Провадження № 1-кс/761/7860/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про скасування арешту майна,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , який було накладено ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , однак, як зазначено у клопотанні, вказаний арешт накладено необґрунтовано, оскільки власником квартири ( ОСОБА_5 ) ця квартира придбана з дотриманням всіх вимог законодавства, а арешт було накладено лише на підставі доводів та міркувань слідчого про те, що квартира є об`єктом незаконного заволодіння.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити вказане клопотання.

Слідчий в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, вважаючи накладений арешт обґрунтованим, оскільки вказана квартира на даний час визнана речовим доказом.

Проаналізувавши доводи клопотання, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши її матеріали, а також матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Шевченківським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005942 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Далі, як встановлено в судовому засіданні, 16 грудня 2015 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29.9 кв.м., власником якої є ОСОБА_5 , з метою забезпечення неможливості її подальшого незаконного відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою збереження речових доказів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Водночас, як встановлено в судовому засіданні, за змістом ухвали слідчого судді про накладення арешту, арешт на вказаний об`єкт нерухомого майна було накладено в рамках необхідності забезпечення неможливості його подальшого незаконного відчуження, тобто з метою збереження його як речового доказу, а з урахуванням особливостей кримінального провадження, зокрема предмету досудового розслідування, такий арешт є цілком прийнятним та необхідним. При цьому, жодних доказів, які б підтверджували, що в подальшому в застосуванні арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна, що належать ОСОБА_5 , відпала необхідність, або такий арешт було накладено необґрунтовано, матеріали клопотання не містять, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , який було накладено ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року по кримінальному провадженні № 0005942 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1