АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/139/17 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 639/3855/16-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 164 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.01.2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.06.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-23.12.2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 164 КК України до 80 годин громадських робіт;
-16.04.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 164 КК України до 240 годин громадських робіт,
засуджений за ч.2 ст.164 КК України до 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим 23.12.2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 164 КК України до 80 годин громадських робіт та 16.04.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.164 КК України до 240 годин громадських робіт, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто не сплату аліментів по виконавчому листу колишній дружині ОСОБА_9 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , за наступних обставин.
Так, Жовтневим районним судом м. Харкова від 10.08.2004 року винесено рішення щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь його колишньої дружини ОСОБА_9 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , 2000 р.н., у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15.06.2004 року до досягнення повноліття дитини. Надалі, 10.08.2004 року Жовтневим районним судом м. Харкова видано виконавчий лист №2-2682/2004 про стягнення аліментів з ОСОБА_7 .
Однак, ОСОБА_7 , маючи заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.07.2015 в сумі 64899 грн. 64 коп., у період з липня 2015 року по квітень 2016 року, не дивлячись на неодноразове засудження за несплату аліментів, діючи умисно, з метою ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_10 свідомо не здійснював виплати аліментів та участі у вихованні сина не приймав, матеріальну чи будь-яку іншу допомогу сину не надавав, обмежуючи його в праві на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психологічний і соціальний) розвиток.
При цьому, ОСОБА_7 у зазначений період офіційно ніде не працював, не працевлаштовувався, на облік до центру зайнятості не ставав та, діючи з метою ухилення від сплати аліментів по виконавчому листу, ігноруючи поступово зростаючу помісячну та річну заборгованість у зв`язку з несплатою аліментів, умисно не сплачував встановлені рішенням суду кошти на утримання дитини.
Таким чином, ОСОБА_7 , маючи загальну заборгованість по аліментам станом на 01.07.2015 року в сумі 64899 грн. 63 коп., в подальшому протягом 9 місяців злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_10 , що виразилося в безперервній їх невиплаті всього за 9 місяців на суму 8157 грн.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 загальна заборгованість по аліментам на утримання неповнолітнього сина відповідно до розрахунку від 15.04.2016 року станом на 01.04.2016 року склала 73056 грн. 63 коп., при цьому за період 9 місяців заборгованість склала 8157 грн., так як він, протягом вказано часу, ухиляючись умисно від сплати аліментів, ніде не працював та не здійснював виплати, які передбачені відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.08.2004 року та виконавчого листа.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 164 КК України у виді 2 років обмеження волі. Зазначив, що обвинувачений двічі засуджувався за аналогічний злочин, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, покарання у виді громадських робіт, яке вже застосовувалося до ОСОБА_11 , не буде слугувати меті виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти скарги та надали квитанції на 1020 грн. та 310 грн. про перерахування на користь потерпілої в рахунок сплати аліментів, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення, виходячи з наступного.
Суд встановив фактичні обставини по справі та обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 164 КК України.
Обгрунтованість кваліфікації ніким з учасників не оспорюється, тому відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляції прокурора щодо м`якості призначеного покарання підлягають задоволенню, у зв`язку з чим вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню, оскільки при призначенні покарання районним судом не в повній мірі прийняті до уваги вимоги ст. 65 КК України.
Районний суд призначив ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 164 КК України у виді 240 годин громадських робіт та у вироку послався, що обвинувачений має на утриманні неповнолітнього сина, щиро розкаявся та скоїв злочин невеликої тяжкості.
Відповідно до ст. 65 КК України в кожному конкретному випадку суд призначає покарання, що є достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Про це також вказано в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 п. 1 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_11 у 2013 та 2015 роках вже засуджувався районним судом за злочин, передбачений ст. 164 КК України. Але на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову продовжив не сплачувати аліменти на свою дитину. У зв`язку з цим виникла заборгованість по сплаті аліментів на суму 8157 грн.
А крім цього районний суд вже двічі призначав покарання ОСОБА_11 за вчинення вказаного злочину у виді громадських робіт, але він заборгованість по аліментам так і не сплатив, але суд знову призначив йому покарання у виді громадських робіт.
Це свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_11 не бажає виправлятися, а призначене районним судом покарання у виді громадських робіт не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та особі засудженого, внаслідок м`якості.
Наведеним обставинам районний суд належної оцінки не дав та призначив покарання, яке не відповідає вимогам ст. 65 КК України по даному кримінальному провадженню.
У зв`язку з цим, вирок районного суду щодо ОСОБА_11 в частині призначення покарання у виді громадських робіт, підлягає скасуванню та необхідно призначити більш суворе покарання в межах санкції ч. 2 ст. 164 КК України із задоволенням апеляції прокурора.
При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що на цей час обвинувачений надав апеляційному суду 2 квитанції на загальну суму 1330 грн. про часткову сплату аліментів, розкаявся у скоєному, показав, що згоден погашати заборгованість по аліментам.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, п.3 ч.1 ст.ст.407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити свій вирок і призначити йому нове покарання за ч. 2 ст.164 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту прибуття до виправного центру.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: