Справа № 132/1238/17
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 р. Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000690 від 01.11.2016 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Комунарівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.02.2015 року Калинівським районним судом Вінницької області по ст.185 ч.1 КК України до сплати штрафу в доход держави в розмірі 1020 грн.; 10.06.2015 року штраф сплачено; 28.11.2016 року Калинівським районним судом Вінницької області по ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, -

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 в кінці червня 2015 року, перебуваючи за місцем проживання вирішив скоїти крадіжку чужого майна, яке знаходилося у домоволодінні ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із цим ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій, маючи єдиний злочинний умисел на крадіжку чужого майна, запевнивши ОСОБА_9 про те, що наявний металобрухт у домоволодінні ОСОБА_7 належить батькові ОСОБА_10 та той дав дозвіл на його реалізацію, поросив допомоги.

В подальшому ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, перебуваючи за вищевказаною адресою, біля 20:00 скоїв крадіжку 361 кілограму чорного металобрухту, вартістю 3 гривні 35 копійок за 1 кілограм, який спільно із ОСОБА_11 , якому не було відомо про злочинні дії ОСОБА_10 , перевіз до місця свого проживання та наступного дня на автомобілі спільно із ОСОБА_11 поїхав до м.Калинівка, де здав на метало прийомний пункт, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1209, 35 грн.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в обвинувальному акті кримінального провадження щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, відносно ОСОБА_3 .

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , а також дослідити докази, що характеризують обвинуваченого.

Також обвинуваченому ОСОБА_3 та потерпілому ОСОБА_5 суд роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєному визнав повністю. Суду показав, що в кінці червня 2015 року вирішив скоїти крадіжку моста до автомобіля «ЗИЛ 131», який знаходився біля домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із цим він попросив свого знайомого ОСОБА_9 йому допомогти, сказавши йому про те, що наявний металобрухт у домоволодінні ОСОБА_7 належить його батькові, який дав дозвіл на його реалізацію. Після цього він біля 20:00 спільно із ОСОБА_11 на своєму автомобілі перевіз моста до місця свого проживання та наступного дня поїхав в м.Калинівка, де здав на метало прийомний пункт за 500 грн. Гроші поділили із ОСОБА_12 порівну, які він використав на продукти харчування. На даний час завдану крадіжкою шкоду потерпілому не відшкодував. У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що біля домоволодіння його батька ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 знаходився міст до автомобіля «ЗИЛ 130», якого він придбав біля восьми років тому. Приблизно в червні 2015 року він виявив крадіжку вказаного моста. Спочатку він по факту крадіжки в органи поліції не звертався. Однак в 2016 році ОСОБА_3 сам зізнався в тому, що він здійснив крадіжку моста. Він неодноразово пропонував ОСОБА_3 повернути викраденого моста або відшкодувати його вартість, однак останній моста не повернув та його вартість не відшкодував. В зв`язку з цим по факту крадіжки він вимушений був звернутися в поліцію. На даний час завдана крадіжкою майнова шкода йому не відшкодована. Позовні вимоги про відшкодування завданої крадіжкою шкоди не заявляв. Просить покарати обвинуваченого по закону.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано по ч.2 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна по кваліфікуючій ознаці вчинена повторно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

По даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві не застосовувався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він раніше судимий, посередньо характеризується по місцю проживання, на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, не відшкодував потерпілому завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду, його щире каяття у вчиненому.

З врахуванням наведених обставин, суд вважає необхідним обвинуваченому ОСОБА_3 обрати покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочин, за який засуджується, до постановлення вироку Калинівським районним судом Вінницької області від 28.11.2016 року, за яким він засуджений за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України, то остаточне покарання йому слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі і відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України ( в ред. 2012 року), суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним по ст.185 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

У відповідності до ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_3 шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 28.11.2016 року у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

У відповідності до ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

СУДДЯ: