Справа №585/663/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/3/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 585/901/16-к за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2016 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить зарахувати йому час попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки кримінальний закон не містить жодних заборон чи застережень щодо застосування частини 5 ст.72 КК України до осіб, які були засуджені до довічного позбавлення волі, як і не має в ньому визначень строкового чи безстрокового покарання. Вказує, що окремі суди загальної юрисдикції різних інстанцій та областей вже приймали рішення про зарахування строку попереднього ув`язнення засудженим до довічного позбавлення волі особам. Також зазначає, що суд першої інстанції самовільно та неправильно розтлумачив норми матеріального та процесуального права при розгляді поданого ним клопотання.

29.01.2016 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування йому в строк відбування покарання часу попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2016 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Судове рішення вмотивоване тим, що правила частини 5 ст.72 КК України розповсюджуються лише на осіб, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а довічне позбавлення волі до такого не відноситься та є окремим видом покарання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення та доводи апеляційної скарги; пояснення захисника ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, доводи прокурора про залишення судового рішення без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 звернувся до міськрайонного суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 11 червня 2007 року за частиною 2,частиною 3 ст. 185, частиною 2 ст.. 186, частиною 2, частиною 4 ст. 187, п.п. 4, 6, 12, 13 частини 2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що правила частини 5 ст.72 КК України розповсюджуються лише на осіб, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а довічне позбавлення волі до такого не відноситься та є окремим видом покарання.

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та відповідають вимогам кримінального закону.

Так, згідно частини 5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Приписами ст.51 КК України серед видів покарань виділено два різні види покарання, пов`язаного з позбавленням волі, а саме позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання).

Диспозиція ж частини 5 ст.72 КК України вказує на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру. При цьому, кримінальний закон розкриває зміст цих покарань в різних його статтях (ст.ст.63 і 64 КК України) та виокремлює правила щодо їх призначення, що і вказує на те, що довічне позбавлення волі не є законодавчо визнаним різновидом такого виду покарання, як позбавлення волі, а навпаки, є окремим видом, який має свій спеціальний порядок та умови його відбування.

Крім того, в частині 5 ст.72 КК України зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення відбувається тоді, коли особа засуджена до покарання у виді позбавлення волі. У разі ж призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування відбувається шляхом переведення визначеного відповідно до пункту 1 цієї частини строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті, вимоги якої також не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Про відмежування покарання у виді позбавлення волі як строкового виду покарання від довічного позбавлення волі, яке не має строкового виміру, і до якого положення Загальної частини КК України, які містять кількісні критерії, не застосовуються, свідчить також і позиція Верховного Суду України, який у справі № 5-16кс11 від 12.09.2011 р. зазначив, що покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно від нього не можна відрахувати дві третини при призначенні покарання за злочин, у разі якщо його санкцією встановлено покарання у виді довічного позбавлення волі, як це передбачено частиною 3 ст.68 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції не маючи на те повноважень розтлумачив положення частини 5 ст.72 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки приймаючи рішення про не застосування до засудженого даної норми закону України про кримінальну відповідність, суд керувався лише загальними засадами кримінального закону в частині, що стосується видів покарання та їх призначення, до того ж висновки суду відповідають точному змісту вказаної статті.

Не може колегія суддів прийняти до уваги і посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що окремі суди загальної юрисдикції різних інстанцій та областей вже приймали рішення про зарахування строку попереднього ув`язнення засудженим до позбавлення волі особам, як на ту обставину, що свідчить про можливість застосування до нього цієї норми закону, оскільки навіть у разі існування такої правової позиції певних судів, це жодним чином не впливає на законність, обґрунтованість та вмотивованість даного судового рішення, яке в повній мірі узгоджується з вимогами закону і будь-яких підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга засудженого - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_2