Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0002836 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 у інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 листопада 2016 року про відмову у відкритті провадження,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження та призначити новий розгляд у цьому суді. Стверджує, що суд, перевіряючи доводи, наведені в апеляційній скарзі, допустився помилки в частині визначення підстав, на яких засуджений та його захисник мають право оскаржити вирок суду, ухвалений у порядку розгляду кримінального провадження за ч. 3 ст. 349 КПК. Зокрема, вирок суду було оскаржено в частині неправильної кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК, а тому законних підстав відмовити у відкритті апеляційного провадження у суду не було.
За вироком Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року й остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
Суддя-доповідач Апеляційного суду Львівської області ухвалою від 11 листопада 2016 року відмовив захиснику ОСОБА_6 у відкритті апеляційного провадження за його скаргою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2016 року, оскільки захисник оскаржував рішення місцевого суду в частині кваліфікації дій винного та фактичних обставин кримінального провадження ? тобто на тій підставі на якій рішення не може бути оскаржено в силу ч. 2 ст. 394 КПК.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення вимог скаржника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені у скарзі, суд дійшов висновку, що скарга захисника підлягає задоволенню на таких підставах.
Про дату, час та місце касаційного розгляду учасників кримінального провадження, зокрема з боку сторони захисту, було поінформовано, при цьому вони не повідомили Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про своє бажання взяти участь у судовому розгляді. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 434 КПК України участь сторін або інших учасників кримінального провадження в касаційному розгляді при перевірці судових рішень, зазначених у ст. 424 цього Кодексу, не є обов`язковою.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає в себе, у тому числі, право доступу до правосуддя. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Право на апеляційне оскарження судових рішень гарантовано ст. 129 Конституції України і як конституційна засада судочинства становить невід`ємну складову права на судовий захист.

Цих вимог апеляційний суд не дотримався.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку на підставі заперечення обставин, які нікім не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких суд визнав недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.
Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження лише в разі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржено виключно на підставах, на яких його не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядалося без дослідження доказів, що стосуються тих обставин, які ніким не оспорювались, у порядку ч. 3 ст. 439 КПК, чого не заперечували учасники судового провадження.
Разом із тим, заборона оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального провадження, які не досліджувалися судом під час розгляду справи в порядку вищевказаної норми процесуального закону, не позбавляє його учасників права оскаржувати судове рішення на інших підставах, визначених процесуальним законодавством, зокрема: на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України (істотне порушення вимог кримінального процесуального закону), п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України (неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність), ч. 2 ст. 409 КПК України (невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого).
Водночас, як убачається зі змісту апеляційної скарги, захисник ставив питання про перегляд вироку місцевого суду на підставі неправильної кваліфікації дій ОСОБА_7 . Зокрема, він стверджував, що за спрямованістю умислу дії винного належить кваліфікувати як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК.
Усупереч вимогам кримінального процесуального закону апеляційний суд, відмовляючи захиснику ОСОБА_6 у відкритті апеляційного провадження щодо ОСОБА_7 , прийняв необґрунтоване рішення, чим позбавив захисника та його підзахисного права на оскарження судового рішення в суді апеляційної інстанції, що гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій.
За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону під час її постановлення, а провадження призначенню на новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу захисника задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 листопада 2016 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3