МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2486/16-к
Провадження № 1-кп/480/63/17
УХВАЛА
Іменем України
13 квітня 2017 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;
захисника ОСОБА_6 ;
законного представника особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_7 (яка бере участь у судовому засіданні дистанційно з приміщення Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 2),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео-конференції із Миколаївською обласною психіатричною лікарнею № 2 в м. Миколаєві клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2016 року за № 0000667 щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого 11.06.2015 Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік, до якого 11.12.2015 ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом,
який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України,
встановив:
Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 11.12.2015 до ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. ОСОБА_8 було поміщено на стаціонарне лікування до 8-го відділення (відділення зі звичайним наглядом) Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 2 (далі МОПЛ № 2), розташованої за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Сапетня, вул. Сєвєрна, 14.
04 липня 2016 року, близько 13 години 30 хвилин, перебуваючи на зовнішній території МОПЛ № 2 під наглядом молодшої санітарки ОСОБА_9 , у ОСОБА_10 виник умисел на вчинення втечі зі спеціалізованого лікувального закладу. З метою реалізації свого злочинного наміру направленого на вчинення втечі зі спеціалізованого лікувального закладу, ОСОБА_10 попросив ОСОБА_9 відійти до кущів, з метою справляння природньої потреби. Отримавши дозвіл ОСОБА_8 відійшов на відстань, яка не перебувала під візуальним контролем ОСОБА_9 , де скориставшись відсутністю візуального контролю з боку медичного персоналу МОПЛ № 2, зник у невідомому напрямку.
За таких обставин ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України.
01 листопада 2016 року з прокуратури Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000667 щодо ОСОБА_8 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад з посиленим наглядом.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Законний представник особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора.
Особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, ОСОБА_8 за станом здоров`я участі в судовому засіданні не брав.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру, суд приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 з 16.02.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 2 у відділенні № 8 зі звичайним наглядом. ОСОБА_8 міг самостійно пересуватися по території відділення, але залучався до соціально-реабілітаційних робіт у супроводі молодшої медсестри (санітарки).

04.07.2016, під час чергування молодшої медсестри ОСОБА_9 під її наглядом перебував ОСОБА_8 . ОСОБА_9 проводила соціально-реабілітаційні роботи за межами території відділення, на території лікарні, у той час коли під час трудових процесів ОСОБА_8 здійснив самовільну втечу з лікувального закладу.

Згідно з довідкою виданою Миколаївською обласною психіатричною лікарнею № 1 ОСОБА_8 на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 1 не перебуває. Неодноразово лікувався стаціонарно в МОПЛ № 1 з діагнозом: Легка розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю. Синдром бродяжництва. На обліку у лікаря нарколога ОСОБА_8 не перебуває.

Відповідно до акта судово-психіатричного експерта № 392 від 13 жовтня 2016 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає стійким психічним розладом легкою розумовою відсталістю у ступені вираженої дебільності зі значними поведінковими порушеннями.

ОСОБА_8 у період часу, до якого відноситься інкримінуємий йому злочин не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

У зв`язку з порушенням режиму утримання у відділенні зі звичайним наглядом ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні з посиленим наглядом.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування від 03.06.2005 № 7 роз`яснено, що неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК) належить виключно до компетенції суду.
Разом з тим слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК), - висновку судово-медичної експертизи.
Суди повинні критично оцінювати зазначені висновки з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, оскільки згідно зі статтями 65, 67, 75 КПК ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідних ухвалі, вироку, постанові суду.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Пунктом 1 частини 1 статті 503 КПК України встановлено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається та у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 , який має психічний розлад, вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, у стані неосудності.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.
Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.
Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом (п. 3 ч. 1 ст. 94 КК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, у стані неосудності, що виключає можливість застосування покарання, оскільки він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 1 ст. 292, ст. ст. 503, 512, 513 КПК України, суд -
постановив:
Клопотання прокурора Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000667 щодо ОСОБА_8 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання ухвалою законної сили не обирати.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1

13.04.2017