АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/777/17 Справа № 180/908/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000040 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року, яким виправдано

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Казахстану, який проживає по АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, який проживає по АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, який проживає по АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, який проживає по АДРЕСА_4 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

виправданих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.272 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення.

Згідно з вироком суду, органи досудового слідства обвинувачують ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення за наступних обставинах.

ОСОБА_6 , обвинувачується в тому, що 26.04.2013 року у нульову зміну будучі заступником начальника з внутрішньо шахтного транспорту дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничопідготовчих робіт № 2 шахти № 9/10, через гірничого майстра ОСОБА_14 , видав наряд ланці підземних кріпильників у складі: підземного кріпильника 4 розряду ОСОБА_9 (старший), учня підземного кріпильника ОСОБА_15 і підземного кріпильника 3 розряду ОСОБА_16 , на виконання робіт на сполученні 1-го південного конвеєрного штреку з 8-м західним штреком по зачистці боку, оборку заколів на сполученні, зачистку 1-го південного конвеєрного штреку на сполученні з 8-м західним штреком, у продовж стрічкового конвеєру СК-59.
Під час виконання робіт з ручної зачистки підошви виробки від гірничої маси, кріпильник ОСОБА_16 знаходився зі східної сторони сполучення 1-го південного конвеєрного штреку з 8-м західним штреком, з негабаритної сторони стрічкового конвеєру, а кріпильники ОСОБА_15 і ОСОБА_9 знаходячись на габаритному боці здійснювали спостереження за тупиком гірничої виробки.
О 12 годині 15 хвилин зі східної сторони сполучення 1-го південного конвеєрного штреку трапився раптовий обвал гірничої маси об`ємом 4м?, який згідно пояснень ОСОБА_15 , і ОСОБА_9 супроводжувався якимось гулом та тріском. В результаті вивалу гірничої маси дерев`яне кріплення було зламане. Кріпильник ОСОБА_16 був збитий з ніг гірничою масою і при падінні вдарився головою об металеву станину конвеєру. При цьому дії заступника начальника дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт № 2 з внутрішахтного транспорту шахти №9/10 ОСОБА_6 не відповідали вимогам статті 14 Закону України «Про охорону праці», статті 41 Гірничого Закону України, параграфу 43 «Єдиних правил безпеки при розробці рудних, нерудних і розсипного родовища підземним способом», пункту 2.11. «Система стандартів безпеки праці. Галузевий стандарт. Приведення покрівлі, стінок, забою горизонтальних горних виробок в безпеці стан ОСТ 14-17-104-63, пункту 43.1. Системи управління охороною праці на ВАТ «Марганецький ГЗК» , пункту 2.3. Положення про порядок видачі, затвердження і виконання нарядів на виробництво робіт у ВАТ «Марганецький ГЗК» , пункту 4.12.15. «Проекту № 8 організації робіт на устаткування сполучення 8-західного виїмкового штреку з 1- південним конвеєрним штреком дільниці № 2 шахти № 9/10, пунктів 3.7.1., 3.7.13., 5.1,5.5., в частині того, що маючий тривалий досвід роботи у професії, проходивши неодноразові інструктажі по правилам безпеки та неодноразово ознайомлений з ними, 25.04.2013 року у 1 зміну фактично приступивши до виконання посадових обов`язків заступника начальника з внутрішньо шахтного транспорту дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничопідготовчих робіт № 2 шахти № 9/10, порушуючи правила безпеки видав наряд гірничому майстру ОСОБА_8 без вимоги щодо необхідності виконання робіт із закладки пустот при відновленні тимчасового кріплення негабаритного боку сполучення 8-го західного виїмкового штреку з 1-м південним конвеєрним штреком, які утворилися внаслідок оборки відшарувань та заколів марганцевої руди, з урахуванням розвитку гірничого тиску та гірничо-геологічних умов залягання марганцевої руди і її властивостей щодо сповзання у вироблений простір, через що негабаритний бік сполучення став потенційно небезпечним щодо вивалів гірничої маси та її раптових самовільних обрушень, тим самим не проконтролював додержання встановлених норм технологічного процесу робітниками 1 зміни та не забезпечив безпечне виконання робіт кріпильниками наступної нульової зміни 26.04.2013 року , і з технічної точки зору знаходилася у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертельним травмуванням ОСОБА_16 .
Дані дії обвинуваченого ОСОБА_6 , органами досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.272 КК України, як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, особою, яка повинна їх дотримуватись, що призвело до загибелі людини.
Органами досудового слідства, згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 , обвинувачується в тому, що 26.04.2013 року у нульову зміну заступник начальника з внутрішньо шахтного транспорту дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничопідготовчих робіт №2 шахти №9/10 ОСОБА_6 , через гірничого майстра ОСОБА_14 , видав наряд ланці підземних кріпильників у складі: підземного кріпильника 4 розряду ОСОБА_9 (старший), учня підземного кріпильника ОСОБА_15 і підземного кріпильника 3 розряду ОСОБА_16 , на виконання робіт на сполученні 1-го південного конвеєрного штреку з 8-м західним штреком по зачистці боку, оборку заколів на сполученні, зачистку 1-го південного конвеєрного штреку на сполученні з 8-м західним штреком, у продовж стрічкового конвеєру СК-59.
Під час виконання робіт з ручної зачистки підошви виробки від гірничої маси, кріпильник ОСОБА_16 знаходився зі східної сторони сполучення 1-го південного конвеєрного штреку з 8-м західним штреком, з негабаритної сторони стрічкового конвеєру, а кріпильники ОСОБА_15 і ОСОБА_9 знаходячись на габаритному боці здійснювали спостереження за тупиком гірничої виробки.
О 12 годині 15 хвилин того ж дня зі східної сторони сполучення 1-го південного конвеєрного штреку трапився раптовий обвал гірничої маси об`ємом 4м?. В результаті вивалу гірничої маси дерев`яне кріплення було зламане. Кріпильник ОСОБА_16 був збитий з ніг гірничою масою і при падінні вдарився головою об металеву станину конвеєру.
При цьому заступник начальника дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт № 2 шахти №9/10 ПАТ «Марганецький ГЗК» ОСОБА_7 проявив злочинну необережність, внаслідок несумлінного ставлення до виконання своїх обов`язків щодо дотримання правил безпеки, в порушення вимог статті 14 Закону України «Про охорону праці», статті 41 Гірничого Закону України, параграфу 43 «Єдиних правил безпеки при розробці рудних, нерудних і розсипного родовища підземним способом », пункту 2.11. «Система стандартів безпеки праці. Галузевий стандарт. Приведення покрівлі, стінок, забою горизонтальних гірничих виробок в безпеці стан ОСТ 14-17-104-63, пункту 43.1. Системи управління охороною праці на ВАТ «Марганецький ГЗК», пункту 3.6. Положення про порядок видачі, затвердження і виконання нарядів на виробництво робіт в ПАТ «Марганецький ГЗК», пунктів 3.7.1, 3.7.8., 5.1., 5.5. в частині того, що маючий тривалий досвід роботи у професії, проходивши неодноразові інструктажі по правилам безпеки та неодноразово ознайомлений з ними, 25.04.2013 року у 1 зміну фактично приступивши до виконання своїх посадових обов`язків заступника начальника з внутрішньо шахтного транспорту дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничопідготовчих робіт №2 порушуючи правила безпеки затвердив наряд, виданий гірничому майстру ОСОБА_8 без вимоги щодо необхідності виконання робіт із закладки пустот при відновленні тимчасового кріплення негабаритного боку сполучення 8-го західного виїмкового штреку з 1-м південним конвеєрним штреком, які утворилися внаслідок оборки відшарувань та заколів марганцевої руди, з урахуванням розвитку гірничого тиску та гірничо-геологічних умов залягання марганцевої руди і її раптових самовільних обрушень, тим самим не проконтролював додержання встановлених норм технологічного процесу робітниками 1 зміни та не забезпечив безпечне виконання робіт кріпильниками наступної нульової зміни, що з технічної точки зору знаходились у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертельним травмуванням ОСОБА_16 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , органами досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.272 КК України, як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, особою, яка повинна їх дотримуватись, що призвело до загибелі людини.
Органами досудового слідства, згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 , обвинувачується в тому, що 26.04.2013 року у нульову зміну заступник начальника з внутрішньо шахтного транспорту дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничопідготовчих робіт № 2 шахти № 9/10 ОСОБА_6 , через гірничого майстра ОСОБА_14 , видав наряд ланці підземних кріпильників у складі: підземного кріпильника 4 розряду ОСОБА_9 (старший), учня підземного кріпильника ОСОБА_15 і підземного кріпильника 3 розряду ОСОБА_16 , на виконання робіт на сполученні 1-го південного конвеєрного штреку з 8-м західним штреком по зачистці боку, оборку заколів на сполученні, зачистку 1-го південного конвеєрного штреку на сполученні з 8-м західним штреком, у продовж стрічкового конвеєру СК-59.
Під час виконання робіт з ручної зачистки підошви виробки від гірничої маси, кріпильник ОСОБА_16 знаходився зі східної сторони сполучення 1-го південного конвеєрного штреку з 8-м західним штреком, з негабаритної сторони стрічкового конвеєру, а кріпильники ОСОБА_15 і ОСОБА_9 знаходячись на габаритному боці здійснювали спостереження за тупиком гірничої виробки.
О 12. годині 15 хвилин зі східної сторони сполучення 1-го південного конвеєрного штреку трапився раптовий обвал гірничої маси об`ємом 4м?, який згідно пояснень ОСОБА_15 , і ОСОБА_9 супроводжувався якимсь гулом та тріском. В результаті вивалу гірничої маси дерев`яне кріплення було зламане. Кріпильник ОСОБА_16 був збитий з ніг гірничою масою і при падінні вдарився головою об металеву станину конвеєру. При цьому дії гірничого майстра ремонтно-відновлювальних робіт дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт №2 шахти №9/10 ПАТ «Марганецький ГЗК» ОСОБА_8 не відповідали вимогам статті 14 Закону України «Про охорону праці», статті 41 Гірничого Закону України, параграфу 43 «Єдиних правил безпеки при розробці рудних, нерудних і розсипного родовища підземним способом», пункту 2.11. «Системи стандартів безпеки праці. Галузевий стандарт. Приведення покрівлі, стінок, забою горизонтальних гірничих виробок в безпеці стан ОСТ 14-17-104-63, пункту 43.1. Системи управління охороною праці на ВАТ «Марганецький ГЗК», пункту 6.5. Положення про порядок видачі, затвердження і виконання нарядів на виробництво робіт у ВАТ «Марганецький ГЗК», пунктів 3.2.2, 3.5.3.6, 3.17, 3.26, 3.34 в частині того, що маючий тривалий досвід роботи у професії, проходивши неодноразові інструктажі по правилам безпеки та неодноразово ознайомлений з ними, 25.04.2013 року, очолюючи 1 зміну, фактично приступивши до виконання своїх посадових обов`язків гірничого майстра ремонтно-відновлювальних робіт дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничопідготовчих робіт № 2 шахти № 9/10, порушуючи правила безпеки, не забезпечив додержання встановлених норм технологічного процесу робітниками 1 зміни при встановленні тимчасового кріплення негабаритного боку сполучення 8-го західного виїмкового штреку з 1-м південним конвеєрним штреком та не забезпечив безпечне виконання подальших робіт у сполученні кріпильниками наступної нульової зміни 26.04.2013 року, відновивши тимчасове кріплення негабаритного боку сполучення, не прийняв заходи щодо закладання пустот за тимчасовим кріпленням, які утворилися внаслідок оборки відшарувань та заколів марганцевої руди, з урахуванням розвитку гірничого тиску та гірничо-геологічних умов залягання марганцевої руди і її властивостей щодо сповзання у вироблений простір, через що негабаритний бік сполучення став потенційно небезпечним щодо вивалів гірничої маси та її раптових самовільних обрушень, і з технічної точки зору знаходилися у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертельним травмуванням ОСОБА_16
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , органами досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.272 КК України, як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, особою, яка повинна їх дотримуватись, що призвело до загибелі людини.
Органами досудового слідства, згідно обвинувального акту, ОСОБА_9 , обвинувачується в тому, що 26.04.2013 року у нульову зміну заступник начальника з внутрішньо шахтного транспорту дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничопідготовчих робіт № 2 шахти № 9/10 ОСОБА_6 , через гірничого майстра ОСОБА_14 , видав наряд ланці підземних кріпильників у складі: підземного кріпильника 4 розряду ОСОБА_9 (старший), учня підземного кріпильника ОСОБА_15 і підземного кріпильника 3 розряду ОСОБА_16 , на виконання робіт на сполученні 1-го південного конвеєрного штреку з 8-м західним штреком по зачистці боку, оборку заколів на сполученні, зачистку 1-го південного конвеєрного штреку на сполученні з 8-м західним штреком, у продовж стрічкового конвеєру СК-59.
Під час виконання робіт з ручної зачистки підошви виробки від гірничої маси, кріпильник ОСОБА_16 знаходився зі східної сторони сполучення 1-го південного конвеєрного штреку з 8-м західним штреком, з негабаритної сторони стрічкового конвеєру, а кріпильники ОСОБА_15 і ОСОБА_9 знаходячись на габаритному боці здійснювали спостереження за тупиком гірничої виробки.
О 12 годині 15 хвилин зі східної сторони сполучення 1-го південного конвеєрного штреку трапився раптовий обвал гірничої маси об`ємом 4м?, який згідно пояснень ОСОБА_15 , і ОСОБА_9 супроводжувався якимсь гулом та тріском. В результаті вивалу гірничої маси дерев`яне кріплення було зламане. Кріпильник ОСОБА_16 був збитий з ніг гірничою масою і при падінні вдарився головою об металеву станину конвеєру. При цьому кріпильник підземної дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничо-підготовчих робіт № 2 шахти № 9/10 ПАТ «Марганецький ГЗК» ОСОБА_9 проявив злочинну необережність, внаслідок несумлінного ставлення до виконання своїх обов`язків щодо дотримання правил безпеки в порушення вимог статті 14 Закону України «Про охорону праці», статті 41 Гірничого Закону України §175, §176 «Єдиних правил безпеки при розробці рудних, нерудних і розсипних родовищ підземним способом, пункту 46.1., Пунктів 2.4., 2.4.1., 2.4.3. Інструкції з охорони праці підземних кріпильників 3-го розряду БТІ-ОШ-02-10 ВАТ «Марганецький ГЗК» в частині того, що маючий тривалий досвід роботи у професії, проходивши неодноразові інструктажі по правилам безпеки та неодноразово ознайомлений з ними, 26.04.2013 року фактично приступивши до виконання своїх посадових обов`язків кріпильника підземного дільниці очисного видобутку марганцевої руди та гірничопідготовчих робіт № 2 шахти № 9/10, порушуючи правила безпеки, працюючи у нульову зміну старшим робочим у складі ланки та виконуючи роботи з прибирання просипів руди з підошви сполучення 8-го західного виїмкового штреку з 1-м південним конвеєрним штреком, не забезпечив безпечне виконання цих робіт через недбале спостерігання за станом гірничної породи за тимчасовим кріплення негабаритного боку сполучення, почувши глухий шум зверху, не звернув на нього увагу, не зупинив роботи та негайно не вивів ОСОБА_16 у небезпечне місце під постійним кріпленням, через що той попав під раптове самовільне обрушення гірничої маси і одержав смертельну травму, і з технічної точки зору знаходилися у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертельним травмуванням ОСОБА_16 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 , органами досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.272 КК України, як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, особою, яка повинна їх дотримуватись, що призвело до загибелі людини.
Не погоджуючись з судовим рішенням прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що судом першої інстанції допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, наявна неповнота судового розгляду, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Так прокурор вказує, що був позбавлений права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі, зокрема з технічним записом судового процесу. Клопотання про виклик та допит в якості свідків та/або спеціалістів головного гірничо-технічного інспектора, голову комісії по спеціальному розслідуванню та голову науково-технічної експертної комісії судом проігноровано, натомість в оскаржуваному рішенні вказано про відсутність заяв щодо допиту вказаних осіб.
Також, на думку прокурора, судом було безпідставно відмолено в задоволенні його клопотання про проведення додаткової гірничотехнічної експертизи.
Прокурор звертає увагу, що судом акцентувалася увага на відсутності підписів на посадових інструкціях та наказах, проте таке твердження не відповідає положенням ст.24 Кодексу законів про працю та Пленуму Верховного суду України №3 від 06 листопада 1992 року, за якими фактичний допуск до роботи може бути прирівняний до укладання трудового договору тільки в тому випадку, якщо працівника допущено до роботи з відома власника або уповноваженого ним органу.
Крім того, судом не надано належної правової оцінки допитам свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а суд обмежився лише доводами, які тлумачились на користь обвинувачених. Таким чином, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Судом також наголошувалося на ймовірному виникненні гірничого удару, який нібито виник під час робіт, однак на думку прокурора судом не враховано, що гірничий удар полягає у швидкому руйнуванні критично напруженої частини масиву порід, що прилягає до гірничої виробку, та взагалі законодавцем не визначено поняття гірничого удару.
Вислухавши суддю-доповідача, думку прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку обвинувачених та їх захисників, які вважали що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Апеляційні доводи прокурора в частині наявності допущених судом істотних порушень КПК України при судовому розгляді, неповноти судового розгляду, на думку колегії суддів, не позбавленні правових та фактичних підстав.
Згідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.
Обгрунтованність судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Зазначені у ст. 91 КПК обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.
Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд ( ст. 6 КЗПЛ).
Чинне законодавство цілком визначено говорить про сукупність доказів як про найбільш важливу умову ухвалення обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. При цьому досить важливе значення мають виклад і мотивування оцінки кожного доказу у поєднанні з іншими доказами.
Мотивувальна частина виправдувального вироку містить всі питання виправдання, вирішені в резолютивній частині вироку. Вказана в резолютивній частині вироку підстава виправдання не повинна бути формальною, а повинна бути логічним виразом і продовженням аналізу даної підстави виправдання в мотивувальній частині.
Таким чином, у мотивувальній частині виправдувального вироку належить викласти формулювання обвинувачення, за яким обвинуваченого звинувачують органи досудового розслідування, результати дослідження, аналізу і оцінки доказів як тих, що були зібрані на досудовому слідстві, та тих які були дослідженні при судовому розгляді, а також мотивовані висновки суду: про недоведеності події злочину, відсутності у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, недоведеність його участі у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Втім, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 373 КПК України в мотивувальній частині виправдувального вироку переписав з обвинувального акту повний текст обвинувачення з повною кваліфікацією дій обвинуваченого. При цьому суд в мотивувальній частині вироку вказав що стороною обвинувачення не доказано винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення.
Виправдання особи може мати місце, якщо:
1.Встановлена відсутність події кримінального правопорушення,
2.Встановлена відсутність в діяннях складу кримінального правопорушення
3.Не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Висновки суду, викладені в мотивувальній і резолютивній частинах вироку, повинні бути узгоджені між собою і не можуть містити протиріччя. Висновки і рішення, викладені в резолютивній частині, повинні логічно впливати з обґрунтування, що міститься в мотивувальній частині.
Всупереч наведеному, суд в мотивувальній частині вказував про недоказанність органами обвинувачення винуватості обвинувачених, тоді як в резолютивній частині виправдувального вироку, суд вказав, що обвинувачених слід виправдати у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, тим самим у судовому рішенні навів дві різні підстави для виправдання обвинувачених, чим допустив істотні протиріччя у висновках суду. На підставі викладеного судове рішення не можна визнати обґрунтованим.
Доводи сторони обвинувачення про те, що суд порушив вимоги 366 378 КПК України щодо перебування у нарадчій кімнаті та питань, що вирішуються судом під час наради, колегія суддів вважає безпідставними.
Відповідно до положень процесуального закону зазначеними нормами регулюються правила перебування суду в нарадчій кімнаті та питання, що вирішуються судом під час наради, у тому числі й установлюється обов`язок суду відновити судове слідство після його завершення у передбачених випадках.
Як свідчать матеріали провадження, після видалення суду до нарадчої кімнати суд дійсно повернувся і постановив ухвалу про поновлення з`ясування обставин кримінального провадження.

При цьому такі дії суду не можна вважати порушенням вимог ч.5
ст. 364, ч. 4 ст. 365 КПК України, оскільки відновлення судового слідства навіть у випадках, не передбачених зазначеними нормами процесуального закону, є правом суду і не може вважатися порушенням процесуального закону, оскільки такі дії фактично спрямовані на забезпечення принципу законності судового розгляду.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Так, згідно ч.1 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Єдиним належним та допустимим доказом зазначених обставин є відповідний висновок експерта.
Як зазначається у п. 72 Рішення Європейського суду з прав людини від 16.04.2014 р. у справі «Валерій Фуклєв проти України», «… вимога ефективного розслідування включає, серед іншого, вимогу «ретельності», яка означає, що органи влади завжди зобов`язані спробувати встановити, що сталося, і не повинні покладатися на поспішні або необґрунтовані висновки для припинення розслідування або в якості основи для прийняття рішень. Вони повинні вжити всіх необхідних заходів, наявних у розпорядженні, для забезпечення доказів, що стосуються інциденту (див., наприклад, «Фіногенов та інші проти Росії» (Finogenov and Others v. Russia), заяви №№ 18299/03 і 27311/03, п. 271, ECHR 2011 (витяги)».
Колегія суддів наголошує на тому, що у контексті положень зазначеного рішення Європейського суду з прав людини, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, у даному кримінальному провадженні як органом досудового розслідування, так і судом мають бути вжиті у межах своїх повноважень належні заходи щодо встановлення, в тому числі експертним шляхом, обставин, що мають значення для справи, усунення сумнівів та суперечностей, забезпечення доказів, що стосуються інциденту.

Колегія суддів вважає, що не можна не погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції відхилене клопотання, заявлене прокурором 13.12.2016р. про проведення повторної гірничотехнічної експертизи. Посилання у вироку на неможливість проведення повторної гірничотехнічної експертизи у зв`язку з відсутністю на території України інших НДІ судових експертиз, крім Донецького НДІ, де відсутні спеціалісти для проведення зазначеної експертизи є необгрунтованими.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з посиланнями апелянта на неповноту судового розгляду та передчасність відхилення судом клопотання про призначення повторної гірничотехнічної експертизи зважаючи на те, що дійсно залишилися недослідженими обставини, що мають значення для справи, а саме чи є травмування ОСОБА_16 прямим причинно-наслідковим зв`язком з порушеннями обвинуваченими нормативних актів, які регулюють правила безпеки. У зв`язку з цим фактичні обставини кримінального провадження не можуть вважатися встановленими достатньою мірою для ухвалення у справі законного та обгрунтованого судового рішення по суті пред`явленого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачення.

Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про порушення вимог КПК при допиті свідків після виходу суду з нарадчої кімнати.
Допитуючи свідка ОСОБА_19 , судом були суттєво порушені вимоги ст. 352 КПК України. Під час прямого допиту не дозволяється ставити навідні запитання, що не виконано судом.
Так, поновивши судовий розгляд після виходу з нарадчої кімнати у зв`язку з втратою технічного запису судового засідання від 17.06.2015, суд першої інстанції у судовому засіданні 19.01.2017 прийняв рішення про допит свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , показання яких не збереглися через втрату технічного запису судового засідання від 17.06.2015. Але надавши свідку ОСОБА_20 можливість дати показання та отримавши їх, суд не надав такої можливості свідку ОСОБА_19 та безпосередньо, усно не допитав його всупереч вимогам ст..ст. 23, 95 КПК України.

Крім того, суд першої інстанції оголосив показання вказаних свідків, які ними раніше були зазначені в ухвалі від 17.11.2015р. (а.п.120 т.2) про призначення судової гірничотехнічної експертизи, що взагалі не може бути визнано доказом та покладено в основу вироку суду, оскільки вказана ухвала не є джерелом доказів з огляду на вимоги ч.2 ст. 84 КПК України, якою до процесуальних джерел доказів віднесено показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, можна зробити висновок про те, що судом ухвалене невмотивоване рішення, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права( ст. 411 КПК).
ЄСПЛ мотивованості судового рішення саме пов`язує з належним здійсненням правосуддя т.я. у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються ( п.1 ст. 6 КЗПЛ- «Кузнецов та інші проти Росії», « Гірвісаарі проти Фінляндіі»).
Вказані порушення вимог кримінально-процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на поспішне вирішення питання про невинуватість обвинуваченого, а тому вирок підлягає скасуванню з направленням на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Внаслідок скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості щодо розгляду решти апеляційних вимог прокурора.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення - є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 та п.7 ч.2 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 2,3 ч. 1 ст. 409, п.3 ч.1 ст.411 КПК України.
В даному випадку, колегія суддів, враховуючи положення ч.2 ст. 415 КПК України, не розглядає інші доводи апеляцій, оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у цілому. Однак доводи апеляцій підлягають оцінці та перевірці при новому розгляді справи.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , виправданих за ч.2 ст.272 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4