Провадження № 1-кп/635/74/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження 0000614 від 26.07.2014 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

УСТАНОВИВ:

в провадженні суду знаходиться зазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не перестали існувати ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Обвинувачена та захисник в судовому засіданні просили суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов?язаний із триманням під вартою.

Заслухавши учасників судового розгляду та перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 відносно підозрюваної ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який у наступному продовжувався ухвалами колегії суддів Харківського районного суду Харківської області.

Строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 закінчується 30 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою обвинувачена ОСОБА_7 утримується під вартою 2 роки і 6 місяців.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченої, стан її здоров`я.

Суд враховує, що прокурор, обґрунтовуючи доцільність подальшого тримання обвинуваченої під вартою не навів жодної обставини, яка б об?єктивно свідчила про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу та його продовження на теперішній час продовжують існувати і не зменшились.

Суд також враховує, що всі докази, надані стороною обвинувачення досліджені. Інші докази, зокрема показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , на допиті яких наполягає сторона обвинувачення, не досліджені з тих причин, що судом неодноразово вживались заходи забезпечення явки свідків у судове засідання, в тому числі шляхом примусового приводу, однак жодна ухвала суду не виконана без будь-яких поважних причин і судом вичерпані всі процесуальні можливості забезпечення явки цих свідків у судове засідання, внаслідок чого розгляд справи постійно відкладається. При цьому стороною обвинувачення не виконуються обов?язки, передбачені ч. 3 ст. 23 КПК України, яка визначає, що сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Враховуючи недоведеність стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були судом враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження цього строку, тривалість судового розгляду та тримання обвинуваченої під вартою, вичерпання судом всіх процесуальних можливостей щодо проведення подальшого ефективного судового слідства, з огляду на стан здоров?я обвинуваченої яка не має об?єктивно можливості вплинути на показання свідків, що до цього часу не були допитані та на відсутність об?єктивних даних про те, що обвинувачена, перебуваючи на волі буде переховуватись від суду, суд приходить до висновку про недоцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 після спливу строку, визначеного ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 2 грудня 2016 року.

Підсумовуючи наведене, суд відмовляє прокурору в задоволені клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , визначеного ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 2 грудня 2016 року, та звільнити обвинувачену з під варти по закінченню строку дії запобіжного заходу, а саме 30 січня 2017 року, зобов?язавши обвинувачену прибувати за кожною вимогою до суду відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволені клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_7 з-під варти по закінченню строку тримання під вартою, визначеного ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 2 грудня 2016 року, а саме 30 січня 2017 року, зобов?язавши обвинувачену ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2