Справа № 183/4112/16
№ 1-кп/183/771/16
В И Р О К
іменем України
12 грудня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000806, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, із середньою-спеціальною освітою, солдата військової частини НОМЕР_1 (польова пошта В НОМЕР_2 ), призваного на час проведення мобілізації, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 3 ст. 408 КК України, -

в с т а н о в и в :
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 11 березня 2015 року № 56 (по стройовій частині), військовослужбовця, призваного по мобілізації, солдата ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу військової частини, а наказом від 01 квітня 2015 року № 79 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду старшого механіка - водія ремонтно-відновлювального батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокується в АДРЕСА_2 . Солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтями 1,3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» встановлено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII, який набув чинності 20.01.2015 року, в Україні з 20.01.2015 року діє особливий період.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» від 12.02.2015 року №194-VIII, який набув чинності 05.03.2015 року, положення статей 408, 410 Кримінального кодексу України було викладено в новій редакції, яка посилює відповідальність за вчинення цих військових злочинів в умовах особливого періоду.

03 листопада 2015 року близько 03 години 00 хвилин солдат ОСОБА_8 проник на територію парку військової техніки військової частини польова пошта НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 , та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою неправомірного особистого збагачення, користуючись відсутністю охорони та тим, що ворота боксу № НОМЕР_4 були відчинені, безперешкодно проник до вказаного боксу, де протиправно заволодів ультракороткохвильовою симплексною радіостанцією «Р-173» вартістю 1 328 гривень 30 копійок, яка була демонтована з танку Т-64 з бортовим номером «528». Вказану радіостанцію ОСОБА_8 заховав до заздалегідь підготовленого мішку та виніс за межі військової частини польова пошта НОМЕР_3 , розпорядившись нею на власний розсуд, тим самим викрав її.

Крім того, 04 листопада 2015 року близько 08 години 00 хвилин, солдат ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його може бути викрито у вчиненні злочину, діючи з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення викрадення радіостанції та з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, самовільно залишив місце служби, а саме територію військової частини польова пошта НОМЕР_5 , та виїхав до АДРЕСА_2 , а звідки за межі державного кордону України, тим самим вчинив дезертирство. 02 червня 2016 року о 10 годині солдат ОСОБА_8 добровільно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе, внаслідок чого злочин було припинено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що 03 листопада 2015 року прибув з відпустки до військової частини. Цього ж дня близько 03 години 00 хвилин перебуваючи на території парку військової техніки військової частини польова пошта В НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , в якому знаходяться бокси з військовою технікою, побачив, що бокс № НОМЕР_4 відчинений, зайшов до нього, побачив на столі від`єднану від танку Т-64 радіостанцію. Він поклав її в мішок, викликав за допомогою мобільного телефону таксі та поїхав до м. Дніпро, де вранці продав вказану радіостанцію на ринку «Озерка» невідомій йому особі за 2 000 гривень. Після цього він на таксі повернувся до військової частини. Згодом його запросили до військової контррозвідки з приводу викрадення радіостанції і під час перерви між спілкуваннями з представниками контррозвідки, розуміючи, що його буде викрито, з метою уникнути відповідальності за вчинене, він втік. Переховувався як в Україні, так і в Польщі, Росії. В червні 2016 року добровільно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та зізнався у вчиненому, в скоєному щиро кається.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини в судовому засіданні судом були досліджені докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення, а саме:

- повідомлення 5 управління військової контррозвідки Служби Безпеки України від 03.11.2015 року №17/5/2-2223 військовому прокурору Дніпропетровського гарнізону про викрадення 03.11.2015 року з боксу № НОМЕР_4 парку військової техніки військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_8 радіостанції «Р-173» з танку Т-64;

- витяг з кримінального провадження № 0000806 від 06.11.2015 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2015 року було внесено відомості про викрадення 03.11.2015 року військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 радіостанції «Р-173» з танку, та 06.11.2015 року про самовільне залишення солдатом ОСОБА_8 без поважних причин військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду;

- протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №119080 від 17.11.2015 року, протокол про адміністративне затримання від 17.11.2015 року, протокол особистого огляду від 17.11.2015 року, рапорти інспекторів прикордонної служби від 17.11.2015 року, постанова Жовківського районного суду Львівської області від 17.11.2015 року, відповідно до яких ОСОБА_8 17.11.2015 року був затриманий працівниками прикордонної служби та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП за спробу незаконного перетину державного кордону України з Республікою Польща;

- відомість залишкової вартості матеріальних цінностей номенклатури ГУЗІС ЗСУ які були знищено (втрачено) у в/ч пп НОМЕР_3 , згідно якої залишкова вартість радіостанції «Р-173» складає 1328,30 гривень;

- повідомлення Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України від 22.08.2016 року №6/12.1/1591 про неможливість проведення товарознавчої експертизи щодо залишкової вартості радіостанції «Р-173»;

- явка з повинною від 02.06.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_8 добровільно звернувся до військового прокурора Дніпропетровського гарнізону із зізнанням щодо самовільного залишення ним 04.11.2015 року військової частини НОМЕР_1 ;

- медична характеристика від 14.06.2016 року та довідка ВЛК №453 від 14.07.2016 року, відповідно до яких солдат ОСОБА_8 здоровий, за медичною допомогою не звертався.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника бронетанкової служби у військовому званні майор. В листопаді 2015 року, точної дати не пам`ятає, вранці прибув до парку бойових машин і черговий доповів йому, що бокс № НОМЕР_4 відкритий. Представник служби охорони повідомив, що біля воріт цього боксу він бачив чоловіка, який представився днювальним і він закриває ворота боксу. За зовнішніми ознаками та описом було встановлено, що це був солдат ОСОБА_8 . Він повідомив про це майора Бондаря, який відповідальний за техніку, танки. Після огляду боксу № НОМЕР_4 було виявлено відсутність радіостанції та приймача від неї від танку Т-64. Він зв`язався по мобільному телефону з ОСОБА_8 і останній повідомив, що він знаходиться в Запорізькій області. Згодом, приблизно о 16.00 годині цього ж дня він побачив у смт. Черкаське ОСОБА_8 і вони з ним разом на автомобілі вирушили до відділення СБУ в смт. Черкаське, де представник служби охорони упізнав ОСОБА_8 як чоловіка, який був біля боксу №31. З ОСОБА_8 почали спілкуватися працівники СБУ та прокуратури, і як йому відомо ОСОБА_8 зізнався у викраденні радіостанції. Також йому відомо, що наступного дня ОСОБА_8 втік з відділення військової служби правопорядку в АДРЕСА_2 , де він тимчасово перебував.

Допитана в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_10 показала, що про викрадення ОСОБА_8 радіостанції з танку їй відомо зі слів інших осіб.

Від допиту інших свідків сторона обвинувачення відмовилась, захисник та обвинувачений проти цього не заперечували і не наполягали на допиті інших свідків. Тому допит інших свідків не проводився.

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 408 та ч. 3 ст. 410 КК України.

Отже, дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони кожний окремо, а також в сукупності, доповнюючи один одного, підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, і підтверджують вину обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні. Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, його дії підлягають кваліфікації за:

- ч. 3 ст. 410 КК України як викрадення військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану;

- ч. 3 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення військовослужбовцем місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, раніше не судимий, на обліку у лікарів не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження.

Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щодо злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, щире каяття та з`явлення із зізнанням, а щодо злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, щире каяття та добровільне відшкодування спричиненої шкоди. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. Судом також враховується, що ОСОБА_8 неодноразово перебував в зоні проведення антитерористичної операції, де виконував свій військовий обов`язок.

Тому, з урахуванням обставин скоєння злочинів та їх наслідків, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин щодо кожного із злочинів, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 69 КК України та призначити йому покарання за кожен із вчинених злочинів у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої санкціями ч. 3 ст. 410 та ч. 3 ст. 408 КК України. Також, враховуючи вищенаведені обставини та те, що обвинувачений є військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією, суд вважає за необхідне на підставі положень ст. 62 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялись.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 3 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 410 КК України із застосуванням положення ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 3 ст. 408 КК України із застосуванням положення ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 02 червня 2016 року.

Зарахувати в строк призначеного покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 02 червня 2016 року по 12 грудня 2016 року із розрахунку, передбаченого ч.ч.1,5 ст. 72 КК України, а саме 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні тримання в дисциплінарному батальйоні.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору негайно після його оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3