Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/69/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.02.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, яке погоджено з процесуальним керівником прокуратури Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , стосовно -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28.03.2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років 4 місяці;

03.11.2016 року звільнений з Маневицької виправної колонії № 42 по відбуттю строку покарання;

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 12 год. 00 хв. 12.02.2017 року по 12 год. 00 хв. 12.04.2017 року, без визначення розміру застави

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області погодженого з процесуальним керівником прокуратури Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 12 год. 00 хв. 12.02.2017 року по 12 год. 00 хв. 12.04.2017 року, без визначення розміру застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що 12.02.2017 року останній перебував на другому поверсі під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , у якого виник умисел на протиправне заволодіння чужого майна, належного ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, підозрюваний погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого відкрито заволодів кільцем, сережками та мобільним телефоном.

В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 950 грн.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого і застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя районного суду своє рішення мотивував тим, що внесене слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України, матеріали клопотання містять достатні дані про наявність підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Також, слідчий суддя врахував, що підозрюваний раніше притягався до відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, остання судимість не знята та не погашена, вчинив нове умисне, корисливе, тяжке кримінальне правопорушення, не одружений, офіційно не працевлаштований, постійного житла у м. Кропивницькому та області не має, відтак наявність стійких соціальних зв`язків не встановлена, тому вище перелічені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_8 у разі застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ані ж тримання під вартою може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2017 року скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої доводи апелянт мотивує тим, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного слід було б застосувати запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою. Підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочинів не визнає. Таким чином немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність, так як злочинів він не вчиняв.

Апелянт вважає, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що вказані у клопотанні слідчого докази на підтвердження обґрунтованості підозри є констатація вчинення кримінального правопорушення, однак, ніяк не доводить причетність до вчинення злочину його підзахисним. Жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_8 до вчинення вказаного злочину не має, окрім вилученого у нього телефону, який він знайшов.

Вважає, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України не доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Виходячи з зазначеного та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Заслухавши суддю доповідача, захисника та обвинуваченого які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання слідчого відділу Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , вказане клопотання містить достатні дані про наявність підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дослідженням матеріалів клопотання, колегія суддів встановила, що слідчий суддя районного суду дійшов правильного висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Повідомлення про підозру ґрунтується на доказах наявними у матеріалах клопотання слідчого, а саме: протокол огляду місця події, заява та протокол допиту потерпілої, протокол пред`явлення особи для впізнання, поясненнями ОСОБА_8 , які у своїй сукупності дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що підчас розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції, підозрюваний ОСОБА_8 надав пояснення, що у місто Кропивницький він прибув на поховання родича, проте, в суді апеляційної інстанції зазначив, що перебував на лікуванні в Кіровоградській обласній лікарні. За таких обставин колегія суддів, ставить під сумнів доводи обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно його непричетності до кримінального правопорушення у вчиненні якого йому повідомлено про підозру.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 поставив під сумнів обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, при цьому просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Така позиція захисника явно суперечить вимогам ч. 3 ст.132 КПК України, так як у разі, якщо не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, то застосування заходів забезпечення кримінального провадження є не допустимим.

Також колегія суддів не може не враховувати, що ОСОБА_8 раніше притягався до відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, остання судимість не знята та не погашена, вчинив нове умисне, корисливе, тяжке кримінальне правопорушення, не одружений, офіційно не працевлаштований, постійного житла у м. Кропивницькому та області не має, відтак наявність стійких соціальних зв`язків не встановлена, вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_8 у разі застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ані ж тримання під вартою може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Аналізуючи викладене та доводи апеляції в їх сукупності, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильного встановив, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та безпідставними.

Колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, практика ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Так, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Таким чином, у даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи ОСОБА_8 .

Отже, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження та серйозності висунутої підозри ОСОБА_8 , з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , а тому ухвалу слідчого судді районного суду залишає без змін.

Керуючись ст. 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів.
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області та погоджено з процесуальним керівником прокуратури Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 12 год. 00 хв. 12.02.2017 року по 12 год. 00 хв. 12.04.2017 року, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2