АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 30 травня 2017 року апеляційну скаргу представника ПП «КІЛЛАФ» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду частково задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на грошові кошти у безготівковому вигляді, а саме: грошові кошти, що знаходяться на рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , (код валюти: 980), що відкриті ПП «КІЛАФФ» (код за ) в банківській установі АТ "Укрексімбанк" (МФО 322313) та зупинено видаткові операції за вказаним рахунком. В решті вимог відмовлено.

В ухвалі слідчий суддя вказав, щоз метою забезпечення збереження речових доказів, наявні обґрунтовані підстави для накладення арешту на рахунки що відкриті ПП «КІЛАФФ» в банківській установі АТ "Укрексімбанк". При цьому вказав, що стосовно інших вимог клопотання, зокрема заборони розпоряджатися грошовими коштами на вказаному рахунку, зобов`язання працівників банківської установи надати довідку про виконання судового рішення, то вказані вимоги не охоплюються положеннями ст. 170 КПК України, якою врегульовано питання накладення арешту, тому у задоволені вказаних вимог слід відмовити.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник ПП «КІЛЛАФ» подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року, скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

Щодо строку апеляційного оскарження, то як зазначається в апеляційній скарзі, представник ПП «КІЛАФФ» дізнався про наявність ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року з Єдиного державного реєстру судових рішень України. Вказана ухвала була оприлюднена 20 квітня 2017 року і до дня подачі апеляційної скарги представник ПП «КІЛАФФ» не отримував копію вказаної ухвали, тому представник вважає, що, якщо і пропущений строк на апеляційне оскарження, то з поважної причини.

Як вважає представник, прокурором не доведено, а слідчим суддею неправильно встановлені відомості про виробництво ПП «КІЛАФФ» фальсифікованої продукції та взяття участі у наповненні ринку величезною кількістю фальсифікату.

Сторона захисту зазначає, що при винесені вказаної ухвали слідчий суддя не врахував, що грошові кошти знаходяться на єдиному розрахунковому рахунку ПП «КІЛАФФ», на якому знаходяться всі обігові кошти підприємства для розрахунків з контрагентами, виплати заробітної плати, сплати податків, зборів, платежів.

Судом не враховано того, що на сьогоднішній день ПП «КІЛАФФ» здійснює виробництво не тільки лікарського засобу «Етанол 96» по якому маються претензії у правоохоронних органів, а й інших лікарських засобів.

Таким чином, у зв`язку з арештом коштів на рахунку та зупиненням видаткових операцій ПП «КІЛАФФ» не має можливості на подальше ведення господарської діяльності і має зупинити її взагалі через неможливість закуповувати сировину та реалізовувати свою продукцію.

На думку представника, накладення арешту призведе до заборгованості ПП «КІЛАФФ» перед своїми контрагентами по існуючим договорам.

Крім того, як вважає адвокат, прокурором необґрунтовано, а слідчим суддею не досліджено, яким саме чином грошові кошті ПП «КІЛАФФ» на рахунку в АТ «Укрексімбанк» відповідають критеріям, передбаченими ст. 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання про накладення арешту на майно було розглянуто судом у відсутність власника майна та його представників, ухвала слідчого судді останнім не направлялось, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 01 листопада 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003082, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 321-1, ч. 2 ст. 366 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на теперішній час ТОВ «Фарма Мед Суми» та ТОВ «Юніон Трейд Суми» закуповують невелику кількість офіційної продукції ПП «КІЛАФФ» і ДП «Укрспирт», віртуально «отримуючи» з інших фінансових підприємств велику кількість товару, таким чином наповнюють ринок величезною кількістю фальсифікату.
Таким чином, вищевказані підприємства, в тому числі ПП «КАЛІФФ», підозрюється в мінімалізації податкових зобов`язань підприємства реального сектору економіки та поставці фальсифікованих лікарських засобів (препаратів).

13 квітня 2017 року прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить накласти арешт на грошові кошти у безготівковому вигляді, що знаходяться на рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (код валюти: 980), які відкриті ПП «КАЛІФФ» () в банківській установі АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313), та грошові кошти, які в подальшому надходитимуть на зазначені рахунки, із забороною розпорядження останніми, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету. Крім того, просить зупинити видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на адресу ПП «КАЛІФФ» та вже знаходяться на вищевказаних рахунках за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджету всіх рівнів та державних цільових фондів. Разом з тим, зобов`язати службових осіб та працівників АТ «Укрексімбанк» негайно, після оголошення ухвали слідчого судді, надати прокурору першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , старшому слідчому в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та працівникам ОУ ГУ ДФС у м. Києві за дорученням слідчого довідку про виконання зазначеної ухвали та залишок коштів на вищевказаних рахунках при накладенні арешту.
13 квітня 2017 року вищевказане клопотання органу досудового розслідування задоволено частково та накладено арешт на грошові кошти у безготівковому вигляді, а саме: грошові кошти, що знаходяться на рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , (код валюти: 980), що відкриті ПП «КІЛАФФ» (код за ) в банківській установі АТ "Укрексімбанк" (МФО 322313) та зупинено видаткові операції за вказаним рахунком. В решті вимог відмовлено.

Задовольняючи частково клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження № 00003082, щодо накладення арешту на грошові кошти та видаткові операції, які знаходяться на рахунках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , (код валюти: 980), що відкриті ПП «КІЛАФФ» в банківській установі АТ "Укрексімбанк", слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що з метою забезпечення збереження речових доказів, наявні обґрунтовані підстави для накладення арешту на вищевказані рахунки.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Так, посилаючись у клопотанні на те, що ПП «КАЛІФФ», підозрюється в мінімалізації податкових зобов`язань підприємства реального сектору економіки та поставці фальсифікованих лікарських засобів (препаратів), прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Враховуючи зазначене, а також те, що за матеріалами, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , (код валюти: 980), що відкриті ПП «КІЛАФФ» в банківській установі АТ "Укрексімбанк» набуті кримінально протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, то існування правової підстави для арешту грошових коштів на зазначених рахунках з метою забезпечення збереження речових доказів взагалі спростовується. До того ж, ні з клопотання прокурора, ні з ухвали слідчого судді не вбачається сума грошових коштів, яка знаходиться на вищевказаному рахунку.

Разом з тим, колегія суддів не може прийняти до уваги надану в судовому засіданні апеляційної інстанції постанову прокурора від 26 квітня 2017 року про визнання речовими доказами грошових коштів, які знаходяться на вищевказаних рахунках, оскільки перевіряє законність ухвали слідчого судді на момент її постановлення.

Оскільки матеріалами за клопотанням слідчого не доведено, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку ПП «КІЛАФФ» були одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення, чи були предметом злочину або були підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби або знаряддя вчинення злочину, то на них не може бути також накладено арешт з метою спеціальної конфіскації, передбаченої ст. 96-2 КК України. При цьому слід зауважити, що не може бути метою накладення арешту на грошові кошти ПП «КІЛАФФ» і конфіскація майна, як вид покарання або захід кримінально-правового характеру щодо юридичної особи у зв`язку з тим, що жодній службовій особі цього підприємства у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст. ст. 171, 173 КПК України не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для працівників ПП «КІЛАФФ», та виконання самим товариством своїх договірних зобов`язань перед іншими суб`єктами.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду з порушенням вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія судді -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ПП «КІЛЛАФ» ОСОБА_5 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року, якою частково задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на грошові кошти у безготівковому вигляді, а саме: грошові кошти, що знаходяться на рахунках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , (код валюти: 980), що відкриті ПП «КІЛАФФ» (код за ) в банківській установі АТ "Укрексімбанк" (МФО 322313) та зупинено видаткові операції за вказаним рахунком, скасувати.

Постановити в нову ухвалу, якою в задоволенні вищевказаного клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2625/2017 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач: ОСОБА_1