Справа № 152/1029/17
УХВАЛА

17 липня 2017 року Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області
ОСОБА_1 ,

при секретарі судового
засідання ОСОБА_2 ,
Жмеринського ВП ГУНП
у Вінницькій області ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду клопотання слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про здійснення приводу,
17.07.2017 року слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шаргородського районного суду з клопотанням про здійснення приводу.
В ході проведення слідчих дій, встановлено, що 27.06.2017 року до ФГ «Плебанівський сад» с. Плебанівка для придбання сівалки приїздив ОСОБА_5 , у якого з директором ФГ була домовленість про купівлю, що дає підстави вважати, що йому відомі обставини, які підлягають доказуванню під час досудового розслідування.
Зазначив, що ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , неодноразово викликався для допиту в якості свідка до Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області. Так, повістка про виклик вручена останньому 30.06.2017 року, 04.07.2017 року здійснено виклик по телефону, 11.07.2017 року повістку про виклик відправлено рекомендованим повідомленням, проте ОСОБА_5 жодного разу без поважних причин не з`явився на виклики до поліції.
При розгляді клопотання в судовому засіданні ініціатор клопотання слідчий ОСОБА_3 його підтримав, зсилаючись на обставини, викладені в клопотанні.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення ініціатора клопотання слідчого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження за клопотанням, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії (ч.1 ст. 133 КПК України).
Згідно ч.1 ст.135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом. (ч. 8 ст. 135 КПК України).
Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом (ч. 1 ст. 136 КПК України).
Відповідно до ч.2 ст.139 КПК України, у випадку, встановленому частиною першою цієї статті, тобто якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, потерпілий, цивільний відповідач, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до підозрюваного, обвинуваченого, свідка може бути застосовано привід.
Привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час. Рішення про здійснення приводу приймається: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора або з власної ініціативи… Рішення про здійснення приводу приймається у формі ухвали (ч.ч.1, 2 ст.140 КПК України).
Відповідно до ч.3 ст.140 КПК України, привід може бути застосований до підозрюваного, обвинуваченого або свідка. Привід свідка не може бути застосований до неповнолітньої особи, вагітної жінки, інвалідів першої або другої груп, особи, яка одноосібно виховує дітей віком до шести років або дітей-інвалідів, а також осіб, які згідно із цим Кодексом не можуть бути допитані як свідки.
Під час досудового розслідування клопотання слідчого, прокурора про здійснення приводу розглядається слідчим суддею у день його надходження до суду. Слідчий суддя або суд, встановивши, що особа, яка зобов`язана з`явитися на виклик слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, була викликана у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання нею повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), та не з`явилася без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, постановляє ухвалу про здійснення приводу такої особи (ч.ч.1, 3 ст. 142 КПК України).
ОСОБА_5 викликано повісткою до Шаргородського ВП для забезпечення участі у кримінальному провадженні в якості свідка (а.п.3), що підтверджується корінцем повістки про виклик від 30.06.2017 року, в якому в графі «отримав» наявний підпис та запис « ОСОБА_5 », проте, не вбачається, на яку дату (число, місяць, рік) викликано особу, у якому кримінальному провадженні та до якого працівника Шаргородського ВП.
Слідчим СВ Шаргородського ВП ОСОБА_3 надано до матеріалів кримінального провадження копію його ж рапорту начальнику СВ Шаргородського ВП від 04.07.2017 року про неприбуття для допиту в якості свідка ОСОБА_5 , неповідомлення про причини неприбуття, тобто без поважних причин, проте, з рапорту не вбачається, коли не прибув для допиту ОСОБА_5 (а.п.4).
Слідчим СВ Шаргородського ВП ОСОБА_3 надано до матеріалів кримінального провадження копію його ж рапорту начальнику СВ Шаргородського ВП від 07.07.2017 року про неприбуття для допиту в якості свідка ОСОБА_5 , неповідомлення про причини неприбуття, тобто без поважних причин, проте, з рапорту не вбачається, коли не прибув для допиту ОСОБА_5 (а.п.6).
ОСОБА_5 також викликаний повісткою про виклик до Шаргородського ВП на 17.07.2017 року на 10 годину для забезпечення участі в слідчих діях, яка 11.07.2017 року надіслана рекомендованим поштовим відправленням з кур`єрською доставкою, що підтверджується копією корінця повістки про виклик та поштовими квитанціями (а.п.7).
Слідчим СВ Шаргородського ВП ОСОБА_3 надано до матеріалів кримінального провадження копію його ж рапорту начальнику СВ Шаргородського ВП від 17.07.2017 року про неприбуття для допиту в якості свідка ОСОБА_5 , неповідомлення про причини неприбуття, тобто без поважних причин проте, з рапорту не вбачається, коли не прибув для допиту ОСОБА_5 (а.п.8).
Таким чином, слідчий суддя встановив, що відсутні докази про виклики ОСОБА_5 до слідчого ОСОБА_3 у встановленому КПК України порядку, оскільки відсутнє підтвердження отримання ОСОБА_5 повістки про виклик, ознайомлення з її змістом іншим шляхом, також відсутні докази безпричинного неприбуття останнього в Шаргородський ВП.
Крім того, процесуальні порушення при здійсненні викликів ОСОБА_5 не мають можливості слідчому судді встановити, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 , про який ідеться в клопотанні слідчого, а також, яке завдання не може бути виконане, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням, що передбачено ч.3 ст.132 КПК України.
До того ж, до матеріалів кримінального провадження слідчим не додано жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_5 не є інвалідом першої або другої груп, не є особою, яка одноосібно виховує дітей віком до шести років або дітей-інвалідів, а також не є особою, яка згідно із КПК України не може бути допитана як свідки, тоді як ч.3 ст.140 КПК України встановлено, що привід свідка не може бути застосований, в тому числі, до інвалідів першої або другої груп, особи, яка одноосібно виховує дітей віком до шести років або дітей-інвалідів, а також осіб, які згідно із цим Кодексом не можуть бути допитані як свідки.
Таким чином, ініціатором клопотання не доведено обставин про неповажні причини неявки свідка для забезпечення участі в слідчих діях, а також не доведено, що ОСОБА_5 не може бути ним допитаний в якості свідка і з ним не можуть бути проведені слідчі дії за місцем проживання ОСОБА_5 .
Відтак, слідчий суддя не вбачає правових підстав для застосування до свідка ОСОБА_5 приводу, оскільки такий ступінь втручання у права та свободи останнього є не виправданим.
Керуючись 131-133, 135-136, 139-143, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
В задоволенні клопотання слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про здійснення приводу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Шаргородського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1