Справа № 640/6735/17
н/п 1-кс/640/3685/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Відомості до ЄРДР внесені Харківською місцевою прокуратурою № 2 за результатами розгляду заяви, поданої ОСОБА_5 .
Під час розслідування встановлено, що ОСОБА_5 є засновником (учасником) ТОВ «ЛМ-ХХІ», яке зареєстровано за адресою м.Харків, вул.Шевченка, 98, та володіє 42,5% статутного капіталу Товариства.
Господарським судом Харківської області порушено провадження по справі про банкрутство ТОВ «ЛМ-ХХІ» та розпорядником майна було призначено ОСОБА_6 . В рамках проведення зазначеного провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЛМ-ХХІ» суб`єктом оціночної діяльності ПП «Агенство оцінки майна та землі» було надано висновок про вартість майна Товариства від 03.04.2017, відповідно до якого ціна складає 849 000 гривень.
Разом з тим, вартість оціненого майна становить значно більшу суму та ПП «Агенство з оцінки майна та землі», зловживаючи своїми повноваженнями суб`єкта оціночної діяльності, було її занижено у декілька разів. Тому, ОСОБА_5 ініціював проведення ряду оцінок зазначеного нерухомого майна, відповідно до яких його середня риночна вартість складала понад 4 млн. грн. станом на 2013 рік.
Відповідно до зазначеного висновку було оцінено майно Товариства, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-14 загальною площею 247 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-2», за адресою м.Харків, вул. Шевченка, 98 та будівельні матеріали, що були використані, вартість яких була встановлена у розмірі 849 000 грн. У подальшому на підставі висновку ПП «Агенство з оцінки майна та землі» було винесено ухвалу Господарським судом Харківської області від 04.04.2017 у справі №5023/4669/12, відповідно до якої майно Товариства, а саме нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-14 загальною площею 247 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-2», за адресою АДРЕСА_1 та будівельні матеріали, що були використані було передано фізичній особі, а саме ОСОБА_7 , за заниженою вартістю, чим ОСОБА_5 було завдано збитків.
Слідчий вказав, що з метою поновлення порушених законних майнових прав ОСОБА_5 та недопущення подальшого незаконного відчуження нежитлових приміщень 1-го поверху №1-:-14 загальною площею 247 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-2», за адресою АДРЕСА_1 та будівельні матеріали, що були використані необхідно вжити заходи до повернення спірних приміщень у власність ОСОБА_5 .
Таким чином, встановлені досудовим розслідуванням факти дають всі підстави вважати, що посадовими особами ПП «Агенство оцінки майна та землі», арбітражним керуючим ОСОБА_6 , директором ТОВ «ЛМ-ХХІ» ОСОБА_8 , кредиторами ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , діючи в змові з метою заволодіння вищевказаним нерухомим майном, було розпочато фіктивну процедуру банкрутства та заключивши незаконну мирову угоду, мають намір на незаконне та злочинне відчуження зазначеного нерухомого майна.
05.05.2017 слідчим суддею Київського районного суду м.Харкова. клопотання про арешт вказаного майна повернуто прокурору для усунення недоліків. Місцевою прокуратурою отримано вказану ухвалу 10.05.2017 о 16.00 год.
На вказане майно було спрямоване вищевказане кримінальне правопорушення, тобто воно є речовим доказом злочину, а саме: об`єктом кримінально протиправних дій у відповідності до ч.1 ст. 98 КПК України. З метою забезпечення збереження речового доказу та із завдань запобігання можливості його подальшого перетворення, відчуження, необхідно застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 172 КК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучено, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Тому з метою забезпечення арешту майна слідчий просив розглянути клопотання без повідомлення його власника.
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання про арешт майна.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.05.2017 нежитлові приміщення 1-го поверху 1-:-14 в літ «А-2», за адресою м.Харків, вул. Шевченка, 98, належать на праві приватної власності ТОВ «ЛМ-XXI».
Постановою слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 від 10.05.2017 призначено судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського НДІ судових експертиз ім.. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса. На вирішення експертам поставлено наступне питання: Яка ринкова вартість нежитлового приміщення 1-го поверху № 1-:14 загальною площею 247 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-2», за адресою с. Харків, вул.. Шевченка, 98 станом на 03.04.2017?
Слідчим доведено, що вищевказане приміщення та будівельні матеріали, що були використані, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
За вказаних слідчим у клопотанні обставин, які внесені до ЄРДР та на теперішній час здійснюється досудове розслідування, вказані нежитлові приміщення та будівельні матеріали, що були використані, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, об`єктом кримінально протиправних дій.
Тому, нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-14 загальною площею 247 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-2», за адресою м.Харків, вул. Шевченка, 98, та будівельні матеріали, що були використані, підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності ТОВ «ЛМ-ХХІ» на зазначені нежитлові приміщення та будівельні матеріали, що були використані, шляхом заборони їх відчуження завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1