н/п 1-кп/490/603/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новопетрівське, Новоодеського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , призваного до лав Національної гвардії України за мобілізацією Ленінським РВК міста Миколаєва, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді чергового бюро перепусток комендатури і бюро перепусток 4-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні прапорщик, на даний час працюючого на посаді полірувальника цеха №85 ДП НВК "Зоря" - "Машпроект" -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.425 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу, у зв`язку з мобілізацією, на посаді чергового бюро перепусток комендатури і бюро перепусток 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , у період з 30.04.2014 року по 27.05.2014 року тимчасово обіймаючи у військовій частині НОМЕР_1 відповідального за порядок розміщення, збереження, видачу й цілісність зброї, пов`язану з виконанням адміністративно-господарських обов`язків, тобто являючись військовою службовою особою, в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ст. ст. 9, 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 145-154 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 1.5, 2.8, 2.9, 4.6, 6.1.1, 6.1.2, 6.1.12, 6.1.4, 6.1.35 «Положення зі служби озброєння внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України», затвердженого наказом МВС від 02.04.2013 №330, функціональних обов`язків начальника складу озброєння, діючи із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи, що в результаті його дій як відповідального за порядок розміщення, збереження, видачу й цілісність зброї, може бути завдано шкоду охоронюваним законом правам та інтересам держави в особі військової частини НОМЕР_1 , хоча повинен був і міг це передбачити, в період 30.04.2014 року по 27.05.2014 року, вчинив службову недбалість, тобто неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що виразилося у: - не виконанні вимог із виготовлення у кімнаті спільного зберігання зброї військової частини НОМЕР_1 опису із зазначенням виду та кількості зброї; - допущенні зберігання особистої зброї військовослужбовців у ящиках та відкритих ставницях; - не веденні списку військовослужбовців із зазначенням номерів закріпленого за ними озброєння і місць його зберігання; - не веденні у шафі з пістолетами відомостей про їх закріплення із зазначенням порядкових номерів гнізд шафи, військових звань, прізвищ та ініціалів військовослужбовців, а також серій і номерів пістолетів, без зазначення кожного гнізда шафи з особистою зброєю порядковим номером від першої до останньої шафи, що як наслідок не співпадає із наявною станицях видом та кількості зброї та боєприпасів; - допущенні до кімнати зберігання зброї військовослужбовців різних підрозділів без фіксування у книзі обліку відвідувачів; - допуску до одночасного перебування у кімнаті для зберігання зброї декількох осіб з делегуванням стороннім не відповідальним особам повноважень з оформлення ящиків та ставниць зберігання зброї, видачі зброї, перекладування її з ящиків до шаф, переміщення у приміщенні складу, зберіганні пістолетів у чохлах та пірамідах, що прямо заборонено, самостійному одержанні із ящиків та пірамід військовослужбовцями зброї без контролю, що призвело до заподіяння істотної шкоди у вигляді вчинення в період з 22.05.2014 по 27.05.2014 (більш точно часу в ході досудового розслідування не встановлено) невстановленою особою таємного викрадення з кімнати зберігання зброї 9 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону ( АДРЕСА_2 ) зброї пістолету Макарова НОМЕР_2 , тобто вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 410 КК України, а саме вибуття із сфери безпечного управління військової частини НОМЕР_1 вказаного пістолету, грубого порушення встановленого порядку обліку та зберігання зброї як наслідок підриву авторитету ЗС України серед цивільного населення, недовіри з боку суспільства до якості дотримання військовими службовими особами своїх службових обов`язків в частині збереження зброї, перебування на протязі 2014-по теперішній час зброї ПМ НОМЕР_2 у сфері вільного обігу, як наслідок створення реальної суспільної небезпеки для населення через предмет, який прямо призначений для смертельного ураження живої сили противника, та, окрім іншого завданні збитків державі в особі військової частини НОМЕР_1 внаслідок викрадення вищевказаної зброї на загальну суму 285 грн.
Таким чином, дії ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст.425 КК України - недбале ставлення військової службової особи до служби, що заподіяло істотну шкоду.
Під час судового розгляду сторони уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони прийшли до згоди про наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин що обтяжують покарання, а також той факт, що ОСОБА_3 на дійсний час звільнений з лав Національної гвардії України, має постійне місце роботи, позитивні характеристики останнього, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, характеризуються позитивно, сторони вважають за можливе призначити покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 425 КК України, в межах передбаченої санкції, а саме: погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.425 КК України у вигляді штрафу в розмірі 285(двохсот вісімдесяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 845 (чотири тисячі вісімсот сорок п`ять) грн.
Згідно угоди, ОСОБА_3 повністю беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Прокурор, обвинувачений та його захисники в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки укладення даної угоди, просять суд затвердити угоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим чи підозрюваним може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкоду завдано лише державним чи суспільним інтересам.
ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.425 КК України. Вказаний злочин в силу ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкоду завдано лише державним та суспільним інтересам, а отже угоду про визнання винуватості може бути укладено. Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення п.1 ч.1 ст.473, ч.4 ст.474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосовано, також суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений ОСОБА_3 погодився на призначення йому узгодженого покарання, добровільно відшкодував заподіяну шкоду у розмірі 2850 грн.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і обвинуваченим та призначення йому узгодженого сторонами покарання.
Таким чином, своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.425 КК України, а саме: недбале ставлення військової службової особи до служби, що заподіяло істотну шкоду, і йому має бути призначене узгоджене сторонами покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374-376, 474, 475 КПК України, суд,-
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.425 КК Україниі призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 285(двохсот вісімдесяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 845 (чотири тисячі вісімсот сорок п`ять) грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1