АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/559/17 Справа № 1-2/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про тимчасове залишення у слідчому ізоляторі, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали, якою задовольнити його клопотання про залишення у слідчому ізоляторі.

Оскаржуваною ухвалою суду у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його тимчасове залишення у слідчому ізоляторі було відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні зважаючи на те, що ст. 537 КПК України визначений вичерпний перелік підстав для залишення засудженого у слідчому ізоляторі, до якого не входить бажання засудженого спілкуватися з захисником з приводу доповнення до апеляційної скарги на постанову суду з питань поновлення строків на касаційне оскарження, а питання забезпечення участі засудженого в апеляційному розгляді підлягає вирішенню судом апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, засуджений зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції за своєю формою та змістом суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки у ній відсутні державна символіка та номер справи.

Крім того зазначає, що в обґрунтування своїх висновків суд першої інстанції приводить ухвалу того ж суду від 20.08.2014 р., при постановленні якої суд послався на неналежні норми процесуального закону, що потягло необхідність додаткового вирішення відповідного питання в порядку ст. ст. 537, 539 КПК України.

Вказує, що до закінчення апеляційного оскарження розгляд справи в суді першої інстанції не можна вважати завершеним, що зумовлює необхідність залишення його в умовах слідчого ізолятору. В той же час засудженим подано та на даний час не розглянуто три апеляційних скарги окрім даної, а також у провадженні суду першої інстанції перебуває ще два його процесуальних звернення, судові рішення за наслідками яких з великою вірогідністю також будуть оскаржені. На думку засудженого, наявність на розгляді в судах цих шести проваджень, в яких він бажає брати участь, є достатньою підставою для задоволення його клопотання.

Зазначає, що намір суду першої інстанції повернути його до місць відбування покарання має на меті ускладнення його взаємодії з захисником ОСОБА_8 , що у свою чергу є порушенням його права на захист та на безпосередню участь у судовому розгляді.
Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого; засудженого що просив задовольнити апеляційну скаргу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим . Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України ; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 537 КПК України, під час виконання вироків судом в тому числі вирішуються питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Як вбачається з заяви ОСОБА_7 від 12.09.2016 р., останній порушив перед судом питання про залишення його у слідчому ізоляторі у зв`язку з необхідністю ознайомлення його з матеріалами кримінальної справи № 1-2/10 у повному обсязі, а також для забезпечення його безпосередньої участі у наступному апеляційному розгляді.

Аналізуючи наведені засудженим обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстави, з яких останній просив залишити його в слідчому ізоляторі, не входять до переліку обставин, що згідно п. 12 ст. 537 КПК України зумовлюють залишення засудженого у згаданій установі, з яким колегія суддів погоджується.

Також є правильним висновок суду першої інстанції про те, що питання забезпечення участі ОСОБА_7 у судовому розгляді його апеляційних скарг положеннями п. 4 ч. 2 ст. 539, ст. 401, ст. 405 КПК України віднесене до компетенції суду, що здійснює апеляційний розгляд.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 правильності цих висновків не спростовують. Так, його посилання на недоліки технічного оформлення оскаржуваної ухвали як процесуального документу не обґрунтовують необхідності її скасування в апеляційному порядку у розумінні ст. 409 КПК України, а доводи щодо недоліків раніше постановленої ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська не мають відношення до оскаржуваної ухвали і не підтверджують її незаконності або необґрунтованості.

Що стосується посилань апелянта на наявність низки проваджень за його процесуальними зверненнями, в розгляді яких він має намір брати участь особисто, то питання забезпечення його участі у цих провадженнях мають бути вирішені у межах цих проваджень відповідними судами.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про тимчасове залишення у слідчому ізоляторі, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11