справа № 164/1648/17
п/с 1-кс/164/257/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 липня 2017 року. Смт. Маневичі.
Прокурор звернувся до суду із даним клопотанням, в якому зазначив, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 з 30 травня 2017 року відбуває покарання у Державній установі «Маневицька ВК №42», що знаходиться в смт. Маневичі по вул. А.Снітка, 25. За час відбування покарання у зазначеній виправній установі він проявив себе як злісний порушник установленого порядку відбуття покарання, за що неодноразово піддавався дисциплінарним стягненням, а саме: 9 червня 2017 року у вигляді догани, 9 червня 2017 року у вигляді переведення до дисциплінарного ізолятора на 14 діб, 14 червня 2017, 19 червня 2017 року, 23 червня 2017 року у вигляді суворої догани, 23 червня 2017 року у вигляді переведення до дисциплінарного ізолятора на 14 діб, 29 червня 2017 року у вигляді двох суворих доган. Крім того, 7 червня 2017 року близько 17 години 45 хвилин старшим інспектором відділу нагляду і безпеки старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 було проведено вибірковий обшук у локальній дільниці №8 (ДКДіР), в результаті якого було виявлено та вилучено зарядний пристрій до мобільного телефону, який знаходився на стільці та був увімкнений у розетку електромережі на другому поверсі у спальному приміщенні. Після чого до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підійшов засуджений ОСОБА_4 та почав проявляти свої невдоволення режимом відбування покарання, а саме: висловлювався на адресу вищевказаних працівників нецензурною лайкою, звертався на «Ти» та плюнув в обличчя підполковнику внутрішньої служби ОСОБА_6 . Після чого даному засудженому було постановлено вимогу припинити свої протиправні дії та пройти в чергову частину, на що засуджений ОСОБА_4 відреагував агресивно та вдарив кулаком в обличчя старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , після чого, розбивши невідомий скляний предмет, при цьому пошкодивши собі на правій руці вказівний та великий пальці, даний засуджений почав погрожувати вищевказаним співробітникам установи фізичною розправою. Засудженому ОСОБА_4 була постановлена повторна законна вимога пройти в чергову частину. Після доставки засудженого в чергову частину, черговим фельдшером установи старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 було надано першу медичну допомогу. Після чого засудженому ОСОБА_4 було запропоновано написати письмове пояснення, від написання якого він в категоричній формі відмовився.
У ході досудового розслідування 21 червня 2017 року ОСОБА_4 , відповідно до п.3 ч.1 ст. 276, ч.1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України.
В даному судовому засіданні прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання з тих підстав, що під час його розгляду ОСОБА_4 повідомив, що не відмовляється від дачі показів, лише просить забезпечити йому участь захисника при допиті.
Підозрюваний та його захисник, кожен зокрема, просили відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши учасників судового процесу, кожного зокрема, слідчий суддя приходить висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Прокурором, на думку слідчого судді, не доведено наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання даним ризикам.
Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, відповідно до якої обрання (продовження) тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Крім того, слідчий суддя також бере до уваги вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131-132, 176-178, 183-184, 186-187, 193-194, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Маневицького районного суду
Волинської області ОСОБА_1