АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/146/17 Справа № 697/2245/16-к Категорія: ч. 2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Петропавлівка Городищенського району Черкаської області, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого різноробочим на ФГ «Мрія Агро-1», раніше судимого вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 27.05.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, судимість відповідно до ст. 89 КК України не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 27.05.2016 року та остаточно визначено ОСОБА_7 до відбування покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 351,84 грн.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речового доказу,

в с т а н о в и л а :
Даним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він будучи раніше судимим Городищенським районним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном в 2 роки, судимість відповідно до ст. 89 КК України не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив злочин проти власності. Так він, 27.09.2016 року близько 21.30 години, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи ціль таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з під`їзду вказаного будинку, а саме прилеглої до входу площадки, що знаходиться на першому поверсі будинку, таємно викрав дитячий велосипед марки «TILL-TRIKE», що належить ОСОБА_8 , вартість якого згідно з висновком товарознавчої експертизи № 4/1608 від 12.10.2016 року на момент скоєння злочину могла становити 1248,75 грн., внаслідок чого спричинив потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені фактичні обставини справи і правильність кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок надмірної суворості, просить постановити новий, більш м`який вирок, з урахуванням пом`якшуючих його покарання обставин, зокрема щирого каяття у вчиненому, активного сприяння розкриттю злочину, наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, в тому числі батька інваліда, його позитивних характеристик, те, що він постійно працював на ФГ «Мрія Агро-1», а потерпіла не має до нього будь-яких претензій матеріального чи морального характеру.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримку поданої апеляційної скарги в повному обсязі та наявність підстав для призначення йому більш м`якого покарання, міркування прокурора про законність, обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оцінених відповідно до ст. 94 КПК України та ніким не оспорюється.

Процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції дотримана в повному обсязі.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 судом першої інстанції за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України в повній мірі врахував тяжкість вчиненого ним злочину, данні про його особу, який за місцем проживання та роботи характеризується посередньо, раніше судимий, злочин вчинив в період звільнення від відбування покарання за попереднім вироком з випробуванням, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і обгрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

При цьому, судом обгрунтовано, на виконання ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 27.05.2016 року і остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

З урахуванням наведеного, суд правильно прийшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 в умовах ізоляції від суспільства при призначенні покарання у виді реального позбавлення волі, а тому доводи останнього про призначення більш м`якого покарання, ніж призначив суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин в провадженні та особи винного, є необгрунтованими, а тому до задоволення не підлягають. Більш того, наведені апелянтом в апеляційній скарзі обставини в повній мірі були враховані судом при винесенні вироку і не слугують підставами для призначення більш м`якого покарання внаслідок його розмірності вчиненому.

Поряд з цим, відповідно до ч.5 ст.72 КК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення в умовах слідчого ізолятора з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, за період з 05.11.2016 року по 08.02.2017 року включно, тобто на день набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 404, п.1 ч.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 05.11.2016 року по 08.02.2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення її копії.

Головуючий :

Судді :