Провадження № 11-кп/792/777/16
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002375 від 19 квітня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2016 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2016 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, азербайджанця, з неповною середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, не працює, раніше судимого:
- 16 серпня 2013 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 18 вересня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 25 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 місяців 15 днів арешту.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 703 грн. 68 коп.
Решту процесуальних витрат покладено на рахунок держави.
Речові докази:

- ноутбук марки «НР» моделі «Рrо Воок 4540S», залишено за належністю ОСОБА_10 ;

- предмет схожий на пістолет, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Хмельницького ВП знищено;

- мобільний телефон марки «LG» ІМЕІ НОМЕР_1 зі стартовим пакетом «Київстар», що знаходиться в камері зберігання речових доказів Хмельницького ВП передано за належністю ОСОБА_8 .

За вироком суду, ОСОБА_8 , будучи засудженим за ст.ст. 185, 186, 187 КК України, 19 квітня 2016 року близько 15 год. 30 хв., перебуваючи у маршрутному таксі марки «Мерседес», номерний знак НОМЕР_2 із напрямком руху «Нетішин-Хмельницький», з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, скориставшись неуважністю водія вказаного транспортного засобу, намагався таємно викрасти з полиці маршрутного таксі належний ОСОБА_10 ноутбук марки «НР» моделі «Рrо Воок 4540S» вартістю 5346 грн., однак був затриманий при виході із салону зазначеного вище автомобіля працівниками поліції поблизу автосалону «Ауді Центр» по Проспекту Миру, 101/2 у м. Хмельницькому.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким визнати наявність у діях обвинуваченого обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Зазначає, що місцевий суд, всупереч вимогам ст. 73 КК України, призначив покарання ОСОБА_8 , обрахувавши строк арешту ще у днях. Вказує, що судом не було враховано, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше двічі судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, після звільнення з місць позбавлення волі 25 лютого 2016 року вчинив новий майновий злочин. Звертає увагу, що місцевий суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_8 раніше двічі судимий за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 185, 186, 187, 309 КК України, судимості за якими не зняті та не погашені, а тому, відповідно до ст. 34, п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, у його діях наявна обтяжуюча покарання обставина рецидив злочинів.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 , 19 квітня 2016 року близько 15 год. 30 хв., будучи засудженим за ст.ст. 185, 186, 187 КК України, перебуваючи у маршрутному таксі марки «Мерседес», номерний знак НОМЕР_2 із напрямком руху «Нетішин-Хмельницький», з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, умисно, повторно, скориставшись неуважністю водія вказаного транспортного засобу, намагався таємно викрасти з полиці маршрутного таксі належний ОСОБА_10 ноутбук марки «НР» моделі «Рrо Воок 4540S» вартістю 5346 грн., однак був затриманий при виході із салону зазначеного вище автомобіля працівниками поліції поблизу автосалону «Ауді Центр» по Проспекту Миру, 101/2 у м. Хмельницькому.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) потерпілої ОСОБА_10 , вчинене повторно, відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами, яким суд дав вірну оцінку, учасниками судового розгляду не оспорюються.
Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Разом з тим, вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині призначення обвинуваченому покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а доводи апеляційної скарги прокурора в цій частини є такими, що знайшли своє підтвердження в апеляційному суді.
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, які могли вплинути на його висновки щодо призначення покарання обвинуваченому, знайшли своє підтвердження.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, щодо неправильного застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність. Призначаючи такий вид покарання як арешт, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 60 КК України, якою передбачено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців, припустився помилки та призначив даний вид покарання ще й у днях. Крім цього, ст. 73 КК України передбачено, що строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах, і лише при заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення, допускається обчислення строків покарання у днях.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 місцевий суд не дотримався загальних засад призначення покарання, не в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, та призначив обвинуваченому покарання, яке за своїм розміром є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в виді арешту на 3 місяці 15 днів, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості. Погоджуючись з висновками суду першої інстанції про пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини визнання ним своєї вини та каяття, активне сприяння розкриттю злочину, колегія суддів враховує, що при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції взагалі не врахував наявність в провадженні обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочинів (позаяк обвинувачений раніше був засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2013 року, зокрема, за ч. 1 ст. 309 КК України). Незважаючи на зазначення такої обставини в обвинувальному акті, що було предметом доказування в суді, суд першої інстанції, вказуючи в вироку про відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, взагалі не вмотивував свої висновки з цього приводу, відтак доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині знайшли своє підтвердження в апеляційному суді. Колегія суддів враховує також дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за аналогічні корисливі злочини, відбував покарання в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий умисний корисливий злочин середньої тяжкості. При цьому колегія суддів зауважує, що як видно з матеріалів кримінального провадження, цей злочин обвинувачений вчинив майже через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі, де він відбував покарання в виді позбавлення волі за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2013 року. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що покарання в виді арешту на строк, визначений судом, зважаючи також на наявну в провадженні обтяжуючу його покарання обставину, не буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Покарання в виді 4 місяців арешту буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів, при цьому суд враховує також, що обвинувачений не перебуває на обліках в лікаря-нарколога, в справі відсутні дані, які б негативно характеризували його особу, створив сім`ю. Обгрунтованих підстав для призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України в виді одного року шести місяців позбавлення волі, прокурор в своїй апеляційній скарзі не навів, не встановлено таких і під час апеляційного розгляду.

Інші підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати обтяжуючою покарання ОСОБА_8 обставиною рецидив злочину.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 місяців арешту.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2