні для встановлення наявності або відсутності в діях особи, на яку вказує заявник, складу кримінального правопорушення. Не усунуті протиріччя в показах потерпілої та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Крім того, в ході досудового розслідування не з`ясовано питання про виникнення у заявниці легких тілесних ушкоджень, встановлених СМЕ № 5797-ая/16 від 04.10.2016 року.
Враховуючи вищевикладене, проведене досудове розслідування не можна вважати повним та всебічним, а оскаржувану постанову законною та обґрунтованою.
Крім того, закриваючи кримінальне провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, слідчий не зазначає в діях якої особи відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі перевірити всі доводи заявника, провести необхідні слідчі дії, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 303-307,309,372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1