Справа № 738/2021/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/252/2017
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році»,-

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з клопотанням про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2014 році", а саме застосувати положення статті 6 вказаного Закону та скоротити на половину невідбуту частини покарання за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2016 року в задоволенні клопотання засудженому було відмовлено. Мотивуючи це рішення, місцевий суд вказав, що на час набрання чинності Законом України "Про амністію у 2014 році", ОСОБА_7 не був засуджений та не відбував покарання, а тому положення Закону України "Про амністію у 2014 році" про скорочення невідбутої частини покарання на нього не поширюються.

На дану ухвалу місцевого суду надійшла апеляційна скарга засудженого, в якій він ставить питання про скасування ухвали суду та застосування положень Закону України "Про амністію у 2014 році", відповідно скоротивши невідбуту частину покарання на половину.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, оскільки, на думку автора скарги, він вже відбував покарання в період з 01.07.2013 року по 09.07.2013 року, а тому висновки місцевого суду є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав судове рішення законним і обґрунтованим, проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів судового провадження ОСОБА_7 засуджений вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2014 року за ч. 2 ст. 307 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке йому належить.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 вироком суду визначено обчислюється з моменту його фактичного затримання, а саме з 15 липня 2015 року, що підтверджується рапортом про затримання особи (а.с.26).

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», який набрав чинності 19 квітня 2014 року, підлягає скороченню наполовину невідбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, та які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Системний аналіз Закону України «Про амністію у 2014 році» свідчить про те, що під дію статті 6 цього Закону підпадають особи, які на час набрання ним чинності були засуджені та відбували покарання.

Згідно ч.2 ст.43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Як вірно встановив суд першої інстанції, оскільки вирок щодо ОСОБА_7 постановлений апеляційним судом Дніпропетровської області від 24.12.2014 року, по якому він на даний час відбуває покарання, на час набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 не перебував в статусі засудженого за цим вироком та відповідно не відбував покарання.

Це узгоджується також і з положеннями ст.11 Закону України «Про амністію у 2014 році», згідно яких особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом.

З цих підстав суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах відмовив засудженому в задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

Доводи автора скарги на те, що ОСОБА_7 вже відбував покарання в період з 01.07.2013 року по 09.07.2013 року не ґрунтуються на матеріалах провадження, оскільки цей період є строком попереднього ув`язнення, а не відбування покарання..

Так, згідно ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2016 року (а.с.33-34), 01.07.2013 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 02.07.2013 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому він був з-під варти звільнений, а строк попереднього ув`язнення був зарахований у строк відбування покарання засудженому на підставі ст. 72 КК України.

Таким чином, враховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що безумовно тягнуть за собою скасування ухвали в ході апеляційного розгляду не встановлено, ухвала суду підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 409, 410, 411, 418, 419, 539 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з моменту проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4