АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000735 від 20.01.2017 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 25 квітня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 25 квітня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.
На підстав ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.01.2017 по день набрання вироком законної сили.
У кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 20 січня 2017 року близько 02 год., перебуваючи на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливим мотивом, за допомогою невстановленого досудовим слідством предмету відчинив двері та проник до загального коридору квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: рюкзак чорного кольору, штроборіз «Metabo», 1 пару чоловічих зимових черевиків «Reis», мобільний телефон «Sony Ericsson Xperia E101», мобільний телефон «Samsung Duos GT-C3322», мобільний телефон «Samsung Duos GT-B7722», окуляри в футлярі, папку канцелярську, пасатижі, рулетку для вимірювання довжини, викрутку, два розкладних ножі та канцелярський ніж, а всього майно на загальну суму 3 995 грн. В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини злочину та правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вирок скасувати через неправильне застосуванням судом положень ст.69 КК України та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
В обґрунтування апеляційних вимог посилаються на те, що суд неправильно призначив ОСОБА_6 більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, а саме ч.3 ст.185 КК України, оскільки під час судового розгляду встановлено лише одну обставину, що пом`якшує його покарання, що виключає можливість при призначенні покарання застосувати положення ст.69 КК України.
Крім цього, судом при призначенні покарання належним чином не враховано те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, завданих збитків потерпілому не відшкодував.
За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 по ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на 3 роки. В іншій частині вирок просить залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, а тому правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, щиро розкаявся, має на утриманні батьків похилого віку та малолітнього сина, позитивно характеризується за місцем проживання, які суд визнав обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи винного суд на підставі ст.69 КК України призначив ОСОБА_6 по ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної частини статті.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченого ОСОБА_6 положення ст.69 КК України та призначив йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого, більш м`якого основного виду покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Як правильно зазначає у своїй апеляційній скарзі прокурор, суд першої інстанції при призначенні покарання в достатній мірі не врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, та за наявності лише однієї обставини, що пом`якшує покарання, застосував положення ст.69 КК України і призначив більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.
В той же час наявність на утриманні обвинуваченого батьків похилого віку і малолітнього сина та його позитивна характеристика за місцем проживання, на що посилається суд першої інстанції при призначенні більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, колегія суддів не визнає такими, які по своїй суті пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суд за відсутністю передбачених законом підстав при призначенні ОСОБА_6 покарання застосував положення ст.69 КК України та призначив йому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставину, що пом`якшує його покарання, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 за вчинений злочин необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до положень ст.409 КПК України не правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.69 КК України) є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 більш суворе покарання, це згідно п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку суду в цій частині та ухвалення нового вироку.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 25 квітня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 по ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з 20.01.2017 року.
На підставі п.5 ч.2 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 20.01.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

________________ ________________ ________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3