пр. № 1-кс/759/1636/17
ун. № 759/7178/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2 за участю прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні № 0000695 від 27.01.2017 року, старшого слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , клопотання про накладення арешту на , -

ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що слідчим відділом Святошинського УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000695, внесеному 27.01.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.01.2017 о 11 годині 00 хвилин невстановлені слідством особи, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 пред`явили підроблені правоустановчі документи на володіння зазначеного будинку.
Допитаний в якості потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 показав, що даний будинок йому належить з 2016 року про що свідчить відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (надалі Реєстр). Земельна ж ділянка, на якій споруджений даний жилий будинок з осінні 2016 року перебуває в процесі приватизації.
10.01.2017 приблизно о 11.00 годині потерпілому ОСОБА_5 стало відомо, що на подвір`ї його будинку перебуває група невідомих йому осіб, які по прибуттю останнього обмежували його у доступі до домоволодіння мотивуючи свої дії пакетом правоустановчих документів на володіння зазначеного об`єкту нерухомості.

Слідчий вказував, що відповідно відомостей внесених до Реєстру та показів потерпілого ОСОБА_5 дають слідству підстави важити, що перехід права власності з ОСОБА_5 , а саме будинку АДРЕСА_1 всупереч встановленого законодавством порядку та грубому порушенні діючого законодавства перейшло на ОСОБА_6 .

Слідчий вказував, що в ході досудового слідства достеменно встановлено, що об`єктом злочинних посягань є будинок АДРЕСА_1 , та на даному етапі досудового розслідування є необхідність у накладенні арешту на дане майно, яке є речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобіганняможливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. 2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. 3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. 4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. 5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. 6. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так самообґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше 7. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. 8. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути спів мірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. 9. У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна. Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі. 10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. 11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. 12. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність , можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий вказував, що 03 грудня 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 було посвідчено право власності внесеного до Реєстру за № 17843999 на підставі Витягу з ДЗК, серія та номер 3В-016, виданий 18.10.2016, видавник: ГУ Держгеокадастру у м. Києві; інформаційна довідка з ДРРП, серія та номер: 67012588, виданий 31.08.2016; видавник ОСОБА_8 , декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КВ 45, виданий 07.11.2016, видавник: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва; технічний паспорт, серія та номер: 19102016/3, виданий 19.10.2016, видавник: ФОП ОСОБА_9 .

Слідчий вказував, що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 (сім) є предметом кримінального правопорушення та з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вище вказане майно на строк проведення досудового розслідування та судового розгляду.

Одночасно потерпілий у кримінальному провадження не надав органу досудового слідства, який в свою чергу не надав суду доказів про належність йому на праві власності будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Також слід врахувати, що як сказує слідчий вищевказане нерухоме майно має істотне значення як речовий доказ у кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому здійснюється слідчим відділом управління поліції в Святошинському районі ГУ Національної поліції у місті Києві та існує загроза його відчуження, пошкодження або інші тяжкі наслідки з метою збереження майна, унеможливлення його відчуження, яке може перешкодити кримінальному провадженню. При цьому слідчий не надві суду постанову про визнання вказаного майна речевим доказом.

Слідчий суддя, враховуючи вищевикладене, та те, що в матеріалах клопотання відсутні будь які докази, щодо належності даного нерухомого майна, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.
В зв`язку із викладеним, керуючись ст. ст. 36, 131, 132, 170, 171 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , -відмовити.

Ухвала слідчого судді діє один місяць.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена через суд, який ухвалив судове рішення протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1