У Х В А Л А
28.02.2017 Справа №607/11260/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час судового засідання кримінальне провадження за № 0002857 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 129 КК України, перевіривши надані матеріали, розглянувши,

-клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт.

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заявили суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тих підстав, що інший більш м`який вид запобіжного заходу може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та надання належного медичного лікування. Вказують на наявність на утриманні обвинуваченого дружини та малолітньої дитини. Просять суд застосувати до обвинуваченого домашній арешт.

Прокурор та потерпілий в судовому засіданні заперечили щодо клопотання сторони захисту.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. В судовому засіданні доведено існування ризиків передбачені ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений може перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема ухилятись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні.

Водночас в судовому засіданні прокурором не доведено тієї обставини, що інший більш м`який вид запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого судом враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини, практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою

Окрім того, право на життя захищається у ст. 2 Конвенції. Реалізація права на життя не можлива без реалізації права на здоров`я. Одним з аспектів реалізації права на здоров`я є ненадання своєчасної, адекватної та необхідної медичної допомоги.

Як встановлено в судовому засіданні відповідно до листа ДУ «Чортківської установи виконання покарань (№ 26)» від 28.02.2017 року ОСОБА_5 неодноразово звертався в пункт охорони здоров`я Чортківської УВП (№26), зі скаргами на здоров`я. Згідно довідки ТМКЛШД ОСОБА_5 встановлено діагноз: «Хронічний вірусний гепатит «С».

ОСОБА_5 утримується під вартою з 23.08.2016 року. На даний час його стан здоров`я погіршився, ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26) не може забезпечити надання йому медичного обстеження, про що свідчить їх клопотання від 28.02.2017 року, відповідно до якого перед судом ставиться питання про можливість проведення медичного обстеження ОСОБА_5 в Тернопільській міській комунальній лікарні № 2, що не є компетенцією суду.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи тривалий час перебування обвинуваченого під вартою, суд вважає, що у відповідності до ч.4 ст. 194 КПК України щодо обвинуваченого слід змінити міру раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, цілодобово, оскільки саме цей запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, зокрема стан здоров`я обвинуваченого, та може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього на строк не більше двох місяців обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 331 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати без дозволу прокурора чи суду, житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- за викликом прибувати до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає без дозволу прокурора або суду;

- здати на зберігання до органів внутрішніх справ України свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали терміном на два місяці, а саме до 28 квітня 2017 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області.

Контроль за виконанням обов`язків покласти на прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а обвинуваченого ОСОБА_5 негайно доставити до місця його проживання. і звільнити з-під варти.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддяОСОБА_1