Справа № 206/2095/17
1-кс/206/196/17
УХВАЛА
25 квітня 2017 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
24 квітня 2017 року слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду із цим клопотанням.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 22.01.2017 приблизно о 01.00 год. ОСОБА_4 в групі з невстановленими досудовим слідством особами, проходячи вздовж будинків АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 , наздогнали компанію, серед якої знаходився раніше їм незнайомий ОСОБА_7 .
Діючи умисно, безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок по мотивам явної неповаги до суспільства, що виразились в бажанні продемонструвати зневагу до існуючих правил, норм поведінки та моралі в суспільстві в частині забезпечення спокійних умов відпочинку та пересування громадян в громадських місцях, керуючись нікчемним приводом, а саме словесними перемовинами ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , що мали місце того ж вечора в кафе «Метелиця», розташованому по АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 , діючи в групі осіб, наблизився до ОСОБА_7 та, обійшовши його зправа і ставши до нього обличчям, дістав з правої кишені своєї куртки, одягненої на ньому, ніж, таким чином заздалегідь заготовивши предмет для спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_4 , знаходячись в тому ж місці та в той же час, діючи безпричинно, з особливою зухвалістю в групі з невстановленими досудовим слідством особами, утримуючи ніж у правій руці, умисно наніс вказаним ножем 2 послідовних удари в область задньої поверхні грудної клітини ліворуч ОСОБА_7 , а також штовхнув руками останнього, поваливши його на землю, в той самий час невстановлені співучасники злочину, діючи в групі з ОСОБА_4 , почали одномоментно в хаотичному порядку наносити серію ударів своїми ногами в область тулубу, голови та верхніх кінцівок ОСОБА_7 .
Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_4 та невстановлених досудовим слідством осіб, потерпілому ОСОБА_7 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 557е від 25.02.2017 року спричинено тілесні ушкодження у вигляді: - непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по лопатковій лінії (на відстані 133 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 15,5 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, йде ззаду наперед та сліпо закінчується в м`яких тканинах в області лівої лопатки; - непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по задньо-пахвовій лінії (на відстані 118 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 18 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла), переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно- жирової клітковини, йде ззаду наперед та дещо назовні і сліпо закінчується в м`яких тканинах грудної клітини; які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як при тижні (21 день). - садна в лобній області праворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Дії ОСОБА_4 слідчий кваліфікує за ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб..
Слідчий зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінально процесуальним кодексом України, ніж тримання під вартою, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти спробам підозрюваного перешкоджати здійсненню кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого та свідків, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень та спробам переховатись від органів досудового розслідування та суду, а також забезпеченню можливості виконання процесуальних рішень.
На підставі викладеного просить суд застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Клопотання слідчого погодженого із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та прохав його задовольнити і обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 4 ст. 296 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні докази спроб здійснення тиску ОСОБА_4 , на свідків психологічними методами впливу. Крім того підозрюваний ОСОБА_4 не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду, а також перешкоджати виконанню процесуальних рішень іншим чином.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що він має постійне місце проживання. Від слідства не приховувався, на всі виклики приходив. Йому не було заборонено спілкуватися з свідками. Його більше місяця зовсім не викликали.
Захисник в судовому засіданні просила обрати більш м`який запобіжний захід.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання і пояснила, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного та виконання обов`язків згідно КПК України, оскільки домашній арешт є занадто м`яким. При цьому підтримала клопотання і просила його задовольнити.
Встановлено, що 21.01.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч. 4 ст. 296 КК України, кримінальне провадження № 0000068.
21.04.2017 року о 17.30год. ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 276-279 Кримінального процесуального кодексу України було письмово повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено ОСОБА_4 24 квітня 2017 року о 11 год. 10 хв.
ОСОБА_4 затриманий не був.

У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять рок ів.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, тобто:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Врахувавши дійсні обставини справи, вважаю що доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не знаходять належного підтвердження.
Дійсно ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 4 ст. 296 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Проте має постійне місце проживання, яке зареєстровано у встановленому законом порядку, від органів слідства не переховувався, на всі виклики з`являється.
Доводи прокурора, що ОСОБА_4 знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого, свідків в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.
Таким чином, не знайшли належного підтвердження спроби ухилитися від слідства чи суду.
Отже необхідності обирати найбільш суворий запобіжний захід, який є винятковим, не доведено.
Проте необхідний і достатній запобіжний захід слід обрати з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
Відповідно до ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України , домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Беручи до уваги наведені вище обставини, а також те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації, вважаю за можливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Обрати стосовно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.
Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 19.00 год. до 07.00 год. наступної доби залишати квартиру АДРЕСА_5 .
Покласти на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
2) заборонити відлучатися із м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) заборонити спілкуватися з потерпілим та всіма свідками в даному кримінальному провадженні.
Зазначені обов`язки діють два місяці, по 25 червня 2017 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням умов звільнення під заставу покласти на слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1