Ухвала

13 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року вказаний вирок залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з вказаною ухвалою апеляційного суду.

Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є, судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Однак, касаційна скарга засудженого не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.

Так, касаційна скарга засудженого є суперечливою за своїм змістом, оскільки у вступній та прохальній її частинах він вказав, що оскаржує вирок апеляційного суду, тоді як з матеріалів провадження за скаргою вбачається, що Апеляційним судом Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року було постановлено ухвалу щодо нього.
При цьому, касаційна скарга засудженого не містить належного обґрунтування незаконності вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції і необхідності їх скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 412, 413, 414 цього Кодексу. При цьому, засуджений, по суті, порушує питання про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, прохальна частина касаційної скарги засудженого складена без урахування вимог ст. 436 КПК України, що регулює повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, оскільки призначення нового розгляду у суді першої інстанції після скасування лише ухвали апеляційного суду та направлення справу до іншого суду м. Кривого Рогу відповідно до вказаної норми не входить до переліку повноважень суду касаційної інстанції.
Окрім вказаного, відповідно до ч. 3 ст. 33 КПК України кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, однак засуджений зазначив, що касаційна скарга подається до Верховного Суду України у зв`язку з чим неправильно зазначив найменування суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України та п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3