Справа № 308/3484/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.07.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000235 від 04.02.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Холмець Ужгородського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2015 року за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:
03.02.2017 року, о 12 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , під приводом надання допомоги потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , погодився показати місце розташування необхідної для потерпілої аптеки, проте ввівши останню в оману, направився з ОСОБА_6 в іншому напрямку, а саме йдучи поряд з потерпілою по вул. Кармелюка в м. Ужгороді ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його караність, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, дійшовши з потерпілою в безлюдну місцевість, неподалік будинку № 12 «В» по вул. Кармелюка в м. Ужгороді Закарпатської області, почав рухатись позаду останньої на відстані витягнутої руки і пройшовши ще декілька метрів позаду потерпілої з несподіванки наніс один удар рукою, зжатою в кулак із-за спини в область задньої частини шиї потерпілої ОСОБА_6 , в результаті чого остання втратила свідомість та впала на землю, після чого продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 наніс ще декілька ударів рукою зжатою в кулак у область обличчя потерпілої, а саме нижньої губи зліва, та користуючись безпораднім станом потерпілої, ОСОБА_4 відкрито викрав у ОСОБА_6 обручку, знявши її з безіменного пальця правої руки, пару золотих сережок, із вух, мобільний телефон «Нокіа» та грошові кошти в розмірі 15 доларів США, що згідно з офіційного курсу національного банку України на день вчинення злочину становить 404,07 грн., 200 грн., із жіночої сумки та заволодівши викраденим покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 11/104 від 06.03.2017 року залишкова вартість викраденого мобільного телефону «Нокіа» становить 260 грн., обручки 697,45 грн., пари сережок 2245,60 грн., а тому діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 3807,12 грн.

Згідно з висновком експерта № 138 від 02.03.2017 року на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: рани на слизовій оболонці нижньої губи зліва. Згідно з даним медичної довідки, заповненої на ім`я ОСОБА_6 у неї виявлено: «Забійно-рвана рана нижньої губи. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин обличчя». Вищевказані тілесні ушкодження, згідно з даними медичної довідки, могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути руки, затиснуті в кулак, сторонньої людини. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження, згідно з даними медичної довідки, вкладаються в час події, яка мала місце 03.02.2017 року і не суперечать обставинам справи. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці, згідно з п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. ОСОБА_6 було нанесено не менше одного удару, при цьому вона могла знаходитися як у вертикальному або близькому до нього положенні так і в горизонтальному або близькому до нього положенні. Малоймовірно виникнення вище вказаних тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 в результаті падіння з висоти власного росту, удару об якийсь предмет, або спричинення їх ж власною рукою.

При роз`ясненні судом обвинуваченому ОСОБА_7 суті обвинувачення, останній повідомив, що йому воно зрозуміле, також зауважив, що визнає себе винним у вчиненому правопорушенні за обставин, наведених у обвинувальному акті, щиро розкаюється, а також вказав про бажання давати показання.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву, в якій просить розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 187 КК України провести у підготовчому та в судовому розгляді без її участі (а.с. 24).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки прокурор та обвинувачений не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст обставин щодо часу, місця, способу обставини вчинення правопорушення, винуватості і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про обвинуваченого.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся. Згідно з його показаннями щодо обставин вчинення ним злочину пояснив, що взимку 2017 року, в обідній час, на вул. Кармелюка в м. Ужгород потерпіла ОСОБА_6 попросила його показати аптеку. Тоді в нього виник умисел на викрадення у потерпілої майна та нанісши удар кулаками в область обличчя потерпілої він забрав від неї телефон, грошові кошти та інші дорогоцінні речі. Просить суд суворо його не карати.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин доведена повністю.

Визнаючи ОСОБА_4 винним у вчиненому діянні, суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який раніше судимий, має на утриманні власних двох неповнолітніх дітей та одну дитину дружини від її першого шлюбу.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд визнає визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбаченою ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

За положеннями ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, у випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків.
Разом з тим, суд констатує, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402 від 12.02.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003384 від 26.09.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувальні акти по яких направлено до суду у 2016 році, і судовий розгляд у яких не завершено.
Враховуючи вищевикладені обставини справи, дані про особу винного, характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, пом`якшуючі й обтяжуючі обставини та те, що він вчинив нове кримінальне правопорушення у той час, коли мав непогашену судимість, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України.
Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні в сумі 439,80 грн. за проведення товарознавчої експертизи покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII, яка була дійсна до її зміни в редакції Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказані положення ч. 5 ст. 72 КК України втратили чинність 21.06.2017 року з дня, наступного за днем опублікування Закону України від 18.05.2017 № 2046-VIII.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 слід зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 26.03.2017 року до 20.06.2017 року та з розрахунку день за день з 21.06.2017 року, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 № 2046-VIII.

При прийнятті рішення про початок строку відбування покарання, а відповідно й зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбутого покарання, враховується те, що ОСОБА_4 був затриманий 26.03.2017 року, а тому, саме з вказаного числа необхідно рахувати початок строку відбування покарання.
Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 26.03.2017 року, тобто з моменту його затримання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII та ст. 5 КК України, зарахувати до строку відбутого ОСОБА_4 покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 26 березня 2017 року до 20 червня 2017 року, включно.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 439 (чотириста тридцять дев`ять) гривень 80 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

Речові докази: мобільний телефон «Нокіа», одну пару сережок та обручальне кільці, яке передана на зберігання потерпілій ОСОБА_6 вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1