Номер провадження:1-в/521/90/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ПВК № 51 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі із застосування відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , 1988 року народження, про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:
З клопотання адвоката вбачається, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Суворовського р/с м.Одеси від 27.12.2012 року за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 353 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна. ОСОБА_5 тяжко хворіє, є інвалідом другої групи, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, бабусю та матір. Вину у скоєних злочинах визнає, став на шлях виправлення та може бути звільнений умовно-достроково від вібуття покарння у вигляді позбавлення волі.

Зхисник-адвокат ОСОБА_6 підпримала доводи свого клопотання та просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 також просив суддю задовольнити клопотання адвоката та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, оскільки він вину свою визнає, став на шлях виправлення.

Представник ПВК № 51 та прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

Вислухавши клопотання, думку прокурора, представника ПВК № 51, захисника-адвоката та засудженого, вивчивши додаткові матеріали, суд вважає за необхідне у задоволені клопотання адвоката відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Під час розгляду клопотання колонії, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув дві третини строку покарання, призначеного вироком суду.

Разом з тим, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 не має. ОСОБА_5 засуджений Суворовським р/с м.Одеси за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 353 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна

Так, покарання це один із центральних інститутів кримінального права, якому відведена важлива роль щодо охорони найбільш значущих суспільних відносин від злочинних посягань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

У даному випадку ОСОБА_5 засуджений за скоєння злочинів, один з яких відносяться до категорії тяжких злочинів проти власності (розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб).

Таким чином, метою вироку Суворовського р/с м. Одеси, було не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата засудженому за вчинені злочини. У вказаній якості кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання.

Забезпечення цієї мети обов`язкова відповідь держави на вчинення злочину. При цьому суд враховує і те, що сам факт призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого і суспільства.

Щодо особи засудженого, судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ПВК (№51) з 16.08.2013 року. За час відбування покарання останній порушень режимних вимог допускав, за що мав 9 (дев`ять) стягнення. Адміністрація колонії характеризує засудженого негативно. На виробництві установи не працевлаштований.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджено його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Суд вважає, що особа засудженого, який неодноразово судимий, а також кількість стягнень за весь період відбування покарання не можуть свідчити про виправлення засудженого ОСОБА_5 .

Враховуючи викладені обставини, а також особу засудженого, тяжкість вчинених злочинів та відсутність стабільної законослухняної поведінки при відбутті покарання та його відношення до праці суд вважає, що в задоволені клопотання адвоката необхідно відмовити, оскільки підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення не має.

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , 1988 року народження, щодо застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1