Справа №560/315/17
Провадження №1-кп/560/57/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинувачених: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
потерпілої: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000006 від 04 січня 2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Рудня Дубровицького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
17 грудня 2016 року близько 20 години, ОСОБА_4 за попередньою злочинною змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна, шляхом проникнення на охоронювану територію СПП «Злагода», розташовану в с. Висоцьк Дубровицького району, таємно викрали 10 метрів металевого швелера бувшого у використанні та належного зазначеному підприємству, чим завдали майнової шкоди на суму 1900 гривень.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, які повністю підтверджують встановлені судом фактичні обставини скоєння злочину, додатково пояснив, що він дійсно при викладених в обвинувальному акті обставинах у грудні 2016 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння проник із ОСОБА_5 на територію СПП "Злагода", де викрали металевого швелера та потім продали його. Просив суд суворо не карати, погоджуючись з думкою прокурора щодо міри покарання.
Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого, ОСОБА_5 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, які повністю підтверджують встановлені судом фактичні обставини скоєння злочину, додатково пояснив, що він дійсно при викладених в обвинувальному акті обставинах у грудні 2016 року проник із ОСОБА_4 на територію СПП "Злагода", де викрали металевого швелера, якого потім занесли до сусіда та продали йому. Просив суд суворо не карати, погоджуючись з думкою прокурора щодо міри покарання.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що у грудні 2016 року було виявлено, що із території СПП "Злагода" зникло близько 10 метрів металевого швелера, який належав підприємству та якого, як потім з`ясувалось, викрали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . При обранні міри покарання погоджується з думкою прокурора.
Оскільки обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , повністю визнали себе винними, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинувачених, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують осіб обвинувачених.
З урахуванням викладеного, суд встановив, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих діянь, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій за попередньою змовою групою осіб та поєднаній з проникненням у сховище, доведена повністю, а тому суд кваліфікує їх дії за ч.3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 із ОСОБА_5 визнали себе винними, відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином.
Характеризуючи осіб обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує те, що вони раніше не судимі, на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебувають, за місцем проживання характеризуються позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яку визначено ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує пом`якшуючі покарання обставини, та наявність обтяжуючої обставини, а також те, що вони раніше не судимі, по місцю проживання характеризуються позитивно, тимчасово не працюючі. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачені повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаялись та надали показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ними кримінального правопорушення та відшкодували завдану шкоду. Крім того, судом враховується думка потерпілої щодо виду та міри покарання обвинувачених, яка не наполягала на їх ізоляції від суспільства, а тому враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та осіб обвинувачених, суд вважає необхідним та достатнім призначити їм покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України. Одночасно суд прийшов до висновку, що обвинувачені не становлять небезпеки для суспільства та про можливість звільнення їх від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України з покладенням на них обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості вчиненого та особам обвинувачених.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальних витрат на залучення експертів немає.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку у 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку у 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази: металевий швелер довжиною 10 м, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження 0000006 від 04 січня 2017 року в якості речового доказу, повернути власнику - СПП "Злагода".
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя: підпис.
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1 .