Справа № 206/634/16-к
Провадження № 1-кп/206/57/16
У Х В А Л А
04.11.2016року

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001829 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження № 0001829 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні суд за власною ініціативою поставив на обговорення питання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували щодо продовження строку тримання під вартою, просили змінити на домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст.. 177 КПК України відсутні, а прокурор не довів їх існування для тримання обвинуваченого під вартою.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений має на утриманні хвору матір, яка потребує постійного догляду, а також те, що ОСОБА_5 визнає свою провину, має постійне місце проживання а також міцні соціальні зв`язки.
вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, міра покарання за яке передбачена у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, неодноразово судимий за злочини проти власності, знаючи про покарання, може ухилитись від суду, впливати на потерпілих, свідків, отже ризики, які виправдовують тримання його під вартою не зменшилися, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Як вбачається із долученої до матеріалів провадження медичної документації, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на тяжкі хвороби та потребує постійного догляду.
Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, перебування на утриманні мати похилого віку, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 314-316, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, а саме до 31 грудня 2016 року включно.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши, ОСОБА_5 негайно з зали суду та, покласти на нього обов`язки:
1) прибути за викликом до Самарського районного суду м. Дніпропетровська за першою вимогою;
2) в період часу з 20 години по 08 годину наступного дня, не залишати місце постійного проживання - кв. АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
Строк дії ухвали до 04.01.2017року включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати до виконання Самарському відділу поліції ДВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого, прокурора, суд.
Копію ухвали надіслати до Дніпропетровського слідчого ізолятору для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1