АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1684/16 Справа № 199/4491/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2016 року про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 та підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 213 ч. 1 КК України, у кримінальному провадженні №0001696,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 06.12.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 203-2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 130 000 грн., -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропе-тровська від 11 липня 2016 року відмовлено в затвердженні угоди від 23 червня 2016 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 та підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 213 ч.1 КК України, у кримінальному провадженні №0001696 ОСОБА_9 на підставі п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України та повернуто кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що в період з кінця квітня 2016 року по 01 червня 2016 року в гаражі, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , що належить гр. ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих спонукань, в порушення вимог ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про металобрухт», організував незаконний пункт прийому та схову кольорових і чорних металів з метою подальшого збуту за більш високою ціною.

23 червня 2016 року у даному кримінальному провадженні складено обвинувальний акт та укладено угоду між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості з узгодженим покаранням та направлено до суду першої інстанції для затвердження угоди.

Відмовляючи в затвердженні угоди суд першої інстанції послався на те, що сторони угоди за ч. 1 ст. 213 КК України визначили покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, зі звільненням ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, згідно ст.ст. 75, 76 КК України.

Разом з тим, санкція інкримінованої ОСОБА_9 статті, на думку місцевого суду, передбачає покарання виключно у виді штрафу від 500 до 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи від 100 до 200 годин, тобто сторонам угоди узгоджено покарання, яке не передбачено санкцією ч. 1 ст. 213 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст. 65 КК України та ст. 370 КПК України. Зазначає, що згідно з Законом України від 12.02.2015 року № 191-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)», визначається, що санкція ч. 1 ст. 213 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від 1500 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до одного року.

В судовому засіданні прокурори підтримали апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції та з підстав в ній зазначених просили ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів, перевіривши висновки суду першої інстанції, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону…
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вказаним вимогам кримінального та кримінального процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Під час апеляційної перевірки оскаржуваної ухвали встановлено, що інкримінований ОСОБА_9 злочин вчинений 01.06.2016 року.
Санкцією ч. 1 ст. 213 КК України, яка діяла на день вчинення злочину в редакції Закону України від 12.02.2015 року № 191-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)», який набрав чинності 05.04.2015 року, передбачено покарання у виді штрафу від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доході громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до одного року.
При цьому, відмовляючи в затвердженні вказаної угоди суд прийшов до висновку, що санкція ч. 1 ст. 213 КК України передбачає покарання виключно у вигляді штрафу від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи від ста до двохсот годин, у зв`язку з чим на думку суду узгоджена в угоді міра покарання, не передбачена санкцією ч. 1 ст. 213 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції приймаючи рішення виходив із санкції ч. 1 ст. 213 КК України в попередній редакції зі змінами внесеними Законом України від 15.11.2011 року № 4025-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності», яка втратила чинність на час вчинення злочину.
Однією зі стадій застосування права є стадія визначення (встановлення) тієї норми закону, яка охороняє права, свободи та інтереси особи і встановлює відповідальність за посягання на них вид та міру юридичної відповідальності. Саме на цій стадії відбувається вибір такої норми, з`ясовуються її зміст, форма та чинність, визначається редакція норми, яка діяла на момент вчинення посягання, встановлюється її дія у часі, просторі та щодо певного кола осіб. Підставами для застосування норми закону є вчинення злочину, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає кримінальну відповідальність за його вчинення, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону застосована не та частина статті закону чи редакція статті, яка була нечинною на момент злочину, або ж не давала підстав для застосування її зворотної дії в часі, то таке застосування закону про кримінальну відповідальність є незаконним.

Оскільки редакція санкції ч. 1 ст. 213 КК України із якого виходив суд першої інстанції, що стало підставою для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості та прийняття вказаного рішення, втратила чинність на час вчинення злочину, то такі висновки суду першої інстанції слід вважати такими, що не відповідають закону України про кримінальну відповідальність і є неправильним його застосуванням, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
З огляду на повноваження та функції суду апеляційної інстанції, який не уповноважений вирішувати питання затвердження та відмови в затвердженні угод у кримінальному провадженні, колегія суддів позбавлена можливості усунути вказані порушення під час апеляційного провадження і ухвалити рішення по суті.
Відповідно до ст. 314 КПК України та Глави 35 КПК України вирішення таких питань відноситься виключно до компетенції суду першої інстанції, у зв`язку з чим колегія суддів, керуючись ч. ч. 1, 6 ст. 9 КПК України прийшла до висновку про необхідність призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, якому необхідно розглянути вказані питання з належним дотриманням вимог кримінального та процесуального закону та прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2016 року про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 та підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 213 ч.1 КК України, у кримінальному провадженні №0001696 ОСОБА_9 , скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

--------------- ------------------ --------------

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4