АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
та учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02.12.2016 року в кримінальному провадженні №0000679,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, в порядку ст.89 КК України не судимого, гр. України визнано винуватим в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 263 ч.1, 129 ч.1, 296 ч.4 КК України і йому призначено покарання:
- за ст.263 ч.1 КК України три роки позбавлення волі;
- за ст.129 ч.1 КК України один рік позбавлення волі;
- за ст.296 ч.4 КК України три роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироку законної сили ОСОБА_6 залишено у виді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з 23 грудня 2015 року.
На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього його ув`язнення з 23 грудня 2015 року по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілих:
ОСОБА_8 3715 грн. 41коп. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди;
провадження №11кп/794/49/17 р. головуючий у 1 інстанції ОСОБА_14
- на користь ОСОБА_9 9641 грн. 64 коп. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди;
- на користь ОСОБА_12 50000 грн. моральної шкоди;
- на користь ОСОБА_10 5482 грн. 19 коп. матеріальної шкоди і 10000 грн. моральної шкоди;
- на користь ОСОБА_11 517 грн. 97 коп. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 4517 грн. 85 коп. на користь держави витрат за проведення судових експертиз.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку, ОСОБА_6 у невстановлений час та місці незаконно придбав ручну гранату наступальної дії РГД-5 з уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ (УЗРГМ-2), яка є вибуховим пристроєм, і до 22.12.2015 року незаконно носив при собі та незаконно зберігав по місцю свого проживання в господарстві по АДРЕСА_2 .
Крім того. 22.12.2015 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 з метою вчинення хуліганства використав вказану гранату, привівши її в дію та викинувши її на подвір`я господарства ОСОБА_8 в АДРЕСА_3 , спричинивши її вибух.
Крім цього, ОСОБА_6 19.12.2015 року приблизно о 01 годині, перебуваючи в приміщенні операторської автозаправочної станції № М-Шел, що на вул. Головна, с.Великий Кучурів, Сторожинецького району Чернівецької області, на ґрунті неприязних відносин, які склалися між ним і ОСОБА_12 із-за дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони були, умисно, з метою залякування останнього, демонструючи вибух ручної наступальної гранати РГД-5, яка була споряджена уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ (УЗРГМ-2) та є вибуховим пристроєм, словесно став погрожувати йому вбивством та засунув йому вказану гранату в одяг, внаслідок чого останній сприйняв погрозу вбивством як реальну.
На цей вирок захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 та потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.
Захисник в поданій ним апеляційній скарзі просив змінити оскаржуваний вирок та призначити його підзахисному покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, зменшити розміри стягнених сум на користь потерпілих у відшкодування моральної шкоди, а позовні вимоги потерпілих про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду та роз`яснити останнім їх право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
При цьому вказував, що суд не в достатній мірі врахував те, що його підзахисний в судовому засіданні повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, від його дій ніхто з потерпілих фізично не постраждав, на його утриманні є троє неповнолітніх дітей, непрацююча дружина та батьки, які є інвалідами 2 групи, на стадії судового розгляду батьками обвинуваченого було відшкодовано заподіяну шкоду кожному з потерпілих по 2000 грн. Також зазначав, що до подій на подвір`ї ОСОБА_8 призвела протиправна поведінка потерпілого, який разом зі своїм сином ОСОБА_15 та ОСОБА_16 раніше побили його підзахисного, заподіявши йому тілесні ушкодження.
Вказував, що визначений судом розмір моральної шкоди потерпілим є надто великий та не відповідає тій шкоді, яка була заподіяна обвинуваченим.
Ще апелянт зазначав, що суд безпідставно, під час судового розгляду, прийняв від представника потерпілих позовну заяву про збільшення позовних вимог, оскільки фактично було заявлено нові вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, про що раніше потерпілі не заявляли. Вказані вимоги були заявлені в кінці судового розгляду справи. А тому суд не вправі був розглядати ці вимоги потерпілих.
Потерпілі в поданій апеляційній скарзі просили змінити оскаржуваний вирок та призначити обвинуваченому більш суворе покарання і стягнути з обвинуваченого на користь потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 моральну шкоду по 50000 грн. кожному.
При цьому вказували на те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як і інші потерпілі, однаково перенесли душевні страждання, а також пережили страх за своє життя та життя їх родичів і близьких і заподіяна моральна шкода для них становить по 50000 грн. для кожного.
Апелянти також вказували, що суд призначив ОСОБА_6 надто м`яке покарання, яке є недостатнім для його виправлення і останній не є особою, яка зробила належні висновки щодо своїх дій.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану адвокатом апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній і відмовити в задоволенні апеляційних вимог потерпілих, заслухавши також потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , їхнього представника ОСОБА_13 , які просили відмовити в задоволенні вимог захисника та задовольнити подану потерпілими апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог захисника та потерпілих, а вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлений час та місці незаконно придбав ручну гранату наступальної дії РГД-5 з уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ (УЗРГМ-2), яка є вибуховим пристроєм і до 22.12.2015 року незаконно носив при собі та незаконно зберігав по місцю свого проживання в господарстві по АДРЕСА_2 .
Крім цього, ОСОБА_6 19.12.2015 року приблизно о 01 годині, перебуваючи в приміщенні операторської автозаправочної станції № М-Шел, що на вул. Головна, в с.Великий Кучурів, Сторожинецького району Чернівецької області, на ґрунті неприязних відносин, які склалися між ним і ОСОБА_12 із-за дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони були, умисно, з метою залякування останнього, демонструючи вибух ручної наступальної гранати РГД-5, яка була споряджена уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ (УЗРГМ-2) та є вибуховим пристроєм, словесно став погрожувати йому вбивством та засунув йому вказану гранату в одяг, внаслідок чого останній сприйняв погрозу вбивством як реальну.
Крім того, 22.12.2015 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, привівши в дію ручну гранату наступальної дії РГД-5 з уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ (УЗРГМ-2), яка є вибуховим пристроєм, кинув її на подвір`я господарства ОСОБА_8 в АДРЕСА_3 , спричинивши її вибух.
Оскільки в поданих апеляційних скаргах не оспорюється винуватість ОСОБА_6 , обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації його дій, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорено.
Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ст.296 ч.4 КК України, колегія суддів вважає, що воно призначено останньому без достатнього врахування обставин справи, а саме, що обвинувачений під час вчинення хуліганських дій використав ручну гранату наступальної дії РГД-5 та спричинив її вибух в господарстві ОСОБА_8 . Вказані дії, на думку колегії суддів, свідчать про підвищену суспільну небезпечність і призначення обвинуваченому покарання за таких обставин за ст.296 ч.4 КК України ближче до мінімальної межі, передбаченої санкцією цієї норми, є явно несправедливим внаслідок м`якості.
А тому колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ст.296 ч.4 КК України і призначення покарання йому за сукупністю злочинів необхідно скасувати та постановити новий вирок.
Що стосується вимог захисника про скасування вироку в частині вирішення позовних вимог потерпілих про відшкодування матеріальної шкоди, колегія суддів вважає, що вимоги в цій частині необхідно задовольнити.
Так, відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
З матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання вбачається, що потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 пред`явили цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування завданої їм моральної шкоди 11.05.2016 року в судовому засіданні до початку судового розгляду, а позовні вимоги про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 пред`явили перед закінченням судового розгляду в кримінальному провадженні 21.10.2016 року (т.3 а.с.37-38, 152, 168-170, 184).
Пред`явлення вимог про відшкодування матеріальної шкоди в даному випадку не є збільшенням позовних вимог, що заявлялись раніше, а є окремим позовом про відшкодування іншого виду шкоди і тому суд необґрунтовано прийняв до розгляду вказану позовну заяву під час судового розгляду кримінального провадження та розглянув всі заявлені потерпілими вимоги.
А тому вирок в частині вирішення позовних вимог потерпілих про відшкодування їм матеріальної шкоди підлягає скасуванню.
Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи в повному обсязі вимоги потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 про відшкодування їм заподіяної моральної шкоди не навів достатньо мотивів задоволення заявлених ними вимог в повному обсязі по 50000 грн. кожному, незважаючи не те, що діяння обвинуваченим щодо потерпілих були вчинені різні. А отже і розмір моральних страждань для потерпілих був не однаковий. Судом також не було враховано те, що фізичних ушкоджень нікому з потерпілих заподіяно не було.
А тому колегія суддів вважає необхідним частково задовольнити вимоги захисника та зменшити розмір стягнень з обвинуваченого на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 в рахунок відшкодування заподіяної їм моральної шкоди.
При цьому колегія суддів враховує те, що обвинувачений ОСОБА_6 погрожував вбивством ОСОБА_12 , демонструючи при цьому ручну гранату та засунув її тому в одяг. Такі дії обвинуваченого завдали значної моральної шкоди потерпілому, оскільки той певний час був переляканий та відчував реальний страх за своє життя, і заподіяну моральну шкоду ОСОБА_12 колегія суддів оцінює в 30000 грн.
Враховуючи те, що потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під час зриву гранати перебували в будинку і не знали про наміри обвинуваченого та не бачили коли той кидав гранату, колегія суддів вважає, що заподіяна їм моральна шкода є однаковою, оскільки останні однаково були налякані та відчували страх за життя.
Посилання суду першої інстанції при визначенні різних сум відшкодування моральної шкоди потерпілим від злочину, передбаченого ст.296 ч.4 КК України на те, що вибух гранати відбувся не в господарстві ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , не є переконливим та вмотивованим.
А тому колегія суддів вважає, що вирок суду в частині вирішення вимог про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 також необхідно змінити і стягнути з ОСОБА_6 на їх користь по 20000 грн. кожному.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілим суд також виходить з принципів розумності, справедливості, співмірності та матеріальних можливостей обвинуваченого.
Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності і дані про особу обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ст.296 ч.4 КК України колегія суддів враховує тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому колегія суддів визнає повне визнання ним своєї вини, часткове відшкодування потерпілим заподіяної шкоди.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому суд визнає рецидив злочину та вчинення злочину загальнонебезпечним способом.
Також суд враховує те, що на утриманні обвинуваченого є троє неповнолітніх дітей, раніше він притягувався до кримінальної відповідальності, має батьків пенсіонерів, які є інвалідами 2-ї групи.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 задовольнити частково.
Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02.12.2016 року в кримінальному провадженні №0000679 щодо ОСОБА_6 в частині призначення йому покарання за ст.296 ч.4 КК України та призначення покарання за сукупністю злочинів скасувати і постановити новий вирок.
Призначити ОСОБА_6 за ст.296 ч.4 КК України покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, тобто поглинення покарань, призначених обвинуваченому районним судом за ст.ст. 263 ч.1, 129 ч.1 КК України покаранням, призначеним за цим вироком йому за ст.296 ч.4 КК України і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02.12.2016 року в кримінальному провадженні №0000679 щодо ОСОБА_6 в частині задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 в розмірі 9641 грн. 64 коп., на користь ОСОБА_8 в розмірі 3715 грн. 41 коп., на користь ОСОБА_11 в розмірі 517 грн. 97 коп. та на користь ОСОБА_10 в розмірі 5482 грн.19 коп. скасувати і їхні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02.12.2016 року в кримінальному провадженні №0000679 щодо ОСОБА_6 в частині задоволення вимог потерпілих про відшкодування їм моральної шкоди змінити та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по 20000 грн. (двадцять тисяч) кожному, а на користь потерпілого ОСОБА_12 30000 грн. (тридцять тисяч).
В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в порядку касаційного провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_17

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3
Копія вірна: суддя