Справа № 761/3879/17
Провадження № 1-кс/761/2507/2017
04 лютого 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 131 100 000 004 32, у якому
гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Борщів Тернопільської області, громадянин України, українець, має середню спеціальну освіту, перебуває цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засуджувався 14.07.1998 Тернопільським обласним судом за ч.3 ст.142, п. «а» ст. 93, ч.2 ст.145, ч.3 ст.81, ч. 3 ст.186, ч. 2 ст.222, ст.42 КК України 1960 р. до 15 років позбавлення волі, звільнився 22.08.2008 за ст. 82 КК,
підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,
До Шевченківського районного суду м. Києва 04.02.2017 надійшло погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтоване тим, що приблизно в грудні 2011 року ОСОБА_8 , розробивши детальний план злочинних дій та діючи з корисних спонукань, вирішив шахрайським шляхом заволодіти об`єктом нерухомого майна частиною квартири АДРЕСА_3 , яка на праві приватної власності належала родині ОСОБА_9 .
Реалізовуючи розроблений план злочинних дій, ОСОБА_8 запропонував своєму знайомому ОСОБА_10 вчинити викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 з метою подальшого заволодіння квартирою ОСОБА_9 .
ОСОБА_10 для виконання вказаного плану залучив ОСОБА_11 , який у свою чергу вступив у злочинну змову з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , спрямовану на викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_14 та ОСОБА_15
16.03.2012, приблизно о 01:00 год. ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , а також ОСОБА_10 , проникли до квартири АДРЕСА_3 , де діючи спільно та узгоджено, згідно раніше розробленого плану, переслідуючи корисний мотив, застосовуючи фізичне насильство, викрали ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , помістивши їх до салону автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому перемістили потерпілих до міста Дніпропетровська, та обмеживши їх у свободі пересування, незаконно утримували у приміщенні гаражного кооперативу « НОМЕР_2 ».
04.01.2013 слідчим відділом Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві повідомлено ОСОБА_4 про підозру за ч. 2 ст. 146 КК України.
08.01.2013 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.
05.05.2013 ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.
21.01.2014 Шевченківським районним судом м. Києва задоволено клопотання слідчого та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На думку слідчого, підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, обґрунтовується здубутими у справі доказами.
У судовому засіданні прокурор просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що існують ризики того, що підозрюваний продовжить переховуватися від слідчого, вчинить спроби незаконно впливати на свідків, потерпілих, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином. Не виключена можливість того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Сукупність вказаних обставин, на думку сторони обвинувачення, свідчить, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти застосування щодо підозрюваного такого заходу як тримання під вартою, вважаючи, що відсутні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, оскільки не доведений факт вчинення підозрюваним інкримінованого діяння, крім того, належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши пояснення вищевказаних осіб, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про таке.
Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити, чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри; чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, на які вказує слідчий; чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступене ймовірності.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілих та свідків, слідчий суддя вважає такі дії цілком ймовірними з огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину, а також покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованх діянь. Примушування вказаних учасників кримінального провадження до інших показань дозволить уникнути покарання.
Наданими слідчому судді матеріалами підтверджується доводи слідчого про наявність ризику, що підозрюваний продовжить переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_4 з 2012 року веде законослухняне життя не є переконливими.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
Слідчий суддя вважає, що прокурором зазначена вище обставина не доведена, тобто належну процесуальну поведінку може забезпечити інший, більш м`який запобіжний захід.
Приймаючи до уваги викладене, передбачені ст.178 КПК обставини, у тому числі вік підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність непрацездатних утриманців, слідчий суддя вважає за необхідне, застосовувати запобіжний захід, не зв`язаний з повною ізоляцією від суспільства
Враховуючи викладене, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання відмовити.
Змінити застосований до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, покласти на нього такі обов`язки:
- цілодобово не залишати приміщення квартири за адресою - АДРЕСА_2 ;
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;
- утриматися від спілкування з потерпілими ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;
- здати слідчому ОСОБА_7 на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;
- носити електронний засіб контролю.
Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 .
Строк дії даної ухвали встановити по 04 квітня 2017 року включно.
На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва.
Слідчий суддя ОСОБА_1