АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 653/3263/16-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/197/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0001359 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_9 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 08.12.2016 року щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодмитрівка, Генічеського району, Херсонської області, громадянина України проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше судимого: вироком Василівського районного суду Запорізької області від 23.06.2011 року за ст.ст. 187 ч.3, 309 ч.1, 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього особистого майна, звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 27.04.2016 року на строк 1 рік 5 місяців 12 днів, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч.1 ст.71, ч.4 ст.81 КК України остаточне покарання визначено шляхом часткового складання призначеного покарання та невідбутого покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 23.06.2011 року у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Взятий під варту з зали суду. Вирішено питання щодо речових доказів.

ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він будучи засудженим за вчинення умисного корисливого злочину, після звільнення з місць позбавлення волі 23.07.2016 року біля 22:30 годин, знаходячись по вул. Центральній (Леніна) поблизу ЗОШ №4 в м. Генічеськ, Херсонської області умисно, керуючись корисливим мотивом, направленим на збагачення за рахунок відкритого заволодіння чужим майном, повторно, шляхом ривку схопив сумку ОСОБА_10 , в якій знаходились гроші в сумі 500 грн. та відкрито для оточуючих, заволодів нею, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину основного та додаткового покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 23.06.2011 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції, застосовуючи положення ст. 71 КК України, безпідставно не приєднав до призначеного покарання додаткове покарання, призначене за попереднім вироком.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, його захисника, які просили відхилити апеляційні вимоги прокурора, виступ сторін в судових дебатах, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та поданих на неї заперечень, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 186 ч. 2 КК України та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора в частині порушення судоми вимог ст. 71 КК, колегія суддів виходить з наступного.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Василівського районного суду Запорізької області від 23.06.2011 року за ст.ст. 187 ч.3, 309 ч.1, 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього особистого майна.

Звільнений умовно-достроково ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 27.04.2016 року на строк 1 рік 5 місяців 12 днів.

Новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК ОСОБА_7 вчинив 23.07.2016 року, тобто у період невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття ним покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Призначене хоча б одним з вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

На порушення вказаної норми закону, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України суд першої інстанції не приєднав додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, призначене за попереднім вироком, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК із ухваленням нового вироку в частині призначеного покарання із приєднанням на підставі ст. 71 КК України невідбутого додаткового покарання за попереднім вироком.

З наведених підстав, апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи, що 24.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» № 838-УІІІ від 26.11.2015 року, відповідно до якого в строк відбування покарання необхідно зараховувати попереднє ув`язнення, в яке входить строк тримання особи під вартою як запобіжний захід під час судового розгляду кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому строк тримання ОСОБА_7 під вартою з 08.12.2016 по 07.03.2017 року підлягає зарахуванню в строк відбування покарання, виходячи з вказаного розрахунку.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 08.12.2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину основного та додаткового покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 23.06.2011 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання к виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання обчислювати з 08.12.2016 року.

Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати в строк відбування ОСОБА_7 покарання за цим вироком, термін попереднього ув`язнення з 08.12.2016 по 07.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_2