АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/435/17 Справа № 205/8089/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0004206 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянин України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз 01 липня 2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 дня,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оскаржуючи доведеності вини, кваліфікації його дій та призначеного покарання, просить змінити вирок суду в частині стягнення з нього процесуальних витрат, скасувавши дане стягнення.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано надану ним довідку про наявність у нього ряду хронічних захворювань, в тому числі ВІЛ-інфекції ІV клінічної стадії, а також Постанову Кабінету Міністрів України і Наказ Міністерства охорони здоров`я України за № 185/607 від 15 листопада 2005 року та за № 551 від 12 липня 2010 року про те, що хворі на ВІЛ-інфекцію із ІV клінічною стадією звільняються від сплати судових витрат та експертиз проведених експертами та стягнення з даної категорії громадян покладаються на державу.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Вважає, що обвинувачений посилається на неіснуючі або такі, що не містять зазначеної ним інформації, документи, оскільки є тільки спільний Наказ Міністерства охорони здоров`я України за № 186/607 від 15 листопада 2005 року «Про організацію антиретровірусної терапії хворих на ВІЛ-інфекцію/СНІД осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах», який втратив чинність та в якому відсутні які-небудь посилання про відшкодування судових витрат у кримінальних провадженнях за рахунок держави.

Крім того, під час розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції яких-небудь клопотань про зменшення розміру процесуальних витрат або звільнення від їх оплати чи відстрочки або розстрочки їх сплати від обвинуваченого ОСОБА_7 не надходило.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2016 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 29 вересня 2016 року, приблизно о 14 годині 07 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину «Варус» по вул. Великій Діївській,38 в м.Дніпрі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливої зацікавленості, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед «Центуріон» вартістю 3 216 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_8 , після чого з викраденим з місця злочину зник.

03 жовтня 2016 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину «Єва» Товариства з обмеженою відповідальністю «Руш» по пров.Штурманському, 4-с в м. Дніпрі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливої зацікавленості, вчинив замах на таємне викрадення флакону чоловічої туалетної води «Крістофер Дарк» об`ємом 100 мл вартістю 175 гривень, що належить ТОВ «Руш», приховавши його у лівому рукаві куртки, але не завершив свій злочинний намір з причин, що не залежали від його волі, так як, на виході з приміщення, його дії були припинені працівниками магазину.

08 жовтня 2016 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у коридорі будинку № 11-а по вул. Водосточній в м. Дніпрі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігав, діючи повторно, з корисливої зацікавленості, таємно викрав мобільний телефон «Самсунг S 3802 І» вартістю 200 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_9 , після чого з викраденим з місця злочину зник.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом, доведеність його вини та призначене йому покарання в апеляційній скарзі не оспорюється, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах і є правильним, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо відшкодування процесуальних витрат за рахунок держави, оскільки він звільнений від сплати цих витрат за станом здоров`я, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження та вироку, суд першої інстанції врахував стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 та наявність у нього ряду хронічних захворювань.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Колегією суддів встановлено, що під час розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 яких-небудь клопотань про зменшення розміру процесуальних витрат або звільнення від їх оплати чи відстрочки або розстрочки їх сплати не заявляв, а тільки посилався на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України хворі на ВІЛ-інфекцію звільняються від сплати судових витрат, що підтверджується звукозаписом судового засідання від 06 грудня 2016 року.

Так, Наказ Міністерства охорони здоров`я України за № 186/607 від 15 листопада 2005 року «Про організацію антиретровірусної терапії хворих на ВІЛ-інфекцію/СНІД осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах» будь-яких посилань про відшкодування процесуальних витрат у кримінальних провадженнях за рахунок держави не містить, крім того, цей наказ втратив чинність.

За таких обставин, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних витрат.

Колегія суддів вважає, що відповідно до ст.119 КПК України підстави для зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати у суду першої інстанції були відсутні, оскільки обвинуваченим таке клопотання не заявлялось, а для вирішення цього питання за ініціативою суду відсутні дані на підтвердження тяжкого майнового стану ОСОБА_7 , який вчинив корисливі злочини, тоді як вартість витрат на залучення експерта складає лише 450 гривень.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 07 грудня 2016 року по 02 березня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 07 грудня 2016 року по 02 березня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим з моменту отримання копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4