Провадження № 1-кс/750/3231/16

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2016 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001842 від 02.05.2014 р., -
в с т а н о в и в:
28.11.2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 31.10.2016 р. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001842 від 02.05.2014 р., про відмову у визнанні потерпілим, мотивуючи тим, що винесена постанова є необґрунтованою та незаконною.
У судовому засіданні особа, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , підтримав скаргу та просив задовольнити, з наведених у ній підстав. Також пояснив, що 30.01.2015 р. йому була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого і 03.02.2015 р. він був допитаний як потерпілий у даному кримінальному провадженні, але, у подальшому, з незрозумілих причин, слідчий виніс постанову про відмову у визнанні потерпілим, пославшись лише на висновок експерта від 18.11.2014 р., без урахування всіх інших обставин, та не встановивши, що він винен в ДТП, тоді як внаслідок ДТП саме він отримав тілесні ушкодження. Тобто, слідчий, не з`ясувавши викладені обставини, безпідставно відмовив у визнанні його потерпілим.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, відповідно до повідомлення начальника слідчого відділення ЧВП ГУ НП в Чернігівській області від 30.11.2016 р., перебуває на навчанні в м. Києві.
За змістом ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого в судовому засіданні не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка подала скаргу, та дослідивши надані матеріали кримінального провадження №0001842, доходжу висновку, що за результатами розгляду скарги, таку належить задовольнити.
В провадженні слідчого відділу Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001842 від 02.05.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 02.05.2014 р. близько 00.25 год. по вул. Рокосовського біля будинку №47 у м. Чернігові, в результаті якої водій автомобіля марки «Daewoo Nexia» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїжджу частину з права наліво відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок наїзду ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частина 3 означеної статті передбачає, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За змістом ч.5 ст. 55 КПК України підставою для відмови у визнанні особи потерпілою є наявність очевидних і достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, що тягне за собою винесення слідчим або прокурором вмотивованою постанови про відмову у визнанні потерпілим.

Як слідує з наданих суду матеріалів кримінального провадження, 28.11.2014 р. слідчим СВ розслідування ДТП СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_6 була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях водія складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, яка 12.01.2015 р. була скасована старшим прокурором прокуратури м. Чернігова ОСОБА_7 з тих підстав, що ОСОБА_3 не був визнаний потерпілим, що є порушенням ст. 55 КПК України, а також злочин не перекваліфіковано на ч.2 ст. 286 КК України, оскільки той отримав тяжкі тілесні ушкодження.

На виконання вказаної постанови, 30.01.2015 р. ОСОБА_3 була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також 03.02.2015 р. він був допитаний як потерпілий (а.п.120, 122-124).

Але, у подальшому, як слідує з наданих матеріалів кримінального провадження, а саме з оскаржуваної постанови, 31.10.2016 р. слідчий відмовив у визнанні ОСОБА_3 в якості потерпілого, прийшовши до висновку, що визнання того потерпілим в ході досудового розслідування було передчасним, безпідставним та необґрунтованим.

В обґрунтування цього слідчий послався лише на висновок судової автотехнічної експертизи від 18.11.2014 р. (а.п. 106-109), незважаючи на те, що такий вже існував при винесенні прокурором та слідчим вказаних вище процесуальних рішень щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим і на що слідчий не звернув уваги при винесенні оскаржуваної постанови, в зв`язку з чим, така позиція слідчого є незрозумілою.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України постанова слідчого має ґрунтуватися на всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, яким слідчий повинен надати належну правову оцінку.

Так, обставини кримінального провадження встановлюються на підставі зібраних в ході досудового слідства доказів, процесуальними джерелами яких є показання, речові докази, документи, висновки експертів, що вбачається зі змісту ст. 84 КПК України.
Але, всупереч наведеним положенням процесуального закону, слідчий при прийнятті рішення послався лише на висновок експерта від 18.11.2014 р. та аналіз диспозиції ч.2 ст. 286 КК України, на підставі чого 31.10.2016 р. і зробив висновок, що під час розслідування даного кримінального провадження визнання особи потерпілою було передчасним, безпідставним та необґрунтованим. Тоді як, аналіз інших обставин, що були встановлені у кримінальному провадженні, не проведений.
Як передбачено ч.1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Частина 2 цієї статті передбачає, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Тобто, з оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим не перевірялись у повному обсязі обставини, необхідні для прийняття такого рішення.
Також, при винесенні постанови слідчий не звернув уваги і на положення ч.5 ст. 110 КПК України, згідно яких постанова слідчого є процесуальним рішенням, яке має бути вмотивованим.
При цьому суд наголошує, що згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а як слідує з встановленого в судовому розгляді, досудовим розслідуванням слідчим ці приписи закону виконані не були, в частині точного дотримання процедури вирішення питання щодо учасника процесу, що і потягло за собою обґрунтоване звернення до суду зі скаргою.
Отже, порушене право підлягає захисту шляхом, визначеним ст. 307 КПК України.
Керуючись ст. ст. 2, 55, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України,
у х в а л и в:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 31.10.2016 р. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001842 від 02.05.2014 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1