Єдиний унікальний № 500/6428/16-к
Провадження № 1-кп/500/100/17
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
25 січня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0003398, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, працюючого за наймом, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:
05 листопада 2016 року, приблизно о 23:00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин зі ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останній, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків в результаті своїх дій, наніс не менше 5 ударів кулаками обох рук в область голови та обличчя ОСОБА_5 , в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді садна тім`яної області, синців повік та щік, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 536 від 07.11.2016 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що 05.11.2016 р. він, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , під час вживання алкогольних напоїв, посварився з потерпілою, з якою він раніше проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та побив її, нанісши їй рукою в область обличчя близько п`яти ударів. З потерпілою він не спілкується, тому вона йому не виказувала свої претензії з приводу шкоди. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення з нього 1 719,76 грн. в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди він визнає повністю та готовий найближчим часом відшкодувати її, а цивільний позов в частині стягнення з нього 10 000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди не визнав, зазначивши, що він також отримав моральні страждання.

Представник персоналу органу пробації у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений Ізмаїльський МРВ КВІ УДПтС України в Одеській області (далі КВІ), про що свідчить розписка про отримання повідомлення. Згідно листа КВІ від 20.12.2016 р. за № 5578, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 р. №348 «Про ліквідацію територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби та утворення територіальних органів Міністерства юстиції», наказу ДПтС України від 30.09.2016 р. №291/ОД-16 «Про утворення комісії з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області», розпочато ліквідаційну процедуру кримінально-виконавчої інспекції, а уповноважений орган з питань пробації на даний час ще не створений. Відповідно ж до ч.3 ст. 327 КПК України, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження та щодо цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 , дослідженням висновку судово-медичної експертизи, доказів, що стосуються розміру цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, а також документів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина в повному обсязі також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 та даними висновку судово-медичної експертизи.

Так, потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим вона раніше проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вони то сходилися, то розходилися. 05.11.2016 р. вони з обвинуваченим вже не проживали, але він прийшов до неї додому з пляшкою коньяку та з тортом. Він намагався пригостити її та її подругу, яка в той день перебувала у неї в гостях, але вони відмовилися від вжиття алкоголю, оскільки збиралися вже розходитися. Обвинувачений ОСОБА_4 сам майже випив пляшку коньяку, після чого у них виникла сварка, під час якої у присутності її малолітніх дітей віком чотирьох та двох років побив її, нанісши їй більше п`яти ударів в область голови та обличчя. Потім він забрав дітей, її майно та пішов звідти. На лікування вона витратила 1 719,76 грн., які вона просить стягнути з обвинуваченого. Також своїми діями ОСОБА_4 завдав їй і моральну шкоду, яку вона оцінює в 10 000 грн., які і просить стягнути на її користь з обвинуваченого. Завдана їй моральна шкода полягає в переживаннях, яких вона зазнала, яких зазнали її малолітні діти, в тому, що він залишив її з двома дітьми та з боргами за комунальні послуги, у порушенні звичайного ритму життя, до теперішнього часу її турбує фізичний біль, вона знаходилась і досі знаходиться в стресовому стані, боїться вийти на вулицю, щоб не зустрітися з обвинуваченим та знову не отримати побої, перенесла приниження та страх, тим більше, що все відбулося в присутності дітей.

Згідно даним висновку судово-медичної експертизи № 536 від 07.11.2016 р., ОСОБА_5 були завдані садна тім`яної області, синці повік та щік, які є результатом дії тупого чи тупих предметів, з урахуванням обставин провадження цими предметами могли бути кулаки. Давність утворення ушкоджень в межах однієї трьох діб на момент огляду і могли утворитися 05.11.2016 р. Вказані ушкодження мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів, і тому відносяться до категорії легких.

Таким чином, суд вважає, що досліджені судом докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій вважає, що призначення більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, ніж громадські роботи, буде недостатнім, і тому з метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів йому необхідно призначити покарання саме у виді громадських робіт. Разом з тим, суд приходить до висновку, що в даному випадку таке покарання, як громадські роботи, буде достатнім, таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності для призначення більш суворого виду покарання з числа передбачених за вчинений злочин.

При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілою ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 1 719,76 грн. в якості відшкодування завданої злочином майнової шкоди, та 10 000 грн. в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди, суд керується положеннями ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а також положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, у відповідності до яких моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, із вказаних норм права випливає, що шкоду, завдану потерпілій ОСОБА_5 , повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_4 , який вчинив злочин, в результаті якого і виникла у потерпілої майнова та моральна шкода, його вина повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом. Як було наведено вище, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав цивільний позов потерпілої в частині стягнення з нього матеріальної шкоди та повністю його не визнав в частині стягнення з нього моральної шкоди.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно завдав потерпілій ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження, у зв`язку з чим потерпілою ОСОБА_5 були витрачені кошти на лікування у сумі 1 719,76 грн., у зв`язку з чим, враховуючи вказані положення чинного законодавства, встановлені судом обставини провадження, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди, то він в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , суд враховує характер злочину, глибину душевних страждань потерпілої, а також керується принципами розумності та справедливості, та вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 підлягає стягненню 6 000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, які потерпіла зазнала, у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, а також у душевних стражданнях, які потерпіла зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою відносно неї. Посилання потерпілої ОСОБА_5 в іншій частині щодо моральної шкоди суд відкидає, як необґрунтовані.

Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 підлягає стягненню 1 719,76 грн. в якості відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 6 000 грн. в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди, а всього 7 719,76 грн., в решті частини позову потерпілій ОСОБА_5 слід відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 7 719,76 грн. (сім тисяч сімсот дев`ятнадцять гривень 76 коп.) в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В решті частини позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1