Справа № 461/2002/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/250/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року про продовження строку тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою та продовжено

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без місця реєстрації,

строк тримання під вартою до 8 місяців, тобто до 19 травня 2017 року включно.

Органом досудового слідства ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, п.п.1, 5, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

17 березня 2017 року старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .

В обґрунтування доводів клопотання старший слідчий покликався на те, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 27, п.п.1, 5, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України, що підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, однак не проведено усі можливі слідчі (розшукові) і процесуальні дії, спрямовані на отримання та перевірку отриманих доказів, враховуючи великий обсяг матеріалів кримінального провадження, виконання вимог ст. 290 КПК України, складення обвинувального акту та вчинення інших процесуальних дій для завершення досудового розслідування, яке планується провести в межах восьмимісячного строку досудового розслідування до 26 травня 2017 року, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі; він є особою схильною до вчинення дій щодо уникнення відповідальності; може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може знищити, спотворити, переховати документи, речі, які становлять інтерес для досудового слідства; перебуваючи на волі може незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків, інших осіб пов`язаних з досудовим розслідуванням; схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань з метою створення алібі собі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення; перешкоджати встановленню істини по справі; закінчити досудове розслідування в шестимісячний термін не надається можливим через необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій, які неможливо було провести у зв`язку з складністю провадження та великою кількістю підозрюваних; не застосовування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не забезпечить належної його поведінки та не надасть можливості уникнути вказаних ризиків, а тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що унеможливлює застосування до підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на домашній арешт або заставу.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, не надав належної оцінки доводам сторони захисту щодо необґрунтованості підозри; в судовому засіданні слідчий суддя не дослідив протоколи оглядів місця події від 29 серпня 2016 року та протоколів допитів підозрюваних ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на які слідчий та прокурор посилаються як на докази у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, чим слідчим суддею було грубо порушено вимоги ст. 23 КПК України, яка передбачає дослідження доказів безпосередньо судом. ОСОБА_9 утримується під вартою вже 6 місяців, однак слідством так і не встановлена найважливіша обставина вчинення вбивства мотив. До матеріалів клопотання було додано протокол допиту свідка ОСОБА_15 , який був проведений після вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру, в якому показання свідка повністю збігаються зі змістом раніше складеного повідомлення про підозру, фактично дублюючи його, а тому це викликає сумнів в його об`єктивності та достовірності. Крім того, показання свідка жодним чином не вказують на причетність ОСОБА_9 до подій 29 серпня 2016 року. В судовому засіданні не досліджувався відеозапис допиту підозрюваного ОСОБА_12 . Таким чином долучені до клопотання матеріали є недостатніми для підтвердження обґрунтованості оголошеної ОСОБА_16 підозри. Жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України в діях ОСОБА_9 встановлено не було. Наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду не має, від явки до слідчого не ухилявся, був затриманий без попереднього виклику до слідчого за місцем проживання у м. Києві через місяць з дня вчинення злочину з грубим порушенням вимог ст. 208 КПК України. По справі проведені всі необхідні обшуки як у м. Львові так і за місцем проживання ОСОБА_9 у м. Києві. Всі речі та документи, які могли представляти інтерес для досудового слідства, були виявлені та вилучені, а тому знищити, сховати або спотворити їх не може. Жодного факту впливу на потерпілого, свідків, експерта чи спеціаліста слідчий та прокурор в суді не надавали, доказів такого немає. На протязі тримавлого часу ОСОБА_9 не мав конфліктів з законом, проживав у м. Києві, перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_17 , яка перебуває на сьомому місяці вагітності, раніше не судимий, має постійне місце проживання, на протязі трьох років працював менеджером Львівської філії ТзОВ «Р.Е.Й.В.», де характеризується позитивно. Отже відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків можливе без його тримання під вартою. Доводи суду про те, що застосування більш м`якого запобіжного буде недостатнім для запобігання наведеним в ухвалі ризикам є необґрунтованими та недоведеними. В судовому засіданні прокурор не надав доказів відповідних дій підозрюваного та взагалі не посилався на наявність відповідних фактів, посилання ж слідчого та прокурора на наявність відповідних ризиків за своїм характером є припущенням і не може бути взято до уваги при продовженні строку тримання під вартою. Слідчий та прокурор не навели доводів та доказів необхідності застосування виняткового запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, не обґрунтували неможливості обрання більш м`яких запобіжних заходів, які забезпечили б реалізацію мети кримінального провадження. Жорсткий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за недоведеністю вчинення ОСОБА_9 ймовірного злочину не може містити ознак покарання щодо підозрюваного, а є лише забезпеченням явки ОСОБА_9 до слідчого, слідчого судді, суду, його належної процесуальної поведінки. Фактично на сьогоднішній час триває покарання у вигляді тривалого тримання ОСОБА_9 під вартою. При цьому одного лише посилання на можливість протидії ОСОБА_9 на досудовому розслідуванні є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні факти про таке, але прокурор такі матеріали суду не надав. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку. Всі ризики наведені в ухвалі слідчого судді носять характер припущень.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02 лютого 2017 року відносно ОСОБА_9 застосовано заставу у розмірі 1 440 000 грн., яка оскарженню у касаційному порядку не підлягає, однак 03 лютого 2017 року підозрюваний був незаконно затриманий в іншому кримінальному провадженні до якого він не має жодного відношення. Слідчий суддя не надав належної оцінки незаконним діям слідчого та прокурора при реєстрації ними нового кримінального провадження з метою не допустити застосування застави та виніс завідомо незаконну ухвалу, оскільки вказана ухвала фактично скасовує ухвалу апеляційного суду. Ухвала апеляційного суду по даному кримінальному провадженні повинна бути беззаперечно виконана. За час тримання ОСОБА_9 під вартою з ним жодних слідчих дій не проводилося, його не допитували, все досудове розслідування зводиться до провадження тримання його під вартою. В порушення вимог ч.3 ст. 199 КПК України слідчий суддя не виклав обставини, які свідчили б про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_9 під вартою. Необхідні слідчі дії можливо виконати без тримання ОСОБА_9 під вартою. В порушення п.3 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини слідчий суддя не розглянув жодні альтернативні запобіжні заходи. Не можна погодитися з твердженням слідчого судді як підставою для продовження запобіжного заходу «підвищений суспільний інтерес та резонанс справи», оскільки в даному випадку слідчим суддею було порушено принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, передбачений ст. 17 КПК України. Вина ОСОБА_16 ще не встановлена обвинувальним вироком суду, він продовжує тривалий час на протязі 6 місяців утримуватися під вартою, але слідчий суддя вже виправдовує його тримання під вартою суспільним інтересом і резонансом справи і продовжує строк тримання під вартою, що є неприпустимим.

Таким чином, оголошена органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозра складена без належного обґрунтування так як і подано необґрунтоване клопотання про продовження строку тримання під вартою. Матеріали клопотання не можуть слугувати підставою для обрання найбільш судового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскаржувана ухвала має ознаки шаблону, без належного обґрунтування і наведення мотивів прийнятого рішення про застосування найсуворішого запобіжного заходу без визначення застави.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора та представника потерпілих про залишення судового рішення без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

20 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 внесені відомості щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, п.п.1, 5, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України.
03 лютого 2017 року відповідно до ст. 278 КПК України ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Львівської області від 29 вересня 2016 року щодо ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 25 листопада 2016 року включно (без визначення розміру застави).
Постановою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_18 від 16 листопада 2016 року строк досудового розслідування продовжено до чотирьох місяців, тобто до 26 січня 2017 року.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2016 року ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 60 днів, тобто до 21 січня 2016 року (без визначення розміру застави).
Постановою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_18 від 12 січня 2017 року строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 26 березня 2017 року.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 січня 2017 року ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 60 днів, тобто до 18 березня 2017 року (без визначення розміру застави).
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02 лютого 2017 року скасовано ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 січня 2017 року і ухвалено нову, якою ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 60 днів, тобто до 21 березня 2017 року (із визначенням застави у розмірі 1 440 000 грн.).
Постановою від 10 лютого 2017 року прокурора відділу процесуального керівництва управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_6 кримінальні провадження № 0000814 від 29 серпня 2016 року і № 0003271 від 25 вересня 2015 року об`єднані в одне та об`єднаному провадженню присвоєно номер № 0003271.
Постановою від 20 лютого 2017 року прокурора відділу процесуального керівництва управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_6 із об`єднаного кримінального провадження № 0003271 в окреме провадження виділено матеріали досудового розслідування щодо кримінального правопорушення за фактом вбивства ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , в якому повідомлено про підозру ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 і ОСОБА_14 та виділеному провадженню присвоєно № 0000197, строк досудового розслідування у якому до 26 березня 2017 року згідно з постанови від 12 січня 2017 року.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 26 березня 2017 року (до шести місяців, без визначення розміру застави).
Постановою першого заступника Генерального прокурора України прокурора Львівської області ОСОБА_23 від 13 березня 2017 року строк досудового розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000197 від 20 лютого 2017 року продовжено до восьми місяців, тобто до 26 травня 2017 року.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 19 травня 2017 року включно (до восьми місяців, без визначення розміру застави).
Ухвала слідчого судді про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою постановлена з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчий суддя оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
Правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу на домашній арешт або заставу (як про це просить апелянт) колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження.
Доводи сторони захисту про незаконність та необгрунтованість судового рішення, недоведеність передбачених ст. 177 КПК України ризиків та відсутність обставин, які б свідчили про обґрунтованість підозри і про те, що заявлені ризики не зменшилися, неврахування судом особи підозрюваного і те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованим колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.
ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 27, п.п.1, 5, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України, й в матеріалах кримінального провадження містяться дані, які дають підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні такого злочину.
Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились та існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Необхідність проведення значного обсягу слідчих дій, зважаючи на особливу складність кримінального провадження, значну кількість підозрюваних, перешкоджає завершенню досудового розслідування.
Твердження сторони захисту про міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання в м. Києві, перебування у цивільному шлюбі, наявність місця роботи, не спростовують викладених в ухвалі висновків слідчого судді. Обґрунтована підозра ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.п.1, 5, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України не дають переконання у тому, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію.
При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, в тому числі дані про особу підозрюваного, його сімейний стан, соціальні зв`язки.
Констатація слідчим суддею на стадії досудового розслідування обґрунтованості підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (певних суспільно небезпечних діянь) не може розцінюватись як порушення принципу презумпції невинуватості.
Викладені в ухвалі висновки слідчого судді не суперечать правовим позиціям, висловленим у рішеннях Європейського суду з прав людини, на які покликається апелянт.
Доводи сторони захисту щодо не дослідження слідчим суддею доказів у справі не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки при розгляді клопотання слідчого (прокурора) про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя за клопотанням сторін або за власною ініціативою має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, що слідчим суддею було зроблено.
При цьому, слідчий суддя, суд під час розгляду питання щодо запобіжного заходу, не має права давати оцінку доказам, що стосується всіх обставин справи, яким може надати оцінку лише суд під час розгляду кримінального провадження по суті.
Апеляційні доводи захисника, по своїй суті є такими, що стосуються підстав обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 , а не підстав продовження йому строку тримання під вартою.
Поряд із цим, колегія суддів приходить до висновку, що посилання слідчого судді на підвищений суспільний інтерес та резонанс справи, як на одну із підстав постановлення судового рішення є помилковим і таким, що не ґрунтується на вимогах закону і таке підлягає вилученню з мотивувальної частини ухвали. Однак дана обставина не може слугувати підставою для скасування судового рішення.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 без визначення розміру застави не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою до 19 травня 2017 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_24