АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Уфи Російської Федерації, громадянин України, українець, який має середню освіту, перебуває у шлюбі, непрацездатних утриманців не має, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , судимий
- 08.08.2007 Київським районним судом міста Сімферополя АР Крим за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
- 14.09.2009 Нововолинським міським судом Волинської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.263, ч.2 ст.289, ст.395 КК України до покарання у вил і позбавлення волі на строк 6 років;
- 30.07.2009 Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.1 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці, звільнився 16.04.2015 після відбуття покарання,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,?
за участі:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
Від прокурора та обвинуваченого надійшли апеляційні скарги на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2017, ухвалений відносно ОСОБА_6 .
В поданій апеляційній скарзі прокурор просить апеляційний суд дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, скасувати оскаржуваний вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2017 в частині призначеного ОСОБА_6 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. У решті вирок залишити без змін.
Обвинувачений, подаючи апеляційну скаргу просить колегію суддів змінити оскаржуваний вирок місцевого суду і застосувати ст.69 КК України, призначивши йому покарання в межах 3 (трьох) років позбавлення волі.
Так, вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2017 ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.Строк відбування призначеного покарання відраховується з 04.01.2017, зараховано у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі час попереднього ув`язнення ОСОБА_6 у період з 04.01.2017 по день набрання цим вироком законної сили. Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, в обґрунтування своєї апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації її дій ОСОБА_6 , прокурор посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно не призначено обвинуваченому додаткове покарання у виді конфіскації майна, при тому, що матеріалами кримінального провадження підтверджується, що ОСОБА_6 розумів та усвідомлював незаконність заволодіння транспортним засобом, а ступінь виконання злочинного плану, на переконання прокурора, доводить корисливий мотив злочинної діяльності останнього. З таких обставин, як вважає апелянт, призначення ОСОБА_6 основного покарання без додаткового не відповідає тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення внаслідок м`якості, що відповідно до ст. 409, 413, 414 КПК України є підставою для скасування такого судового рішення.
Обвинувачений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи подану ним апеляційну скаргу, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано наступні обставини: інвалідність дружини обвинуваченої ОСОБА_9 (ІІІ група), неможливість працевлаштування, те, що ОСОБА_6 був єдиним годувальником в сім`ї, вчинення злочину внаслідок тяжкого матеріального становища і тому просить застосувати до нього положення ст. 69 КК України.
Також від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він просить залишити без задоволення зазначену апеляцію. В обґрунтування своїх доводів обвинувачений посилається на те, що злочин ним було вчинено внаслідок скрутних матеріальних обставин, конфісковувати у нього немає що.
Інших апеляцій, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 04.01.2017, близько 04.00 год., перебуваючи поблизу будинку №4/10 по вул. Глібова у м. Києві звернув увагу на автомобіль марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_10 . У зв`язку з цим у обвинуваченого виник протиправний намір, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним автомобілем. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи таємно, відчинив двері автомобіля та проник у салон останнього. Оглянувши передню панель біля керма, ОСОБА_6 вирішив завести вказаний транспортний засіб за допомогою підручних засобів. Для цього обвинувачений дістав з багажника цього ж автомобіля необхідні інструменти, скотивши автомобіль вниз по вулиці, спробував запустити його двигун шляхом з`єднання відповідних дротів замка запалення. Однак через відсутність пального ОСОБА_6 привести у дію двигун автомобіля не зміг. Після цього, маючи на меті довести свій злочинний умисел до кінця, обвинувачений вирішив придбати пальне на заправці. Для цього ОСОБА_11 на власний паспорт заклав до ломбарду мобільний телефон та на отримані грошові кошти придбав бензин. Надалі він повернувся до автомобіля, відокремивши шланг бензонасосу, налив придбаний бензин та привів у дію двигун автомобіля та, керуючи ним місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим транспортним засобом на власний розсуд.Таким чином, ОСОБА_6 незаконного заволодів автомобілем марки ВАЗ 2108, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вартість якого становила 43 970, 70 грн.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва та просив апеляційний суд призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді конфіскації майна, заперечивши в свою чергу проти апеляційної скарги обвинуваченого, доводи обвинуваченого, який просив колегію суддів задовольнити подану ним апеляційну скаргу, застосувавши таким чином до нього ст.69 КК України, та залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданих апеляційних скарг та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги сторони обвинувачення та захисту не підлягають задоволенню виходячи з наступного .
У відповідності до правил ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.
Так, оскаржуваним в частині призначення покарання вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2017 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто у незаконному заволодінні автомобілем марки ВАЗ 2108, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вартість якого становила 43 970, 70 грн., вчиненим повторно.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються, адже ніким не ставляться під сумнів.
Щодо безпосередніх доводів апеляційної скарги аналогічного змісту, які зводяться до необхідності ухвалення вироку з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна, то суд апеляційної інстанції виходить з того, що юридична конструкція санкції ч.2 ст. 289 КК України є альтернативною в частині додаткового виду покарання і передбачає покарання у виді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна або без такої. За субєктивною стороною, незаконне заволодіння транспортним засобом може вчинюватися з будь-яких мотивів та з будь-якою метою. Суд виходить з того, що саме точне встановлення мети необхідне для індивідуалізації покарання в тому числі для вирішення питання про необхідність додаткової міри покарання. Відповідно до фактичних обставин встановлених судом першої інстанції, кваліфікованих за ч.2 ст. 289 КК України за якою обвинувачений визнаний винним, йому не інкримінований корисний мотив або корисна ціль. Відповідно до ч.2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, … і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК України. Таким чином, враховуючи вищевикладені доводи, на думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції правильно не застосував додатковий вид покарання у вигляді конфіскації майна за відсутності для цього законних підстав, і відповідно, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, зокрема не застосування положень ст. 59 КК України, призначення покарання яке не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, зокрема без призначення додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна, а також інші аналогічні доводи які стосуються не застосування додаткового покарання конфіскації майна, спростовуються вищенаведеним. Інших самостійних доводів в апеляції прокурора не міститься.
Щодо безпосередніх доводів апеляції обвинуваченого, зокрема про зміну вироку, пом`якшення призначеного йому покарання і застосування положень ст.69 КК України, прохання визнати пом`якшуючою обставиною скоєння злочину внаслідок тяжких матеріальних обставин, хронічну хворобу його дружини, то колегія не находить дані доводи апеляції переконливими та такими, що заслуговують на увагу. Покарання обвинуваченому судом першої інстанції призначено відповідно до положень ст. 65 КК України і враховано що обвинувачений скоїв тяжкий злочин, його особу як раніше судимого за скоєння умисних, в тому числі тяжкого злочину за які він був засуджений до реального відбування покарання. Пом`якшуючи покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин і, з дотриманням принципу індивідуалізації покарання, суд призначив мінімальне покарання передбачене санкцією частини статті, з яким колегія суддів погоджується. Підстав для визнання пом`якшуючими обставинами, ? скоєння злочину внаслідок тяжкого матеріального становища та хронічна хвороба дружини обвинуваченого, на думку колегії суддів не вбачається адже суд першої інстанції правильно врахував встановлені ним пом`якшуючи обставини і призначив спів мірне покарання. Відповідно, суд апеляційної інстанції не знаходить законних підстав для зміни вироку і застосування положень ст. 69 КК України, за відсутністю обставин, що істотно б знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину. Інших самостійних доводів в апеляції обвинуваченого не міститься.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , ? залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2017, яким ОСОБА_6 визнано винним за ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна, ? залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з часу отримання копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1130/2017
Категорія: ч.2 ст.289 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач ОСОБА_1