Справа № 296/1996/17
Вирок
Іменем України
03 серпня 2017 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

представника потерпілої

сторони ТОВ «ДЦ Україна»: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000266 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, освіта вища, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2016 р. близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , проходив біля магазину «Полісся Продукт» за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 21, де у нього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів ОСОБА_4 зайшов до приміщення магазину «Полісся Продукт» та пересвідчившись в тому,що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, підійшов до одного із прилавків, звідки таємно, повторно викрав чуже майно, яке належить ТОВ ТК «Полісся-Продукт», а саме одну пляшку імпортного алкоголю Віскі «Джек Деніелс», ємкістю 0,7 л, вартістю 446, 52 гривень, чим спричинив ТОВ ТК «Полісся Продукт» матеріальну шкоду на вказану суму.

В подальшому, виконавши усі злочинні дії направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 поклавши викрадене майно під куртку, в яку був одягнений, пройшов повз каси магазину, утримуючи викрадене майно при собі залишив місце вчинення злочину, після чого розпорядився ним на власний розсуд.

Крім цього, 13.01.2017 р. близько 11 год. 10 хв. ОСОБА_4 , проходив поблизу біля маркету «ЕКО» за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 3, де у нього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів ОСОБА_4 зайшов до приміщення маркету «ЕКО» та пересвідчившись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, підійшов до одного із прилавків,звідки таємно, повторно викрав чуже майно, яке належить ТОВ`ЕКО», а саме одну пляшку імпортного алкоголю Лікеру «Бейліс», ємкістю 1 л, вартістю 335,25 гривень,чим заподіяв ТОВ «ЕКО» матеріальну шкоду на вказану суму.

В подальшому, виконавши усі злочинні дії направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 поклавши вказану пляшку під куртку, в яку був одягнений, пройшов повз каси магазину, утримуючи викрадене майно при собі залишив місце вчинення злочину, після чого розпорядився ним на власний розсуд.

17.01.2017 р. близько о 09 год. 20 хв. ОСОБА_4 , проходив біля маркету «ЕКО» за адресою: м.Житомир, вул. Домбровського, 3, де у нього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів ОСОБА_4 зайшов до приміщення маркету «ЕКО» та пересвідчившись що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, у вищевказаний час підійшов до одного із прилавків, звідки таємно повторно викрав чуже майно, яке належить ТОВ «ЕКО», а саме: одну пляшку імпортного алкоголю Лікеру «Бейліс», ємкістю 1 л, вартістю 353,25 грн.,чим спричинив ТОВ «ЕКО» матеріальну шкоду на вказану суму.

В подальшому, виконавши усі злочинні дії направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 поклавши вказану пляшку під куртку, в яку був одягнений, пройшов повз каси магазину, утримуючи викрадене майно при собі залишив місце вчинення злочину, після чого розпорядився ним на власний розсуд.

24.01.2017 р. близько о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 , проходив біля магазину «Ватсон» за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 14, де у нього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів ОСОБА_4 зайшов до приміщення магазину «Ватсон» та пересвідчившись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, підійшов до однієї із полиць,звідки таємно, повторно викрав чуже майно, а саме: лосьйон після гоління класичний «Нівея» вартістю 120,42 грн., 3 лосьйони після гоління «Олд Спайс», вартістю 115 грн., а всього на загальну суму 465,42 гривень, чим спричинив ТОВ «ДЦ Україна» матеріальну шкоду на вказану суму.

В подальшому, виконавши усі злочинні дії направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 поклавши викрадене майно під куртку, в яку був одягнений, пройшов повз каси магазину, утримуючи викрадене майно при собі залишив місце вчинення злочину, після чого розпорядився ним на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив,що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах, викрав чуже майно. У вчиненому щиро розкаявся, зробив для себе належні висновки на майбутнє, просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. Заявлені цивільні позови визнав повністю.

В судовому засіданні представник потерпілої сторони ТОВ «ДЦ Україна» ОСОБА_6 цивільний позов підтримала та прохала суд його задовольнити, на суворості призначення покарання обвинуваченому не наполягала.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, представника потерпілої сторони та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, доведена повністю і кваліфікує його дії за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України, є визнання вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

При обранні обвинуваченому міри покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 в силу ст.89 КК України не судимий, тяжких наслідків від його злочинних дій не наступило, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарянарколога та лікаря-психіатра не перебуває, представник потерпілої сторони не наполягала на тяжкості призначеного покарання, приймаючи до уваги досудову доповідь Житомирського міського відділу з питать пробації, в якій ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та ризик небезпеки для суспільства - як низький, а тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та обирає йому покарання з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Крім того, частина 5 статті 72 КК України передбачає зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В даному кримінальному провадженні заявлено цивільні позови про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди, а саме на користь ТОВ ТК «Полісся Продукт» в розмірі 446,62 гривень та на користь ТОВ «ДЦ Україна» 558,50 гривень, які при розгляді кримінального провадження обвинувачений визнав повністю.

Заявлені цивільні позови підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, із вказаної норми права випливає, що шкоду, завдану потерпілим повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_4 , який вчинив злочин, в результаті якого і виникла у потерпілих шкода, вина обвинуваченого повністю доведена при розгляді справи, тому цивільні позови необхідно задовольнити повністю.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. ст.ст.368, 370, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_4 в строк відбутого покарання час його тримання під вартою, а саме: - в період з 23 лютого 2017 року по 21 червня 2017 року включно, до набрання чинності Закону України від 18.05.2017 року № 2046-VIII, яким внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 22 червня 2017 року і до 03 серпня 2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

У відповідності з ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїздити за межі України на постійне проживання без дозволу органів пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання та місця роботи; періодично в встановленому порядку відмічатися в органах пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, змінити на особисте зобов`язання до набрання вироку законної сили, звільнивши з під варти в залі суду.

Цивільні позови ТОВ ТК «Полісся Продукт» та ТОВ «ДЦ Україна» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь на користь ТОВ ТК «Полісся Продукт» 446(чотириста сорок шість) гривень 62 коп., на користь ТОВ «ДЦ Україна» 558 (п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 50 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1