Справа № 175/3390/15-к
Провадження № 1-кп/175/102/16
Вирок
Іменем України
19 червня 2017 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001310 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.02.2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитованим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, там же зареєстрованого по АДРЕСА_2 , проживаючого у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_3 , громадянина України, з вищою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, маючого сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимого:
- 14.06.2010 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ст.ст.75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитованим строком 1 рік;
- 16.11.2010 року тим же судом за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитованим строком 2 роки;
- 26.04.2011 року тим же судом за ч.1 ст.122, ст.ст.71, 78 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 31.01.2014 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільненого 13.05.2014 року за ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області на підставі п. «В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи раніше судимими за умисні злочини і маючи незняті та непогашені судимості, належних висновків для себе не зробили, на шлях виправлення не стали і знову вчинили умисні злочини при наступних обставинах.
Так, 22 червня 2015 року близько 10 години 30 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилися біля домоволодіння АДРЕСА_4 , де побачили раніше незнайому ОСОБА_11 і у них раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння її майном, і для цього вони вступили у попередню змову.
У вказаний час обвинувачені, діючи у групі осіб, підійшли до ОСОБА_12 , і ОСОБА_9 почав забирати у неї належний їй поліетиленовий пакет, у якому знаходилися гаманець з грошовими коштами у сумі 350 грн. і продукти харчування, а ОСОБА_10 у цей час, застосовуючи фізичну силу, умисно наніс їй рукою удар у голову, від чого ОСОБА_12 упала на землю.
Обвинувачений ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність дій співучасника злочину, відкрито заволодів вказаним пакетом потерпілої, яку обвинувачений ОСОБА_10 штовхнув і вона упала на землю, але при падінні встигла схопити приналежний їй пакет з майном, який відібрав у неї ОСОБА_9 , та погукала свого чоловіка ОСОБА_13 , який прибіг на допомогу дружині та втрутився у конфлікт, чим перешкодив обвинуваченим довести до кінця свої протиправні дії.
У результаті умисних дій співучасника злочину обвинуваченого ОСОБА_14 потерпіла ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу у тім`яній області по центру та двох синців: на долонній поверхні лівої кисті (на суглобовій поверхні між основною та проксимальною фалангами 4-го пальця) та на задній поверхні правого стегна у верхній третині, які за своїм характером, як кожне окремо, так і у сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Таким чином, застосувавши до ОСОБА_12 фізичне насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вчиняючи злочин повторно, за попередньою змовою у групі осіб, з корисливих мотивів, вчинили закінчений замах на відкрите заволодіння приналежним потерпілій майном - поліетиленовим пакетом, у якому знаходилися гаманець із грошовими коштами у сумі 350 грн. і продукти харчування, але не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки їх діям завадив ОСОБА_15 .
Крім того, при появі потерпілого ОСОБА_16 , який прибіг на допомогу своїй дружині, у обвинуваченого ОСОБА_14 раптово виник умисел, спрямований на спричинення йому тілесних ушкоджень, реалізуючи який він умисно наступив ОСОБА_17 на праву ногу і наніс один удар правою рукою у ліву скроневу область, в результаті чого розсік ліву брову і від чого потерпілий упав лівою стороною тулуба на асфальт, а ОСОБА_10 почав умисно наносити ОСОБА_17 удари ногами по спині, рукам і тулубу, завдавши не менше 8 ударів, після чого потерпілий втратив свідомість, а обвинувачений ОСОБА_10 разом із обвинуваченим ОСОБА_18 з місця скоєння злочинів зникли.
Умисними діями ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_17 були спричинені тілесні ушкодження: у вигляді синця на верхній та нижній повіці лівого ока; 8-ми внутрішньо-шкіряних крововиливів: у лобній області по центру, у лобній області ліворуч, у міжбрівній області, у проекції лівої надбрівної дуги, у носо-губному трикутнику ліворуч з переходом на щоку, на підборідді ліворуч, у лобній області праворуч і на спинці носу з переходом на крила; 6-ти саден: на спинці носу по центру та дещо праворуч, на нижній повіці лівого ока та у лобній області ліворуч (на тлі крововиливів та синця); забійної рани у зовнішнього кута лівої брови; садна на задній поверхні правої вушної раковини (у місці її кріплення); 2-х синців: на задній поверхні лівого передпліччя у середній та нижній третині з внутрішньо-шкіряними крововиливами на їх тлі; садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу та синця на тильній поверхні правої кисті (на нігтьовій фаланзі 4-го пальця), які за своїм характером, як кожне окремо, так і у сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 будучи допитаними в судовому засіданні, вину у вчинені зазначеного кримінального правопорушення визнали повністю, підтвердили фактичні обставини справи. У скоєному щиро розкаялися.

Вина обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_14 у вчиненні вказаних судом діянь підтверджується наступними доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні пояснила, що 22.06.2015 року близько 10.30 години, коли вона пішки поверталась із магазину, у неї задзвонив телефон і вона вирішила зупинитись на узбіччі, щоб відповісти. В цей час повз неї зі сторони магазину проходили раніше їй невідомі ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , які знаходилися у нетверезому стані. Відійшовши від неї на невелику відстань, обвинувачені між собою про щось перемовились і ОСОБА_10 одразу розвернувся та почав наближатись, звертаючись до неї нецензурною лайкою та, як їй здалося, з метою відібрати у неї мобільний телефон. Далі ОСОБА_10 спочатку вдарив її рукою в голову, а потім схопив рукою за плаття, від чого на ньому відлетіли ґудзики. Вона почала кликати на допомогу чоловіка, який неподалік у дворі рвав вишні. При появі ОСОБА_16 , ОСОБА_10 відштовхнув її, від чого вона упала на асфальт та вдарилась головою, та одразу наніс чоловіку удар кулаком у голову, пошкодивши брову. Коли вона прийшла до тями, то бачила, як ОСОБА_10 бив чоловіка ногами по тілу, нанісши більше 3-х ударів. Підвівшись, вона відштовхнула ОСОБА_14 , після чого чоловік також підвівся на ноги і бійка продовжилась. Конфлікт припинився, коли на місце пригоди під`їхав на велосипеді раніше знайомив чоловік на ім`я ОСОБА_20 . Хто-саме, ОСОБА_9 чи ОСОБА_10 відбирав у неї пакет, в якому знаходилися продукти та гаманець з грошовими коштами у сумі 350 грн., не пам`ятає, оскільки була у запамороченому стані, але припускає, що скоріш за все, це був ОСОБА_9 , який підходив до неї у ході даного конфлікту. Пакет залишився у неї, оскільки вона схопила його обома руками, і від нього відірвалися ручки. Цивільний позов не бажає заявляти до обвинувачених, оскільки вони не працюють і не мають коштів. Міру покарання просила обрати на розсуду суду.
Показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який у судовому засіданні пояснив, що 22.06.2015 року близько 10.30 години, перебуваючи у садку на території власного домоволодіння АДРЕСА_5 , він почув, як його дружина кличе на допомогу, а коли вийшов із подвір`я, то побачив, що неподалік, на вулиці біля будинку № 8 ОСОБА_9 тягне з рук його дружини пакет, а вона чинила йому опір і була вже у розірваному платті. Підійшовши до них з метою з`ясувати, що відбувається, ОСОБА_10 без будь-яких пояснень наступив йому на ногу і ударив його в обличчя, від чого він упав на ліву сторону, а ОСОБА_10 почав наносити удари ногами по тулубу та обличчю. Коли його дружина підвелась із землі та відштовхнула ОСОБА_14 , він піднявся, однак ОСОБА_10 продовжив наносити йому удари. Бійка припинилась після того, як ОСОБА_9 почув, що ОСОБА_12 викликає поліцію та повідомив про це ОСОБА_21 , і вони пішли удвох з місця події у невідомому йому напрямку. Коли він покликав обвинувачених, аби ті дочекались приїзду поліцію, ОСОБА_10 кинув у його сторону камінь, який попав йому у груди, і потім обидва зникли. Цивільний позов заявляти до обвинувачених не бажає. Міру покарання просить обрати їм на розсуду суду.
Письмові докази досліджені в частині характеризуючи матеріалів, які стосуються обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_22 .
Оцінивши у сукупності досліджені у судовому засіданні докази, які є достовірними, допустимими і достатніми, переконавшись у правильному розумінні обвинуваченими змісту обставин інкримінованих їм діянь і добровільності їх позиції, суд дійшов висновку про те, що за вказаних у обвинувальному акті обставин були вчинені кримінальні правопорушення, в яких обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , і ці кримінальні правопорушення вчинені саме ними, й умисні дії кваліфікує:
- ОСОБА_19 та ОСОБА_14 - за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений за попередньою змовою групою осіб;
- ОСОБА_14 - за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних злочинів, обставини справи й особи кожного з обвинувачених:
- ОСОБА_9 , - раніше судимий і вчинив інкримінований злочин у період іспитового строку, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, але з 15.10.2008 року перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: Біполярний афективний розлад, маніакальний епізод із психотичними симптомами. Згідно з висновком експерта № 184 від 13 серпня 2015 року ОСОБА_9 хронічним психічним захворюванням, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом у період інкримінованого йому діяння не страждав і в даний час не страждає. Виявляв раніше і виявляє у даний час психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. За своїм психічним станом у той період часу він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом у даний час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п.145-148);
- ОСОБА_10 , - раніше чотири рази притягався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, має три не зняті та непогашені судимості, офіційно не працює, має сім`ю і на утриманні малолітнього сина, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання, обох обвинувачених, суд вважає щире каяття, повне визнання вини.

Обставинами, що обтяжують покарання обох обвинувачених, суд визнає вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння і рецидив злочинів.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_19 , який в період іспитового строку вчинив умисний злочин, віднесений ст.12 КК України до категорії тяжких, що свідчить про його небажання дотримуватися належної поведінки у суспільстві та підвищену соціальну небезпечність, суд погоджується з думкою прокурора щодо виду покарання і вважає за необхідне призначити за правилами ст.ст.71, 78 ч.3 КК України остаточне реальне покарання у виді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_19 і попередження нових злочинів.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи, даних про особу ОСОБА_14 , який в період строків погашення трьох судимостей вчинив умисні злочини, віднесені ст.12 КК України до категорії невеликої тяжкості та тяжких, суд погоджується з думкою прокурора і вважає за необхідне призначити остаточне покарання у виді реального позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_14 і попередження нових злочинів.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені, витрати на залучення експертів відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України і піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
На підставі ст.71, ч.3 ст.78 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року і остаточно, за сукупністю вироків, призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Строк покарання обчислювати з 24 червня 2015 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення в межах кримінального провадження № 0001310 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 24 червня 2015 року по 19 червня 2017 року включно.
До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України і піддати кримінальному покаранню:
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки,
- за ч.1 ст.125 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, тобто в сумі 850 грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
Строк покарання обчислювати з 23 червня 2015 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення в межах кримінального провадження № 0001310 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 23 червня 2015 року по 19 червня 2017 року включно.
Залишити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Адміністрації Дніпропетровської УВП № 4 УДПС України в Дніпропетровській області при настанні дати, коли строк попереднього ув`язнення, відбутий ОСОБА_7 у межах кримінального провадження, дорівнюватиме фактично призначеному йому основному покаранню у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, - негайно звільнити його з-під варти як особу, яка відбула таке покарання.
Поліетиленовий пакет, поміщений до спецпакету № 1804231, дві поліетиленові смужки чорного кольору, поміщені до спецпакету № 2426064, жіночу сукню, поміщену до спецпакету № 1804230, два ґудзики червоного кольору, які поміщено до спецпакету № 2779403, які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпропетровського РВП ДВ № 3 ГУНП в Дніпропетровській області по квитанції № 00000088 на підставі постанови старшого слідчого СВ Дніпропетровського РВП ОСОБА_23 від 22.06.2015 року, - після набрання законної сили вироку знищити як такі, що не мають матеріальної цінності.
На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченими у той же строк з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1