Справа № 787/30/17
номер провадження 1-кп/558/33/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2017 року смт. Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області в складі:

суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 09.01.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Погребище Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, вільно володіючого українською мовою, освіта базова загальна середня, непрацюючого, одруженого, батька неповнолітньої дитини, раніше судимого: 13.03.1997 року Погребищенським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.81 Кримінального кодексу Українидо 3 років позбавлення волі; 18.11.2003 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.140, ч.2,3 ст.185, ст.304 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі; 03.03.2004 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.121,ст.71 Кримінального кодексу України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 08.05.2008 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.121, ч.3 ст.289, ст.ст.70,71,80 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 8 місяців 7 днів з конфіскацією особисто належного йому майна; 01.08.2016 року умовно-достроково звільнений від відбуття покарання, невідбутий термін 1 місяць 8 днів, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 Кримінального Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :
25.11.2016 року біля 19.00 години, ОСОБА_4 перебував поблизу господарства ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 . В цей час у нього виник умисел на збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вчинення крадіжки із вказаного господарства.

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, через металеву хвіртку ОСОБА_4 проник на територію господарства ОСОБА_6 . В подальшому, ОСОБА_4 , пошкодивши за допомогою металевого лома двері господарського приміщення, проник у його середину. Перебуваючи всередині господарського приміщення, скориставшись відсутністю власника майна та інших сторонніх осіб, ОСОБА_4 умисно, таємно викрав металеву будівельну тачку вартістю 585 гривень.

Після того ОСОБА_4 , покинувши господарство ОСОБА_6 , отримав реальну змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 585 гривень.

Також, 04.01.2017 року біля 18.30 години ОСОБА_4 , перебуваючи в місті Радивилів Рівненської області на вулиці О.Невського біля пожежної частини, помітив дерево ялини, прикрашене новорічною гірляндою, яка належить ОСОБА_7 . В цей час у нього виник умисел на збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вчинення крадіжки вказаної гірлянди.

Реалізовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_4 підійшов до дерева ялини. В подальшому ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю власника майна та інших сторонніх осіб, з корисливих мотивів, умисно, таємно викрав новорічну електричну гірлянду довжиною 8 метрів 70 сантиметрів вартістю 162 гривні.

Після того ОСОБА_4 покинув місце події, отримавши тим самим реальну змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 162 гривні.

Крім того, 08.01.2017 року біля 18.30 години ОСОБА_4 в місті Радивилів Рівненської області на вулиці О.Невського, рухаючись в напрямку автовокзалу, помітив незнайому йому ОСОБА_8 , яка в попутному йому напрямку йшла до місця свого проживання.

В подальшому ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите заволодіння жіночої сумки чорного кольору, яка належить ОСОБА_8 , наздогнав її та схопивши правою рукою за ручки, а лівою за основу сумки, застосовуючи фізичну силу, ривком вирвав із лівої руки жіночу сумку із шкірозамінника чорного кольору вартістю 270 гривень. В даній сумці також знаходилися мобільний телефон марки «MEIZU-M3» вартістю 3 393 гривні 69 копійок, біблія в червоному чохлі вартістю 250 гривень, гребінець вартістю 15 гривень, дев`ять календарів на 2017 рік вартістю 387 гривень, годинник марки «CENEVA» вартістю 75 гривень, п`ять хустинок вартістю 175 гривень, блокнот вартістю 17 гривень та грошові кошти в сумі 70 гривень.

Після вчиненого, ОСОБА_4 втік з місця події, отримавши реальну змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4 812 гривень 69 копійок.

У відповідності до норм ст.349 Кримінального процесуального кодексу України(далі КПК), суд з`ясував думку учасників судового провадження щодо тих доказів, які потрібно дослідити та про порядок їх дослідження. Суд визнав за необхідне дослідити всі докази та обставини, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні, а саме допитати обвинуваченого, свідків, дослідити долучені документи, висновки експертів та інші докази по справі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та щиро розкаявся. ОСОБА_4 показав, що близько 19.00 години 25.11.2016 року він повертався додому із тимчасових заробітків. По дорозі, в селі Бугаївка Радивилівського району, він проник через хвіртку в домогосподарство по АДРЕСА_2 , яке належить громадянці ОСОБА_6 . Зірвавши скобель із дверей господарського приміщення, ОСОБА_4 взяв звідти будівельну тачку та перевіз її до свого будинку. Викрадена ним тачка була металевого кольору із ржавчиною. В подальшому дана тачка була вилучена працівниками поліції та повернута власниці.

Також, зі слів обвинуваченого ОСОБА_4 , 04.01.2017 року він прогулювався по вулиці О.Невського в місті Радивилів біля пожежної частини. На ялині ОСОБА_4 побачив новорічну гірлянду довжиною 8-9 метрів, яку також викрав та відніс її до себе додому. Потім йому стало відомо, що дана гірлянда належить громадянину ОСОБА_7 .

Крім того, зі слів обвинуваченого ОСОБА_4 , 08.01.2017 року біля 18.30 години він знаходився на вулиці О.Невського в місті Радивилів Рівненської області. По дорозі йшла жінка (в подальшому йому стало відомо що це була ОСОБА_8 ), на плечі якої була чорна шкіряна сумка. Підбігши до жінки, ОСОБА_4 вирвав з її рук сумку, яку в подальшому заховав у лісі біля села Бугаївка Рівненської області. У викраденій ОСОБА_4 сумці були мобільний телефон, біблія, годинник, хустинки, блокнот та грошові кошти в сумі 70 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 також показав, що під час досудового слідства відносно нього фізичне насильство зі сторони працівників поліції не застосовувалося, участь у слідчих діях він брав добровільно без примусу.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що проживає в селі Бугаївка Радивилівського району Рівненської області, з обвинуваченим та потерпілими у родинних відносинах не перебуває, стосунки нормальні. Зі слів свідка, вона була понятою в січні 2017 року при вилученні у домогосподарстві ОСОБА_4 в селі Бугаївка Рівненської області та в лісі викрадених ним речей. У її присутності у ОСОБА_4 були вилучені тачка, новорічна гірлянда, сумка, біблія, мобільний телефон та інші речі. ОСОБА_4 пояснював, що сумку з речами він викрав у жінки в місті Радивилів Рівненської області.

Допитана як свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона працює судовим експертом Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. З обвинуваченим та потерпілими по справі вона не знайома. 21.01.2017 року вона, як експерт, склала висновок за результатами товарознавчої експертизи по даній кримінальній справі та визначила ринкову вартість тачки будівельної, викраденої обвинуваченим ОСОБА_4 , на момент проведення експертизи в сумі 584 гривні 62 копійки. При проведенні експертизи вона не змогла отримати цінову інформацію на тачку будівельну станом на 25.11.2016 рік (на момент вчинення злочину ОСОБА_4 ). Коливання вартості тачки з ціною на момент проведення експертизи (23.01.2017 року) з ціною тачки на момент вчинення ОСОБА_4 крадіжки (25.11.2016 року) може становити не більше п`ятдесяти гривень.

Допитавши обвинуваченого та свідків, дослідивши документи, висновки експертів та інші докази, з`ясувавши питання, що вирішуються при ухваленні вироку, суд вважає доведеною у ході судового розгляду винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно поєднана з проникненням у інше приміщення; ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,- таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена повторно; ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України (далі КК України),- відкрите викрадення чужого майна(грабіж), вчинений повторно

Відповідно до письмового витягу з кримінального провадження №0000020 від 12.01.2017 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 було внесено відомості про те, що в листопаді 2016 року невідома особа щляхом зриву навісного замка проникла у підсобне приміщення домогосподарства ОСОБА_6 в селі Бугаївка Радивилівського району Рівненської області, звідки викрала металеву тачку (а.с.7, 12, 13 том №1).

Із дослідженого судом протоколу огляду житла від 12.01.2017 року та фототаблиці до нього встановлено, що місцем вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, є житловий будинок АДРЕСА_2 . Згідно ч.1 ст.237 КПК України, під час проведення даної слідчої дії слідчим зафіксовані обставини вчинення кримінального правопорушення та відсутність у господарському приміщенні домогосподарства будівельної металевої тачки (а. с. 15-18 том №1).

Аналізуючи дослідженні докази (заява потерпілої ОСОБА_6 , протокол огляду домогосподарства ОСОБА_6 , показання обвинуваченого), суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив викрадення тачки шляхом проникнення в будівлю господарського призначення, яке не призначене для постійного проживання людей і, відповідно до об`єктивної сторони ч.3 ст.185 КК України, не є житлом, а іншим приміщенням.

Згідно письмової заяви ОСОБА_4 від 12.01.2017 року та протоколу огляду предмета від 12.01.2017 року, обвинувачений ОСОБА_4 добровільно видав слідчому ОСОБА_11 металеву будівельну тачку, яку викрав з домогосподарства ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 (а.с.30-36 том №1).

При проведенні слідчого експерименту з підозрюваним 09.02.2017 року, ОСОБА_4 відтворив обставини вчинення ним крадіжки будівельної металевої тачки 25.11.2016 року біля 19.00 години в домогосподарстві ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 (а.с.65-72 том №1).

Згідно письмової довідки фізичної особи підприємця ОСОБА_12 від 25.07.2017 року, вартість господарської тачки станом на 25.11.2016 рік (момент вчинення ОСОБА_4 крадіжки тачки з господарства ОСОБА_6 ) становить 585 гривень(а.с.91 том № 3).

У відповідності до ст. 85 КПК України, суд визнає неналежними доказами по справі письмову довідку фізичної особи підприємця ОСОБА_12 від січня 2017 року та висновок експерта за результатами проведеної товарознавчої експертизи №3.2-93/17 від 23.01.2017 року, так як вони не підтверджують наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження та підлягають доказуванню (а.с.40,45-49 том №1). У вищевказаному документі та висновку експерта вказано вартість викраденої ОСОБА_4 тачки станом на січень 2017 року. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину.
Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підтверджується і іншими дослідженими в ході судового розгляду справи доказами ( а.с.12,23-29,38 том №1).

Крім того, відповідно до письмового витягу з кримінального провадження №0000021 від 12.01.2017 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою потерпілого ОСОБА_7 було внесено відомості про те, що на початку січня 2017 року невідома особа поблизу пожежної частини в місті Радивилів Рівненської області із дерева ялини вчинила крадіжку новорічної гірлянди (а.с.74,80 том №1).

Із дослідженого судом протоколу огляду місцевості від 12.01.2017 року та фототаблиці до нього встановлено, що місцем вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, є територія поблизу пожежної частини в місті Радивилів Рівненської області по вулиці О.Невського. Згідно до ч.1 ст.237 КПК України, під час проведення даної слідчої дії слідчим зафіксовані обставини вчинення кримінального правопорушення та відсутність на дереві ялини новорічної електричної гірлянди (а. с. 81-84 том №1).

Згідно письмової заяви ОСОБА_4 від 12.01.2017 року та протоколу огляду предмета від 12.01.2017 року, обвинувачений ОСОБА_4 добровільно видав слідчому ОСОБА_11 новорічну електричну гірлянду, яку викрав біля території пожежної частини в місті Радивилів Рівненської області 04.01.2017 року (а.с.92-97 том №1).

При проведенні слідчого експерименту з підозрюваним 09.02.2017 року, обвинувачений ОСОБА_4 відтворив обставини вчинення ним крадіжки новорічної електричної гірлянди 04.01.2017 року близько 18.30 години біля території пожежної частини в місті Радивилів Рівненської області (а.с.132-138 том №1).

Відповідно до висновку експерта від 15.02.2017 року за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи, вартість бувшої з 2016 року у використанні новорічної гірлянди станом на 04.01.2017 рік (момент вчинення ОСОБА_4 крадіжки новорічної гірлянди) становить 162 гривні (а.с.105-115 том №1).

Згідно з нормами Податкового кодексу України, Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та примітки до ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викрадення чужого майна з 01.01.2017 року є кримінально караним діянням, якщо його вартість становить більше 160 (сто шістдесят ) гривень.
У відповідності до ст. 85 КПК України, суд визнає неналежними доказами по справі письмову довідку фізичної особи підприємця ОСОБА_13 від 13.01. 2017 року (а.с.101 том №1). У вищевказаному документі вказано вартість викраденої ОСОБА_4 електричної новорічної гірлянди станом на 12. 01. 2017 рік(датою вчинення ОСОБА_4 крадіжки новорічної гірлянди є 04.01.2017 рік). Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину.
Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджується і іншими дослідженими в ході судового розгляду справи доказами (а.с.79, 89, 90, 99 том №1).

Відповідно до письмового витягу з кримінального провадження №0000016 від 09.01.2017 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про те, що 08.01.2017 року близько 18.30 години невстановлена особа чоловічої статі в місті Радивилів Рівненської області на вулиці О.Невського біля магазину «Лампочка» відкрито, шляхом ривка заволоділа жіночою сумкою ОСОБА_8 , в якій знаходилися мобільний телефон та грошові кошти (а.с.140 том №1).

08.01.2017 року потерпіла ОСОБА_8 звернулася до посадових осіб Радивилівського відділення поліції про притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка в місті Радивилів Рівненської області на вулиці О.Невського біля магазину «Лампочка» відкрито, шляхом ривка заволоділа її сумочкою, в якій знаходилися мобільний телефон та грошові кошти (а.с.146 том №1).

Із дослідженого судом протоколу огляду місцевості від 09.01.2017 року та фототаблиці до нього встановлено, що місцем вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, є територія біля магазину «Лампочка» на вулиці О.Невського в місті Радивилів Рівненської області (а.с.147-151 том №1).

Згідно письмової заяви ОСОБА_4 від 10.01.2017 року та протоколу огляду предметів від 10.01.2017 року, обвинувачений ОСОБА_4 добровільно видав слідчому ОСОБА_11 біблію в червоному чохлі та мобільний телефон, які він викрав у незнайомої жінки 08.01.2017 року близько 18.30 години на вулиці О.Невського в місті Радивилів Рівненської області (а.с.157-162 том №1).

При проведенні слідчого експерименту з підозрюваним 09.02.2017 року, обвинувачений ОСОБА_4 відтворив обставини відкритого заволодіння ним сумкою потерпілої ОСОБА_8 . Під час слідчої дії обвинувачений ОСОБА_4 вказав місце вчинення злочину біля магазину «Лампочка» на вулиці О.Невського в місті Радивилів Рівненської області (а.с.210-216 том №1).

Відповідно до протоколу огляду місцевості від 10.01.2017 року, в лісовому масиві біля села Бугаївка Радивилівського району Рівненської області слідчим було виявлено жіночу сумку чорного кольору із речами, які були передані власниці ОСОБА_8 для зберігання (а.с.166-173,175 том №1)

Згідно письмових довідок торгівельних підприємств та висновку експерта №3.2-68/17 від 23.01.2017 року, загальна вартість викрадених обвинуваченим ОСОБА_4 речей у потерпілої ОСОБА_8 станом на 08.01.2017 рік( на момент вчинення ОСОБА_4 грабежу сумки ОСОБА_8 ) становить 4 812 гривень 69 копійок (а.с. 176-192 том №1).

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підтверджується і іншими дослідженими в ході судового розгляду справи доказами ( а.с.145,155 том №1).

Потерпілі у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду із письмовими заявами щодо проведення судового розгляду справи у їх відсутність. Свою відсутність потерпілі мотивували особистими сімейними обставинами, будь-яких матеріальних претензій до обвинуваченого не мають (а.с.48-50 том № 3). Керуючись нормами ст.325 КПК України, суд прийшов до висновку про можливість з`ясування обставин справи за відсутності потерпілих по справі.

Злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України (крадіжка майна у потерпілої ОСОБА_14 ), обвинуваченим ОСОБА_4 вчинений повторно. Так, згідно вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 18.11.2003 року, ОСОБА_4 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (а.с.9-18 том №2). Судимість, за вчинений ОСОБА_4 вищевказаний злочин, не погашена та не знята в установленому законом порядку, після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання 01.08.2016 року(а.с.24 том №2).

Дослідженні судом вищевказані докази, учасниками кримінального провадження не оспорювалися, є такими, що зібрані у відповідності до вимог діючого кримінального процесуального кодексу та підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у відповідності з ч.1 ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Із досліджених судом документів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_15 є раніше судимим(а.с.6-24 том №2).

Обвинувачений ОСОБА_4 у лікарів нарколога та психіатра на диспансерному обліку не перебуває та є здоровим (а.с.4,5 том №2).

Обвинувачений ОСОБА_4 проживає з дружиною в селі Бугаївка Радивилівського району Рівненської області, є батьком неповнолітньої дитини. За місцем реєстрації проживання в селі Бугаївка Радивилівського району Рівненської області, обвинувачений ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони (а. с. 2, 3, 27 том №2, а. с. 43 том №3 ).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України , у відповідності до п. п. 1, 2 ч.1 ст.66 Кримінального кодексу України, є його щире каяття, сприяння розкриттю злочину та усунення заподіяної шкоди.

Суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , рецидив злочину. Кваліфікуючою ознакою вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, є повторність. Виходячи зі змісту ст.ст.32-35,67 КК України, повторність є різновидом рецидиву злочину. Відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд керується вимогами ч.ч.1,2 ст.65,69-1 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, призначається покарання у межах, встановлених у санкції частини статті Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин і дане покарання має бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, вважаючи на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачені п. п. 1,2 ч.1 ст.66 КК України та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, беручи до уваги визнання обвинуваченим вини, строк покарання за вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією цієї статі.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання та інші фактичні обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_4 , для виправлення та попередження нових злочинів, необхідно призначити покарання у межах санкції частини 3 статті 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК, у відповідності з ч.1 ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України , у відповідності до п. п. 1,2 ч.1 ст.66 КК України, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та усунення заподіяної шкоди.

Суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 рецидив злочину. Кваліфікуючою ознакою вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, є повторність. Виходячи зі змісту ст.ст.32-35,67 КК України, повторність є різновидом рецидиву злочину. Відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд керується вимогами ч.ч.1,2 ст.65,69-1 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, призначається покарання у межах, встановлених у санкції частини статті Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин і дане покарання має бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, вважаючи на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачені п. п. 1,2 ч.1 ст.66 КК України та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, беручи до уваги визнання обвинуваченим вини, строк покарання за вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією цієї статі.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання та інші фактичні обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_4 , для виправлення та попередження нових злочинів, необхідно призначити покарання у межах санкції частини 2 статті 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у відповідності з ч.1 ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України , у відповідності до п. п. 1,2 ч.1 ст. 66 КК України, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та усунення заподіяної шкоди.

Суд не визнає обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 рецидив злочину. Кваліфікуючою ознакою вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є повторність. Виходячи зі змісту ст.ст.32-35,67 КК України, повторність є різновидом рецидиву злочину. Відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що особі, яка вчинила злочин, призначається покарання у межах, встановлених у санкції частини статті Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин і дане покарання має бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, вважаючи на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачені п. п. 1,2 ч.1 ст.66 КК України та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, беручи до уваги визнання обвинуваченим вини, строк покарання за вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією цієї статі.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання та інші фактичні обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_4 , для виправлення та попередження нових злочинів, необхідно призначити покарання у межах санкції частини 2 статті 186 КК України у вигляді позбавлення волі.

Також, суд прийшов до висновку, що при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , необхідно керуватися ч.1 ст.70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Заходи забезпечення кримінального провадження (крім виклику слідчого), в даному кримінальному провадженні не застосовувалися.

Під час судового розгляду кримінального провадження, його учасники не заявляли письмових клопотань, у відповідності до ст.ст. 176, 177, 184 КПК України щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу. Згідно до ч.4 ст.184 КПК України, застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Цивільний позов по справі не заявлявся, підстав для застосування відносно юридичних осіб заходів кримінально - правового характеру немає.

Судом було досліджено довідки судових експертів Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України про витрати на проведення судових експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 298 гривень 68 копійок (а.с.44,188 том №1).

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню речовими доказами по справі були визнані: тачка металева будівельна, електрична гірлянда, жіноча сумка чорного кольору, мобільний телефон марки «MEIZU-M3», біблія в червоному чохлі,гребінець, дев`ять календарів на 2017 рік, годинник марки «CENEVA», п`ять хустинок, блокнот, грошові кошти в сумі 70 гривень (а.с. 37, 38, 98, 99,174,175 том №1).

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України майно, яке було об`єктом кримінального правопорушення, повертається законним володільцям.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, ст. ст. 12, 65, 66, 67, 70, 185, 186 Кримінального кодексу України, -

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.

Керуючись ч. ч. 1, 2 ст.70 Кримінального кодексу України, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

До вступу обвинувального вироку в законну силу до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжні заходи не застосовувати.

Початком строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 вважати дату звернення обвинувального вироку до виконання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експертів в сумі 298 ( двісті дев`яносто вісім) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок.

Речовий доказ по справі, а саме: тачка будівельна металева, повернути потерпілій ОСОБА_14 .

Речовий доказ по справі, а саме: новорічна електрична гірлянда, повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Речові докази по справі, а саме: жіноча сумка чорного кольору, мобільний телефон марки «MEIZU-M3», біблія в червоному чохлі, гребінець, дев`ять календарів на 2017 рік, годинник марки «CENEVA», п`ять хустинок, блокнот, грошові кошти в сумі 70 (сімдесят) гривень, повернути потерпілій ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржено до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку, не пізніше наступного дня після ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1