Справа №: 400/380/17
Провадження № 1-кп/400/68/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2017 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області
в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора-ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Петрове кримінальне провадження №0000047 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баштино Петрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
- за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

що ОСОБА_4 скоїв незакінчений замах на привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, за наступних обставин:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював з 15.10.1984 року на посаді водія автоколони №4 автотранспортного цеху приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» . 03.02.2017 року він перебував на роботі, а саме згідно подорожнього листа вантажного автомобіля №128559 від 03.02.2017 року здійснював перевезення людей на автобусі марки «IKARUS 260» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , жовтого кольору. В цей же день, до баку автобуса, яким керував ОСОБА_4 , було заправлене дизельне паливо, що безпосередньо було ввірене останньому для виконання завдання з перевезення людей, яке в силу своєї роботи він зобов`язаний використовувати виключно в робочих цілях і у відповідності до подорожнього листа вантажного автомобіля №128559 від 03.02.2017 року.
03.02.2017 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 проїжджав за кермом автобуса марки «IKARUS 260» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , жовтого кольору, у баку, якого знаходилося ввірене йому дизельне пальне, повз територію свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та в цей час у останнього виник умисел на привласнення дизельного палива, що було йому ввірене.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи, що у баку автобусу марки «IKARUS 260» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , жовтого кольору, знаходиться ввірене йому дизельне пальне для виконання завдання із перевезення людей, яке він в силу своєї роботи зобов`язаний використовувати виключно в робочих цілях і у відповідності до подорожнього листа вантажного автомобіля №128559 від 03.02.2017 року, 03.02.2017 року близько 14 год. 30 хв. зупинився на вказаному вище автобусі біля території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де за допомогою гумової шланги чорного кольору у металеву каністру злив з паливного баку вказаного вище автобуса дизельне пальне об`ємом 17, 6 літрів, вартістю відповідно до висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 17-277 від 20.02.2017 року на суму 392 гривні 28 копійок, але розпорядитися ним на власний розсуд не зміг, так як його злочинні дії були викриті працівниками відділу забезпечення внутрішньої безпеки ПрАТ «ЦГЗК».
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як незакінчений замах на привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 15 частиною 1 статті 191 Кримінального кодексу України.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та пояснив суду, що працював з 15.10.1984 року на посаді водія автоколони №4 автотранспортного цеху приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». 03.02.2017 року він перебував на роботі, перевозив працівників до м.Олександрія і близько 14 год. 30 хв. зупинився на автобусі, на якому працював, біля території свого домоволодіння по АДРЕСА_1 , де за допомогою гумової шланги у металеву каністру злив з паливного баку вказаного вище автобуса дизельне пальне об`ємом близько 17 літрів.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При встановлених обставинах суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю доведена в судовому засіданні.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст.15, ч.1 ст.191 КК України як незакінчений замах на привласнення чужого майна, яке було ввірене особі.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий , є пенсіонером, відомості досудової доповіді, приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та що йому необхідно призначити покарання у виді штрафу, без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади.

Суд вважає, що дане покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів та питання процесуальних витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 374 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст.191 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 440 гривень 50 копійок.

Речові докази: гумову шлангу довжиною 212 см та металеву каністру зеленого кольору - знищити, дизельне паливо об`ємом 17,6 літрів - повернути за належністю потерпілій юридичній особі ПрАТ «ЦГЗК».

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Петрівський районний суд Кіровоградської області, шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно

Суддя Петрівського районного суду С.Колесник