Провадження № 1кп/201/62/2017

ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 серпня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003783 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2015 р.н. та 2010 р.н., працюючого охоронцем в ТОВ «ВЕТО», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 04.09.2015 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, на автомобілі марки «Porshe Cayene», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 разом заїхали на територію ТОВ «Приват авто», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б.32а, де побачив раніше знайомого їм працівника «СТО» ОСОБА_6 , який знаходився біля входу до кафе вищезазначеного ТОВ. ОСОБА_3 , пригадавши неодноразові зауваження з боку потерпілого ОСОБА_6 у бік ОСОБА_8 стосовно неправильної парковки автомобіля останнього, вступив із ОСОБА_6 у словесний конфлікт, в ході якого у обвинуваченого виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_3 долонею правої руки наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар в ділянку лівої частини обличчя, який, бажаючи захиститись від подальшого вчинення щодо нього насильницьких дій з боку ОСОБА_3 , почав закривати обличчя руками, після чого ОСОБА_3 наніс не менше 3-х ударів лівою рукою зігнутою в кулак в ділянку правої частини обличчя потерпілого, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу без зміщення уламків, втисненого уламкового перелому передньої стінки верхньощелепної пазухи праворуч, перелому латеральної стінки правої орбіти, перелому виличної кістки праворуч зі зміщенням уламків та явищами правостороннього гемо синусу, синця в параорбітальній області праворуч, субкон`юктивального крововиливу правого ока, рубців по нижньому краю правої надбрівної дуги в середній третині, в проекції правої гайморової пазухи в проекції правої виличної дуги, що є наслідками загоєння забійних ран. В сукупності тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день). Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння злочину на автомобілі «Porche Cayene», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 зник у невідомому напрямку.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.122 КК України, а саме, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав частково, пояснивши суду, що станом на 04.09.2015 він неофіційно працював охоронцем у ОСОБА_8 і вони часто відвідували разом спортзал після якого, як правило, їздили на «Приват-авто», де мили автомобіль та обідали. Неодноразово під час відвідувань «Приват-авто» до них звертався ОСОБА_6 з претензіями з приводу парковки їх автомобіля, хоча на думку обвинуваченого вони паркувались правильно, на вільному місці, не перешкоджаючи нікому виїзд. В той день вони з ОСОБА_8 на автомобілі «Porshe Cayene», д/н НОМЕР_1 , під керуванням останнього близько 12-00 годин приїхали на «Приват-авто», де поставили автомобіль на мийку, а самі пішли до кафе. Коли вони виходили з кафе, то зустрілись з ОСОБА_6 з яким у обвинуваченого почався конфлікт, що виразився у розмові на підвищених тонах. В момент цієї розмови потерпілий кинувся на обвинуваченого і той, з метою самозахисту наніс один удар лівою рукою в обличчя, після чого розвернувся і пішов до автомобіля. Що було далі він не бачив, так як збіглось багато людей і чи бив ще хтось потерпілого обвинувачений сказати не може. Вони з ОСОБА_8 , який наздогнав обвинуваченого за 5 секунд, сіли в автомобіль і поїхали з «Приват-авто». В судових дебатах обвинувачений додатково вказав, що під час конфлікту з потерпілим обвинувачений наніс один удар долонею руки по обличчю потерпілого, але так як той продовжував проявляти агресію, то наніс один удар кулаком в обличчя і більше ударів не наносив.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників кримінального провадження, а також надані останніми докази, суд, виключно в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, робить висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого його злочину з огляду на наступне.

З показань потерпілого ОСОБА_6 , допитаного в судовому засіданні вбачається, що в період з 2014 по 2015 рік він працював майстером цеха в «Приват-авто». ОСОБА_3 до цієї події бачив але особисто знайомий не був, так як останній з ОСОБА_8 неодноразово приїздили на «Приват-авто» де мили автомобіль та обідали. Потерпілий розумів, що ОСОБА_3 був фактично охоронцем ОСОБА_8 .. Вони часто паркували свій автомобіль так, що він або заважав проїзду, або займав декілька парковочних місць одночасно про що потерпілий робив зауваження обвинуваченому та ОСОБА_8 , однак як такого конфлікту між ними не було. 04.09.2015 обвинувачений з ОСОБА_8 приїхали до «Приват-авто» і потерпілий зустрівся з ОСОБА_3 виходячи з кафе. Обвинувачений на підвищених тонах та з нецензурною лайкою почав висловлювати претензії потерпілому з приводу його зауважень. Потерпілий, розуміючи, що він на робочому місці, попросив відійти від кафе, однак як тільки но відійшов на 1,5-2 метри обвинувачений вдарив його долонею правої руки в ліву частину обличчя, після чого відразу наніс три удари кулаком лівої руки в праву сторону обличчя від чого потерпілий втратив рівновагу і в цей час до нього підбіг ОСОБА_8 , який наніс удар в правий бік обличчя потерпілого від чого останній впав. Йому надали першу допомогу працівники кафе та відвезли його до лікарні.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинення злочину ( а.с. 84), ОСОБА_6 повідомив про те що, 04.09.2015 року близько 12-00 годин за адресою: м. Дніпропетровськ, Набережна Перемоги, б.32. на подвір`ї, будинку невідома особа спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді ударів лівою рукою в область голови.

Показання потерпілого підтверджуються протоколом слідчого експерименту від 30.12.2015 р. (а.с. 98-102) в ході якого потерпілий описав та показав, обставини скоєння злочину, спосіб та механізм нанесення тілесних ушкоджень, такий же як і в судовому засіданні, який відповідає механізмові, викладеному в обвинувальному акті.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_3 вони знайомі, так як разом займаються спортом, а ОСОБА_6 він знає як працівника «Приват-авто», який часто робив йому зауваження з приводу неправильної парковки автомобіля. В день інциденту він разом з обвинуваченим приїхали до «Приват-авто» де поставили автомобіль в бокс та пішли в кафе. Свідок робив замовлення в кафе, коли почув якийсь шум на вулиці. Люди почали вибігати з кафе на вулицю і він пішов за ними. На літній площадці було 4-5 чоловік, з правого боку стояв ОСОБА_3 у якого на руці була кров, а самого потерпілого свідок не бачив і ударів йому не наносив. Він зрозумів, що ОСОБА_3 побився і вони пішли в автомобіль та поїхали звідти. В ході розмови ОСОБА_3 розповідав, що потерпілий на нього накинувся, а тому він вимушений був захищатись.

Свідок ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що ОСОБА_3 , раніше не знав, а ОСОБА_6 являється його керівником. В той день свідок обідав в кафе і бачив, як двоє хлопців, які часто в них бували, зайшли в кафе, потім один з них, як виявилось пізніше ОСОБА_3 , вийшов з кафе, водночас з кафе вийшов і ОСОБА_6 у якого закінчився обід. Свідок сидів спиною до виходу, а тому самого конфлікту не бачив, однак коли почув шум, то розвернувся і чітко бачив як обвинувачений наніс 3-4 удари потерпілому після чого до потерпілого підбіг другий хлопець та замахнувся, однак чи вдарив він свідок не бачив, так як збіглись люди і затулили огляд. Після цього потерпілому надали першу медичну допомогу, а обвинувачений з товаришем на автомобілі поїхали з «Приват-авто». Також свідок пояснив, що йому відомо про те, що потерпілий раніше робив зауваження обвинуваченому та його товаришу з приводу неправильної парковки, однак конфліктів між ними ніколи не було.

З показань свідка ОСОБА_10 допитаної в судовому засіданні, вбачається, що вона працює офіціанткою в кафе «Приват-авто». ОСОБА_6 вона знає як працівника СТО, а ОСОБА_3 та ОСОБА_8 часто приїздило до «Приват-авто» обідати і вона їх знає візуально. В день конфлікту обвинувачений з ОСОБА_8 зайшли до кафе, де не було вільних місць, а тому ОСОБА_3 вийшов з кафе, а ОСОБА_8 залишився чекати доки звільниться місце. Коли місце звільнилось, то ОСОБА_8 поклав на столик свої речі і підійшов зробити замовлення. В цей час ОСОБА_6 виходив на вулицю, однак вихід йому перегородив ОСОБА_3 і між ними відбулась розмова на підвищених тонах, яка переросла в бійку, а саме, ОСОБА_3 наніс три-чотири удари в обличчя потерпілому, а потім на вулицю вибіг ОСОБА_8 , який наніс один удар потерпілому внаслідок чого останній втратив рівновагу. Люди почали допомагати потерпілому, а ОСОБА_8 повернувся до кафе, де забрав свої речі і вийшов. Свідок бачила, що у потерпілого було розбите обличчя, яке дуже збільшилось в об`ємі, було все в крові.

З показань свідка ОСОБА_11 допитаної в судовому засіданні, вбачається, що на момент подій вона працювала у «Приват-авто» і потерпілий був її керівником. 04.09.2015 до кафе приїхали обвинувачений з ОСОБА_8 , який вона раніше часто бачила в кафе, і зробили замовлення. Свідок обслуговувала відвідувачів, а тому самого конфлікту не бачила, однак в якийсь момент вона почула крики з вулиці, а тому виглянула з кухні, де вона в той час знаходилась і побачила, що ОСОБА_3 наніс не менше двох ударів в обличчя потерпілого, а потім ще один удар наніс ОСОБА_8 . Свідок вибігла на вулицю, де побачила потерпілого, який тримався за огорожу, а люди надавали йому першу допомогу.

З показань свідка ОСОБА_12 допитаного в судовому засіданні, вбачається, що він працює мийником на «Приват-авто» де адміністратором призначено ОСОБА_6 . В той день свідок знаходився на мийці і через прозоре вікно бачив як між собою розмовляли ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Зненацька ОСОБА_3 наніс 2-3 удари рукою в обличчя ОСОБА_6 . При цьому останній будь якої загрози не становив та на ОСОБА_3 не замахувався. Свідок відразу пішов на вихід з мийки, щоб допомогти потерпілому, однак коли він підійшов, то ОСОБА_3 вже не було, а ОСОБА_6 допомогли інші люди. При цьому свідок бачив, що ОСОБА_3 з ОСОБА_8 сіли в автомобіль, який був на мийці і поїхали. У ОСОБА_6 була розсічена щока, в декількох містах текла кров, запливло око кров`ю.

Характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому були встановлені висновком судово-медичної експертизи № 5282е від 13 листопада 2015 року та додатковим висновком № 3280е (а.с. 96-97) відповідно до якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу без зміщення уламків, втисненого уламкового перелому передньої стінки верхньощелепної пазухи праворуч, перелому латеральної стінки правої орбіти, перелому виличної кістки праворуч зі зміщенням уламків та явищами правостороннього гемо синусу, синця в параорбітальній області праворуч, субкон`юктивального крововиливу правого ока, рубців по нижньому краю правої надбрівної дуги в середній третині, в проекції правої гайморової пазухи в проекції правої виличної дуги, що є наслідками загоєння забійних ран. Дані тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету з обмеженою напівжорсткою конструкцію, що діяв в область обличчя праворуч, яким могла бути і рука стиснута в кулак або інші предмети з аналогічними властивостями. За своїм характером виявлені у потерпілого ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21день). При цьому будь-яких видимих тілесних ушкоджень, спричинених від удару нанесеного ОСОБА_8 в лобну область праворуч, згідно показань потерпілого на слідчому експерименті, експертом не встановлено.

Дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, оцінюючи надані суду докази та пояснення учасників кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що вони у своїй сукупності є достатніми для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому діяння і його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Показання обвинуваченого про те, що він наніс лише один удар потерпілому суд сприймає як неправдиві, направлені на ухилення від кримінальної відповідальності за вчиненні ним суспільно-небезпечні діяння, оскільки вони спростовуються послідовними та узгодженими між собою, логічно-витриманими у своєму взаємозв`язку показаннями потерпілого та свідків, які всі підтвердили нанесення трьох, а деякі не менше двох ударів саме ОСОБА_3 , що в сукупності з протоколами слідчих експериментів в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи про виявлені у потерпілого тілесні ушкодження.

Більш того, в судових дебатах обвинувачений зазначив, вже про два удари, що свідчить про неправдивість його свідчень під час судового розгляду та ще раз підтверджує той факт, що показання дані під час судового розгляду направлені на уникнення відповідальності.

Вказані ж вище показання потерпілого і свідків в сукупності з протоколами слідчих експериментів в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень та висновками судово-медичної експертизи дозволяють прийти до висновку, що удар, нанесений ОСОБА_8 не спричинив тілесних ушкоджень у спричиненні яких висунуто обвинувачення саме ОСОБА_3 .

Посилання сторони захисту на те, що свідки підтвердили лише один удар, нанесений ОСОБА_3 суд вважає необґрунтованими, так як вони спростовуються самими показаннями свідків, описаних вище, кожен з яких бачив від одного до чотирьох ударів.

Той факт, що кількість ударів, нанесених обвинуваченим потерпілому, в показаннях свідків різниться пояснюється різним місцерозташуванням свідків та різним часовим моментом з якого свідки почали спостерігати подію.

Посилання сторони захисту на те, що саме ОСОБА_6 спровокував конфлікти і відбувалось не побиття потерпілого, а бійка між ними, суд вважає необґрунтованими, так як вони спростовуються показаннями всіх свідків. Зокрема, жоден зі свідків не вказав на агресивну поведінку потерпілого, його намір нанести удар чи нанесення удару ОСОБА_3 , напроти, свідок ОСОБА_12 підтвердив відсутність агресивних настроїв ОСОБА_6 . А той факт, що ОСОБА_10 назвала цю подію бійкою не свідчить про те, що ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_3 чи намагався це зробити, так як сама свідок вказала, що не бачила нанесення ударів з боку потерпілого.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину, який відноситься до злочинів середнього ступеню тяжкості, обставин злочину, які описані вище, зокрема обстановку до вчинення злочинних дій, яка не сприяла вчиненню злочину, той факт, що обвинувачений фактично виконував роль охоронця ОСОБА_8 і, маючи значну перевагу у фізичній підготовці, порівняно з потерпілим, не врахував цієї обставини та наносив удари, направлені на завдання максимальної шкоди потерпілому, що вбачається з висновку експерта, яким встановлена тяжкість ушкоджень отриманих ОСОБА_6 .. Також, при призначенні покарання, суд враховує особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.
З урахуванням викладеного суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, зокрема діям обвинуваченого, який наносив тілесні ушкодження під надуманим приводом в людному місці у денний час доби та наслідкам, які спричинені такими діями, даним про особу обвинуваченого описаним вище.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, наявність у нього тісних соціальних зав`язків та малолітніх дітей на утриманні, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.
Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди, а саме витрати на лікування в розмірі 4091,65 гривень, що підтверджується чеками про придбання лікарських засобів (а.с. 33-36) суд вважає, що з урахуванням встановлених судом обставин з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь цивільного позивача, на підставі ст. 1166 ЦК України, підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 4091,65 гривень - розмір шкоди, спричиненої протиправними діями обвинуваченого.
Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення моральної шкоди, яку потерпілий оцінив в 1 000 000 гривень, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що цивільному позивачеві протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у наступному: моральних переживаннях потерпілого за своє життя і здоров`я в момент нанесення йому тілесних ушкоджень, пережитий стрес внаслідок нанесення таких ушкоджень, моральних переживаннях в зв`язку з ушкодженням здоров`я, які потребували тривалого лікування та на деякий час призвели до зневічення обличчя, моральних переживаннях в зв`язку з побиттям потерпілого на його робочому місці в присутності клієнтів та підлеглих, порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілого і необхідності відшукувати додаткові зусилля для організації свого життя, тривалість немайнових втрат.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг душевних та психічних страждань позивача, характер немайнових втрат, обставини описані вище, особу обвинуваченого. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в 400 000 гривень, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого на підставі ст. 1167 ЦК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк два роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 4091,65 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 400 000 гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасникам кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1