Справа № 462/5057/16-к
У Х В А Л А
23 вересня 2016 року слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника підозрюваного ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання слідчого Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене із заступником керівника Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0001877, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, учня 9-го класу Навчально-реабілітаційного центру «Мрія», зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

встановив:
23.09.2016 року слідчий Залізничного відділу поліції м.Львова Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням зі заступником керівника Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в його провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного 26.05.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001877, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підозрюваним у якому є ОСОБА_7 . Підозра обгрунтована зібраними слідством доказами. Зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, підозрюваний може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти таким ризикам, просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, покликаючись на мотиви такого, яке просять задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний, його законний представник та захисник проти задоволення клопотання заперечили, зазначивши, що пред`явлена підозра є необгрунтованою, а доводи сторони обвинувачення на підтвердження обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними, підозрюваний хворіє на психічне захворювання, має міцні соціальні зв`язки. Зазначили, що наведені стороною обвинувачення обставин того, що ОСОБА_7 ухилився від слідства, не відповідають дійсності і на підтвердження цього не представлено жодного об`єктивного доказу.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу, підозрюваний отримав у строк, передбачений ч.2 ст.184 КПК України.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0001877, 26.05.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, попередньо кваліфіковане за ч.2 ст.186 КК України.

Органом досудового розслідування здобуті об`єктивні дані про те, що ОСОБА_7 17.10.2015 року близько 23.00 год., перебуваючи на АДРЕСА_1 , за попередньою змовою в групі осіб з неповнолітнім ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, в момент, коли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 утримували по обидва боки за руки ОСОБА_11 з метою подолання його опору, перевіряв вміст кишень останнього, з нагрудної кишені куртки потерпілого відкрито викрали мобільний телефон марки «Nokia» (ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 ), вартістю 1489 грн., з карткою пам`яті об`ємом 4 ГБ, вартістю 80 грн., в якому знаходились сім-картки мобільних операторів «Київстар», вартістю 20 грн., з грошима на рахунку в сумі 10 грн., та «lifecell», вартістю 10 грн., з грошима на рахунку в сумі 5 грн., та в`язку з 2 ключами, які матеріальної цінності не становлять, чим завдали ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 1614 грн.

20.05.2016 ОСОБА_7 відповідно до п.3 ч.1 ст.276 КПК України оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

08.06.2016 р. ОСОБА_7 оголошено в розшук і зупинено досудове розслідування.

22.09.2016 року ОСОБА_7 затримано на підставі ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 10.06.2016 року про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Матеріалами, що підтверджують обставини у підозрі ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину є протоколи допиту потерпілого ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_9 , протокол пред`явлення для впізнання ОСОБА_7 , протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 .

Таким чином існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що, з огляду на вимоги ч.2 ст.177 КПК України, є підставою для застосування запобіжного заходу.

У відповідності до ст.ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує особу підозрюваного, який раніше не судимий, є неповнолітнім, проживає з мамою і бабцею за місцем реєстрації, навчається, за місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно довідки Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 569 від 11.04.2016 року він знаходиться на диспансерному спостереженні у дитячого психіатра з діагнозом психічні розлади внаслідок дисфункції головного мозку.

Крім цього, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак, сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується ОСОБА_7 не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості.

Між тим, є достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважаю, що наявність вказаних ризиків доведена стороною обвинувачення, натомість доводи про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити кримінальне правопорушення є безпідставними, слідчим і прокурором не наведено на виконання вимог ч.1 ст.194 КПК України обставин і не надано доказів, які б свідчити про наявність цих ризиків.

Доводи слідчого, що підозрюваний може продовжити злочин, в якому його обвинувачують, є неспроможними, оскільки даний злочин є закінченим.

Також стороною обвинувачення не надано в порядку ст.184 КПК України належних доказів, які би підтверджували, що підозрюваний був належно повідомлений про виклики до органу досудового розслідування і ухилявся від явки до слідчого. Надана суду постанова про розшук підозрюваного від 09.06.2016 року не може вважатись таким підтвердженням, оскільки не надано документів, які були підставою для винесення такої постанови, а допитана як свідок законний представник підозрюваного, його мати ОСОБА_6 категорично заперечує те, що її син отримував виклики до слідчого, а з травня 2016 року по 20.09.2016 року син був з нею на відпочинку в м.Остер Чернігівської області.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у ч.1 п.3 постанови №4 від 25.04.2003 року з подальшими змінами «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» роз`яснив, що такий вид запобіжного заходу як взяття під варту обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечувати виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, вважаю, що слідчим в клопотанні і прокурором при розгляді клопотання не наведено доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведене дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_7 на підставі ч.4 ст.194 КПК України слід застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а саме домашній арешт, з метою запобігти вказаним ризикам, наявність яких доведена, забезпечити дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінки підозрюваного, поклавши на підозрюваного відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, на строк два місяці.

ОСОБА_7 був фактично затриманий 22.09.2016 року. Враховуючи вимоги ч.3 ст.202 КПК України, оскільки щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовується запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне негайно звільнити підозрюваного з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути до свого місця проживання.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 309, 395 КПК України,

ухвалив:
В задоволенні клопотання слідчого Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні №0001877 ОСОБА_7 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

1)не залишати місце постійного проживання будинок на АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово;

2)прибувати до слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

3)заборонити спілкування з потерпілим, свідками по даному кримінальному провадженню з метою незаконного впливу на цих осіб.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення і закінчується 21 листопада 2016 року.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. В разі невиконання ним вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному, направити для виконання і контролю органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Підозрюваного ОСОБА_7 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути до свого місця проживання.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до апеляційного суду Львівської області.
Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1