Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
22 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

затриманого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах затриманого ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 на постанову про видачу особи (екстрадицію),

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на постанову про видачу особи (екстрадицію).

Слідчим суддею встановлено, що оскаржувана захисником постанова заступника Генерального прокурора України винесена від 10.10.2016 про видачу особи (екстрадицію) до Республіки Білорусь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.371-1 КК Республіки Білорусь відповідає вимогам КПК України та міжнародним договорам, які ратифіковані Україною, а саме: Європейській Конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року та Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» м. Мінськ Республіка Білорусь, 22 січня 1993 року.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що на момент прийняття Генеральною прокуратурою такого рішення були відсутні обставини, передбачені ч.4 ст.590 КПК України, а саме ОСОБА_6 не перебував у статусі особи, яка подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Останній звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до Державної міграційної служби України тільки 13 жовтня 2016 року. Разом з тим, рішення про видачу (екстрадицію) прийнято Генеральною прокуратурою України 10 жовтня 2016 року, тобто законно, на підставі вимог КПК України та міжнародних договорів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною у зв`язку з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що прийняте прокурором рішення підлягає скасуванню з огляду на те, що рішення про видачу особи (екстрадицію) не могло бути прийняте, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Просить скасувати ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2016 року та постановити нову, якою скасувати постанову заступника Генерального прокурора від 10 жовтня 2016 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 до Республіки Білорусь.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи затриманого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги, доводи прокурора ОСОБА_5 щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» заява, на підставі якої оформлюються документи для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, подається особисто іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.

До заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту , додаються також по чотири фотокартки заявника та членів його сім`ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, відомості про яких внесено до заяви.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту: реєструє заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та подані документи; заповнює реєстраційний листок на особу, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та членів її сім`ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, або на дитину, розлучену із сім`єю, від імені якої заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, подав її законний представник; оформлює особову справу.

Відповідно до ч.4 ст.590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, на час винесення постанови заступником Генерального прокурора України від 10 жовтня 2016 року про видачу особи (екстрадицію) до республіки Білорусь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.371-1 КК Республіки Білорусь, останній до органів міграційної служби України з питань набуття громадянства України та статусу біженця, а також особи, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

У ході екстрадиційної перевірки, проведеної Генеральною прокуратурою України, не встановлено передбачених ст.589 КПК України та вказаними міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності. Обставин, які б могли перешкоджати екстрадиції, не встановлено.

Згідно з повідомленням Рівненського слідчого ізолятора УДПтС України в Рівненській області за №50/05/5319 від 21.10.2016 року ув`язненим ОСОБА_6 13 жовтня 2016 року було подано закритий лист, який був скерований до державної міграційної служби України, який зареєстрований у журналі обліку кореспонденції осіб, що утримуються в Слідчому Ізоляторі Управління ДПтС України в Рівненській області за №1539. Тобто, на момент винесення оскаржуваної постанови Генеральної прокуратури України від 10 жовтня 2016 року він не перебував та не міг перебувати в процедурі визнання біженцем або особою, котра потребує додаткового захисту, а тому порушення з боку Генеральної прокуратури України відсутні.

Інкриміноване ОСОБА_6 злочинне діяння за законодавством України кваліфікується за ч.2 ст.332 КК України, і є екстрадиційним, оскільки за нього передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року. Строки давності притягнення до відповідальності за вказане діяння не закінчилися.

Згідно запиту №174552-16, отриманого Генеральною прокуратурою України 08 серпня 2016 року від компетентного органу Республіки Білорусь, ОСОБА_6 , громадянина Республіки Білорусь, оголошено у розшук та затримано на території України, та якого просять помістити під варту і видати для притягнення його до кримінальної відповідальності.

За таких підстав колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування екстрадиційного арешту, при цьому врахував дані про особу затриманого, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності з вимогами КПК України та міжнародних договорів, які ратифіковані Україною, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 590, 591 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на постанову про видачу особи (екстрадицію) - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку лише прокурором з мотивів неправильного застосування судом норм міжнародних договорів України, якщо скасування рішення про видачу (екстрадицію) перешкоджає подальшому провадженню щодо особи, видача якої запитувалася іноземною державою.

С У Д Д І :

____________________ _____________________ ________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3