Провадження №1-кп/751/28/17

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
04 вересня 2017 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
- 27.11.2013 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;
- 24.01.2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки; 01.12.2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова іспитовий строк скасований, направлений для відбування покарання на 1 рік 6 місяців; 18.12.2015 року звільнено умовно-достроково ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області на невідбутий строк покарання 7 місяців 10 днів;
- 16.03.2017 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України на строк 4 місяці арешту;
- 30.05.2017 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на строк п`ять місяців арешту,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України;
за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_4
В с т а н о в и в :
15.09.2016 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні магазину «Бренд», що по вул. Жабинського 3, в м. Чернігові, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу намагався таємно викрасти одну пару джинсів чоловічих вартістю 400 грн. 00 коп., сховавши їх собі під одяг, але при виході з магазину був помічений продавцем і незважаючи на це, продовжив свої дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, в результаті чого відкрито викрав одну пару джинсів чоловічих, вартістю 400 грн. 00 коп., що належать ОСОБА_8 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на зазначену суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, спочатку не визнав, не погодився з кваліфікацією своїх дій. Показав, що точної дати він не пам`ятає, у той день він з товаришем ОСОБА_9 знаходився на Привокзальному ринку. Біля ринку знаходиться магазин «Бренд» куди вони і зайшли з товаришем подивитись ціни на товар. Коли продавець його не бачила, він викрав джинси і вийшов з магазину. Відійшов 10-15 м обернувся і побачив, що товариша немає. Він зайшов за будинок і чекав його, але він не повернувся. Він не бачив, що його хтось кликав. Наступного дня прийшов ОСОБА_9 і повідомив, що його піймали і затримали. Він потім пішов і зізнався у крадіжці, написав явку з повинною. Спочатку дії кваліфікували як крадіжку, а потім перекваліфікували дії і повідомили, що це грабіж. Однак він наголошував, що ніякої жінки він не бачив і не чув, що вона його кликала. Пізніше він ходив до продавця та просив у неї вибачення, дізнався про вартість джинсів та відшкодував шкоду. Зазначив, що речі він сховав під куртку, а продавець не бачила, як він вчинив крадіжку.
У ході судового розгляду обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, просив суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, де зазначила, що цивільний позов заявляти не буде.
Крім визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду показала, що в магазині «Бренд» вона працює вже два роки продавцем. В той день до магазину зайшли два молоді чоловіки і почали запитувати про товар, а саме про джинси, дізнавались про ціни. Вона відповідала на їх запитання. Потім до неї в магазин зайшов її знайомий, а чоловіки почали виходити. І коли вони спускалися зі сходів, вона побачила під футболкою одного з чоловіків етикетку з джинсів. Вона почала кричати, а чоловіки - тікати. Обвинуваченого вона не наздогнала, а наздогнала його друга і почала розпитувати про нього. Він розповів про обвинуваченого. Після чого вона викликала господаря магазину та поліцію, яким розповіла про вищевказаний випадок. Через деякий час обвинувачений приніс джинси, однак вони їх не прийняли, оскільки вони були в неналежному стані. Дані джинси коштували 400 грн. Коли саме він взяв джинси вона не бачила. Претензій ні вона, ні потерпіла до нього ніяких не мають, оскільки шкода відшкодована, так як обвинувачений частинами сплатив вартість джинсів.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується іншими матеріалами кримінального провадження, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.09.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_10 письмово повідомила про відкрите заволодіння джинсового одягу з магазину (а.с.84);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2016 (а.с.124-125), відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2016 (а.с.124-125), відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнала обвинуваченого;
Відповідно до прибуткової накладної №567 від 15 серпня 2016 року (а.с.91) вартість джинсів становить 400 грн.
Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
Що стосується доводів сторони захисту щодо визнання протоколу огляду місця події від 15.09.2016 року недопустимим у зв`язку з тим, що огляд проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.85-86), суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу та визнає вказаний доказ недопустимим, оскільки відповідно до ч.3 ст.214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведено до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно. Однак, після проведення огляду місця події 15.09.2016 року відомості до реєстру були внесені лише 19.09.2016 року.
Показання обвинуваченого у судовому засіданні та визнання ним у наступному своєї вини, суд розцінює, як такі, що дані ним з метою врахування для пом`якшення покарання.
Згідно п. 4 Постанови №10 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності, дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
За вищевказаних обставин, суд вважає доведеною повністю винуватість ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, а його дії кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.
Призначаючи покарання суд, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Згідно ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, відноситься до тяжкого злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та повне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 не працює, має на утриманні малолітню дитину, 2009 року народження, його цивільна дружина є вагітною, обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебував на обліку в Чернігівському обласному наркологічному диспансері з 11.12.2008 року та 08.12.2010 року знятий з обліку, за місцем реєстрації негативно не характеризується, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, раніше судимий, тяжких наслідків внаслідок вчинення злочину не настало. Крім того, судом враховується матеріальне становище, стан здоров`я обвинуваченого, та відсутність матеріальних претензій зі сторони потерпілої.
Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, особу обвинуваченого зокрема, його відношення до скоєного та обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, що на переконання суду є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно приписів ч.4 статті 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Таким чином, остаточне покарання слід призначити за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Згідно ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України, суд не вбачає, оскільки наявність ряду обставин, які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчинених злочинних діянь, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи не погашені судимості за вчинення попередніх умисних злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив нові корисливі злочини, посягнувши на одне із найцінніших соціальних благ людини право власності.
Запобіжний захід обвинуваченому у даному провадженні не обирався. Як було встановлено судом 11 травня 2017 року він був затриманий та направлений у Чернігівський слідчий ізолятор у зв`язку з виконанням вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.03.2017 року.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2017 року ОСОБА_4 було тимчасово залишено у Чернігівському слідчому ізоляторі на час розгляду Новозаводським районним судом м. Чернігова даного кримінального провадження.
З огляду на вищевикладене, строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дати його затримання 11.05.2017 року, зарахувавши в термін відбуття покарання період перебування в Чернігівському СІЗО з 17.05.2017 року по 20.06.2017 року необхідно зарахувати із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Цивільний позов у провадженні не заявлявся.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.05.2017 року, більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 11 травня 2017 року.
Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, починаючи з 17 травня 2017 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя ОСОБА_1