КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4654/13-к
Провадження № 1-кс/552/722/13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2013 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Слідчого судді Турченко Т.В.

при секретарі - Геті А.О.

за участю слідчого Брижак А.О.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого про відмову у визнання потерпілим, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого прокуратури Київського району м.Полтави ОСОБА_2 від 17 червня 2013 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000074.

Свою скаргу мотивував тим, що він не згоден з постановою від 17.06.2013 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000074, винесену слідчим прокуратури Київського району м.Полтави ОСОБА_2 Слідчим неправильно визначена правова кваліфікація кримінального правопорушення. Викладені ним фактичні обставини кримінального правопорушення не містять ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, а мають очевидні та достатні підстави для визнання правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч.2 ст.384 КК України завідомо неправдиві показання свідків зі штучним створенням доказів обвинувачення. Вважає, що відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Відповідно до ч.1 ст.317, ст.321 ЦК України йому належать непорушні права володіння, користування та розпорядження своїм автомобілем. Він не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Фактичні обставини кримінального правопорушення мають очевидні та достатні дані про позбавлення його права володіння, користування та розпорядження автомобілем на протязі 14 місяців, внаслідок його зберігання в Київському РВ, як речового доказу у кримінальній справі. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з протиправною поведінкою свідків, які дали завідомо неправдиві показання і штучно створили докази перевезення, зберігання та вживання в салоні його автомобіля наркотичних засобів. Просив суд на підставі пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, частини 1 статті 304 КПК України розглянути скаргу в Київському районному суді м.Полтави. На підставі пункту 1 частини 2 статті 307 КПК України скасувати рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав, пославшись на викладені в ній обставини.

Слідчий Брижак А.О. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги ОСОБА_1 вказувала на те, що слідчими прокуратури Київського району м.Полтави розслідувалося кримінальне провадження №0000063 від 08.04.2013 року щодо неналежного зберігання речового доказу автомобіля Фольксваген гольф за заявою ОСОБА_1 Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000074 встановлено, що вироком Київського районного суду м.Полтави від 23.01.2012 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.309 КК України і обрано міру покарання у вигляді 2 місяців арешту. Даний вирок набрав законної сили, але на час досудового розслідування не встановлено та не підтверджено та вбачається, що ОСОБА_1 не завдано моральної шкоди, тим більше, що факт душевних страждань жодним чином не підтверджено. На підставі чого в задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000074 від 21.05.2013 року було відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_1, слідчого Брижак А.О., дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Судом встановлено, що 20 травня 2013 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до прокурора Київського району м.Полтави, в якій просив на підставі частини 1 статті 214 КПК України внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування відносно працівників Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, які зловживаючи владою, сфальсифікували матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_3, що призвело до засудження останнього Київським районним судом м.Полтави. Також просив на підставі частини 1 статті 55 КПК України залучити його до кримінального провадження як потерпілого.

21 травня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 внесено інформацію за заявою ОСОБА_1, що в березні 2011 року працівники Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, зловживаючи владою, сфальсифікували матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_3, що призвело до засудження останнього Київським районним судом м.Полтави. Правова кваліфікація даних дій встановлена за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України.

17 червня 2013 року слідчим прокуратури Київського району м.Полтави ОСОБА_4 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо визнання його потерпілим.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

ОСОБА_1 є заявником, а тому має право відповідно до ст.303 КПК України звернутися до суду зі скаргою на постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Скарга була подана в строки передбачені ч.1 ст.304 КПК України.

Стаття 364 КК України Зловживання владою або службовим становищем знаходиться в розділі 17 Особливої частини Кримінального кодексу України і відноситься до злочинів вчинених у сфері службової діяльності. У розділі 17 Особливої частини Кримінального кодексу України Злочини у сфері службової діяльності встановлена кримінальна відповідальність за діяння, суспільна небезпечність яких полягає у заподіянні шкоди відносинам, що забезпечують нормальну діяльність державного та громадського апарату, а також апарату управління підприємств, установ та організацій. Обєктивна сторона службових злочинів характеризується зловживання владою або службовим становищем. При цьому діяння, що утворює обєктивну сторону будь-якого службового злочину, вчиняється всупереч інтересам служби, тобто є незаконним і таким, що суперечить цілям і завданням, заради досягнення яких функціонує апарат управління відповідних організацій і для рішення яких службові особи цього апарату наділяються певними повноваженнями. Обумовленість діяння службовим становищем субєкта та вчинення його всупереч інтересам служби є обовязковою ознакою, що характеризує обєктивну сторону злочину, вчинюваного у сфері службової діяльності.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час по заяві ОСОБА_1 проводиться досудове розслідування, допитуються свідки, проводяться інші слідчо-розшукові дії. Не встановлені особи підозрюваних, не предявлена їм підозра, не визначено завдану шкоду.

Враховуючи вищевикладені обставини ОСОБА_1 в даній справі не може бути визнаний потерпілим, а тому в задоволенні його скарги необхідно відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 304-309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого про відмову у визнання потерпілим відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Т.В.Турченко