Справа № 738/2257/16-к
№ провадження 1-кс/738/371/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3
представника установи ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відео конференції з Домницьким виправним центром № 135 Управління ДПтС України в Чернігівській області заяву засудженого ОСОБА_5 про звільнення з під варти та зобов`язання посадових осіб Домницького виправного центру № 135 забезпечити додержання його прав,
В С Т А H О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про звільнення його з під варти та зобов`язати посадових осіб Домницького виправного центру № 135 забезпечити додержання його прав, посилаючись на те, що він був засуджений 29.08.2015 року Київським районним судом м. Харкова до 6 років позбавлення волі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14.06.2016 року йому було замінено вид покарання з позбавлення волі на обмеження волі. 20.07.2016 року прибув для відбування покарання у виді обмеження волі до Домницького виправного центру № 135 Управління ДПтС України в Чернігівській області, але з під варти не був звільнений, хоч судове рішення про тримання його під вартою відсутнє.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засідання підтримав заяву, додатково пояснив, що його позбавляють можливості вільного виходу за територію Домницького виправного центру № 135, він постійно під наглядом, а це йому заважає бути працевлаштованим та соціально реабілітуватися. Також вказав, що по території виправного центру він вільно пересувається, щодо виходу за територію центру письмово до начальника центру не звертався.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви засудженого.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що заява засудженого не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення засудженого, представника установи, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Київського районного суду м. Харкова від 29 липня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч.4 ст.368 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, зі спеціальної конфіскацією грошових коштів в сумі 170 000 грн., які були вилучені у ОСОБА_5 при затриманні, та з конфіскацією майна.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2016 року вказаний вирок залишено без змін. На підставі положень ч.5 ст.72 КК України строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 обчислюється з 25.04.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_5 перебуває в місцях позбавлення волі з 29.04.2014 року.
З 28.03.2016 року засуджений ОСОБА_5 відбував покарання в Менській ВК №91.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14.06.2016 року замінено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженого вироком Київського районного суду м. Харкова від 29 липня 2015 року позбавлення волі на обмеження волі, на невідбутий строк покарання 2 роки 2 дні.
З 20.07.2016 року ОСОБА_5 відбуває покарання у виді обмеження волі у Домницькому виправному центрі № 135.
Відповідно до ст. 16 КВК України виправні центри виконують покарання у виді обмеження волі стосовно осіб, засуджених за злочини невеликої та середньої тяжкості, а також засуджених, яким даний вид покарання призначено відповідно до статей 82, 389 Кримінального кодексу України.
В ст. 59 КВК України, передбачені випадки короткочасного виїзду за межі виправного центру, лише з дозволу.
Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Враховуючи, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Домницькому виправному центрі № 135 призначеного відповідно до ст. 82 КК України ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2016 року та по території виправного центру переміщається вільно, тому підстав для задоволення заяви засудженого не має.
На пiдставi викладеного, керуючись ст. 59 КВК України, ст. 206 КПК України
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_5 про звільнення з під варти та зобов`язання посадових осіб Домницького виправного центру № 135 забезпечити додержання його прав відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1