АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/5814/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/367/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Кримінальні справи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника Темнівської ВК № 100 ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова кримінальне провадження № 635/5814/2016 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року у відношенні засудженого ОСОБА_9 -,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою ОСОБА_9 відмовлено в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк за вироком Близнюківського районного суду Харківської області 23.12.2013 року через недоведеність його виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить ухвалу скасувати та умовно-достроково звільнити його від відбування покарання. Зазначає, що судом не було враховано, що в період його знаходження в Темнівській виправній колонії № 100 він один раз заохочувався адміністрацією установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має, працює на виробництві.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, засудженого ОСОБА_9 його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу засудженого вважають, що засуджений довів своє виправлення наявністю заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці, а також думку представника Темнівської ВК № 100 який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Із матеріалів справи засудженого ОСОБА_9 наданої за запитом суду, вбачається, що ОСОБА_9 раніше був неодноразово судимий: вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2002 року за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 08.08.2003р. звільнений умовно-достроково на 8 місяців 17 днів 16.08.2003р.; вироком Київського районного суду м. Харкова від 18 березня 2004 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільнений 19.01.2005 року за відбуттям строку; за вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2005 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.08.2006 року направлений в місця позбавлення волі. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 29.07.2009 року звільнений 06.08.2009 року умовно-достроково на 8 місяців 11 днів;
Останній раз засуджений вироком Близнюківського районного суду Харківської області 23.12.2013 року за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 187 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.02.2016 року у зв`язку зі змінами в ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання за вищевказаним вирком Близнюківського районного суду Харківської області зараховано час знаходження засудженого ОСОБА_9 під вартою із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі - строком 2 роки 11 місяців.
Початок строку відбуття покарання: 7 червня 2012 року. Кінець строку відбуття покарання: 7 липня 2018 року.
В тексті характеристики зазначено, що за час відбування покарання в установі засуджений ОСОБА_9 характеризується посередньо, працевлаштований, поставлені завдання виконує не завжди вчасно та якісно, намагається підтримувати рівні взаємовідносини з іншими засудженими. У відношенні до представників персоналу установи дотримується правомірних та ввічливих правовідносин. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не сумлінно, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Виховні заходи, які проводяться в установі, не відвідує, має одне заохочення.
Адміністрація Темнівської виправної колонії (№100) заперечувала проти застосування судом до засудженого ОСОБА_9 ст. 81 КК України.
Наведені обставини в своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_9 своєю поведінкою і ставленням до праці, не довів своє виправлення, тому суд першої інстанції дослідивши зазначені докази вірно прийняв рішення.
Враховуючи, що засуджений ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, у період відбування покарання посередньо характеризується, при роботі в цеху поставлені завдання виконує не завжди вчасно та якісно, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться не сумлінно, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу « Професія», але до реалізації програми ставиться без зацікавлення. Тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 такою поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, в зв`язку з чим відмовляє у задоволенні його апеляційної скарги про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, ст. 419, ч. 2 ст. 376, КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2016 рокуу відношенні засудженого ОСОБА_9 залишити без змін.
Головуючий-
Судді