Справа № 127/6765/17
Провадження № 1-кп/127/830/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
представника Вінницької обласної психіатричної лікарні №2 ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 27.07.2003 року Ленінським районним судом м.Вінниці за ст. 257, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України на 12 років 6 місяців позбавлення волі,
ОСОБА_7 18.08.2016 близько 01 год. 30 хв., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, переліз через огорожу та проник на територію господарства будинку АДРЕСА_3 , що знаходиться за вищевказаною адресою, а після цього проник до ванної кімнати вказаного будинку через незачинене вікно. Увімкнувши світло, ОСОБА_7 почав оглядати ванну кімнату, відшукуючи речі, якими можна заволодіти.
Внаслідок шуму, що лунав з ванної кімнати, прокинувся чоловік власниці будинку ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_9 пішов в коридор, звідки побачив, що у ванній кімнаті горить світло. Відчинивши двері ОСОБА_8 побачив свого сусіда ОСОБА_10 , який щось шукав на полицях шафи ванної кімнати. В цей час ОСОБА_7 , розвернувся та побачив, що він викритий господарями будинку. Після цього, ОСОБА_6 намагався з місця події втекти, однак ОСОБА_8 закрив двері ванної кімнати та намагався утримувати ОСОБА_6 до приїзду працівників поліції. Проте, ОСОБА_7 , не припиняючи реалізацію своїх намірів щодо незаконного заволодіння чужим майном, будучи вже викритим, вибив зачинені двері та вибіг на вулицю, заволодівши при цьому комплектом золотих сережок, які лежали на полиці біля дзеркала у ванній кімнаті.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи Вінницького відділення КНДІСЕ №2263/16-21 від 08.09.2016, вартість сережок становить 4410 грн. 64 коп.
Таким чином, ОСОБА_7 завдав громадянці ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 4410 грн. 64 коп.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду повідомила, що 18.08.2016 року приблизно 02 год. вона прокинулась від крику. Її чоловік прокинувся трохи раніше. Коли вона підійшла до ванної кімнати, то побачила біля ванної свого чоловіка, а ОСОБА_6 сидів на ванній, був вже розбитий бачок унітаза, текла вода та розкидані в ванній речі. Вона запитала чоловіка чи він викликав поліцію, він повідомив, що викликав. ОСОБА_6 вони зачинили в ванній та ОСОБА_6 двері ванни пошкодив, оскільки хотів вийти. Вона в той момент знову телефонувала до поліції, вони їхали довго, бо переплутали вулицю. Її золоті сережки лежали на поличці в ванній. Вона в той момент про сережки не думала, а чоловік витирав кров, бо все було в крові ОСОБА_6 , він знайшов одну лише одну золоту сережку, а другу ні. На даний час другу сережку їй не повернули. В них було в ванній відчинене вікно і ОСОБА_6 вліз в ванну через це вікно. Під вікном ванни стояв стільчик. ОСОБА_6 вона знає 4-5 років, раніше ОСОБА_6 в її будинок не заходив. Приблизно 4 роки тому у її чоловіка був конфлікт з ОСОБА_6 через собаку. Як ОСОБА_6 щось шукав по шухлядам не бачила, а лише бачила наслідки. ОСОБА_6 був в стані алкогольного сп`яніння, почав кричати та не бачила вона в цей час чи було їх майно в руках ОСОБА_6 . ОСОБА_6 закрили в ванній, щоб він не пішов далі по будинку все трощити, оскільки там перебували маленькі діти. Вона кожен вечір знімала сережки та зберігала їх на поличці, а чи точно сережки взяв ОСОБА_6 не бачила. Другу золоту сережку знайшов чоловік біля виходу з подвір`я з лівої сторони від фіртки. Просила ізолювати його, оскільки він залякав всіх сусідів на вулиці, його цивільну дружину позбавили батьківських прав відносно трьох дітей та дітей забрали, оскільки були антисоціальні умови їх проживання.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що вночі почув шум та прокинувся, пішов до ванної та побачив там ОСОБА_6 , який стояв біля вікна та одна рука була на форточці. ОСОБА_6 почав все бити в ванній, розбив унітаз, сів на ванну. Потім він та його дружина закрили його в ванній та викликали працівників поліції, які приїхали через 40 хвилин. Закрили ОСОБА_6 в ванній, щоб він не пішов в будинку все розбивати, бо там були маленькі діти. Дружина кожен день знімала та зберігала золоті сережки на поличці в ванній над умивальником. Одну золоту сережку він виявив на наступний день, біля хвіртки коли відмивав на паркані поруч слід крові, залишений рукою ОСОБА_6 . Про це в телефонному режимі він повідомив в цей же день слідчого. Друга сережка не знайшлась.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_6 її співмешканець, з яким вона проживає 4,5 роки, а Фурманчуки їх сусіди і ОСОБА_6 до них ніколи не ходив. Так, 17.08.2016 року о 19 годині вона пішла в нічну зміну на роботу, про що вона повідомила ОСОБА_6 . Коли вона йшла на роботу, то ОСОБА_6 вже на той час вживав алкогольні напої та в якій кількості їй не відомо. Вона повернулась додому о 8 годині ранку. Коли вона повернулась, ОСОБА_6 не було, а 09:30 год. він прийшов в шортах і забинтованою рукою, та заснув. На її запитання, де він був, відповів, що він не знає. Сторонніх речей в будинку не було. Вона почула про цю подію від тещі ОСОБА_8 . При ньому чужих речей не було. Сусідку ОСОБА_8 бачила часто та бачила в неї золоті сережки та після події теж в неї бачила обидві сережки. Сережки були в форі кілець. Шльопанці ОСОБА_6 принесли люди з вулиці. Потерпіла ходила тільки в цих сережках, проте стверджувати, що вона після події була саме в цих сережках не може.
З досліджених в судовому засіданні доказів, що надані стороною обвинувачення вбачається, що 18.08.2016 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_8 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.01.2016 року. Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до ОСОБА_12 , проживаючого в АДРЕСА_2 , який 18.08.2016 року, близько 01:30 год., через вікно ванної кімнати, проник до його будинку та розбив бачок для унітазу, полиці для засобів гігієни та пошкодив двері ванної кімнати, чим завдав матеріальної шкоди, сума якої встановлюється.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 18.08.2016 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно протоколу огляду місця події від 18.08.2016 року та долучених до нього фото таблиць предметом огляду являється ванна кімната в будинку АДРЕСА_2 . Зокрема, у ванній кімнаті перед дверима наявні уламки від унітазу на полу наявна речовина бурого кольору, перекинуте відро зі сміттям, унітаз без бачка, килим мокрий. Під час проведення огляду нічого виявлено не було та не вилучалось.
Відповідно до заяви ОСОБА_8 від 02.09.2016 року, остання добровільно видала слідчому речовий доказ (виріб з жовтого металу, золота сережка, одна штука), 585 проба, пару яких 18.08.2016 року, близько 01:30 год., було викрадено ОСОБА_6 в приміщенні ванної кімнати з будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №2263/16-21 від 08.09.2016 року ринкова вартість пари сережок, одна з яких надана на огляд, при умові ваги другої сережки 2,03 гр. та аналогічного товарного стану, на час проведення експертизи складала 4410,64 грн.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_8 від 31.08.2016 року вбачається, що остання впізнала особу зображену на фото №4, яка 18.08.2016 року, яка в період часу з 01:00 год. до 02:00 год., через вікно ванної кімнати проникла до її будинку АДРЕСА_2 , звідки здійснила крадіжку золотих сережок та пошкодила майно ванної кімнати. Особу впізнала за рисами обличчя, виразом очей, зачіскою, овалом голови, статурою.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю заявника ОСОБА_8 від 31.08.2016 року вбачається, що останній впізнав особу зображену на фото №3, яка 18.08.2016 року, близько 01:30 год. знаходилась в квартирі будинку АДРЕСА_2 , куди незаконно проникла, через вікно ванної кімнати, впізнав за загальними ознаками обличчя.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 08.10.2016 року з фототаблицями за участю ОСОБА_8 , свідок ОСОБА_8 вказав, що 18.08.2016 року приблизно 01:30 год., у ванній кімнаті свого будинку, що за адресою АДРЕСА_2 , він побачив свого сусіда ОСОБА_6 , який стояв біля вікна простягнувши ліву руку через відкриту кватирку та дивився на вулицю. Побачивши вказане, свідок закрив двері ванної кімнати та тримав їх силою щоб ОСОБА_6 до приїзду поліції не мав змоги втекти чи потрапити в іншу кімнату будинку. Проте, ОСОБА_6 вибіг з будинку на вулицю, через вхідні двері будинку, які знаходяться на відстані близько 1,5 м від дверей ванної кімнати. Втікаючи ОСОБА_6 побіг до виходу з подвір`я, а саме по доріжці до хвіртки. Вранці 18.08.2016 року, біля хвіртки, де вибігав на вулицю ОСОБА_6 , свідок знайшов одну з пари золотих сережок його дружини, які зникли з дзеркала ванної кімнати, після того, як туди незаконно проник ОСОБА_6 .
З протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 від 29.10.2016 року та долученими до нього фото таблицями вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 вказала, що 17.08.2016 року у вечірній час, перебуваючи вдома за адресою АДРЕСА_2 , вона залишила пару золотих сережок 585 проби на скляній поличці розташовану під дзеркалом у ванній кімнаті. Однак, вночі 18.08.2016 року ОСОБА_6 через вікно незаконно проник у ванну кімнату звідки викрав її золоті сережки. Прокинувшись від шуму вона вийшла до коридору, звідки побачила у ванній кімнаті ОСОБА_6 , який через двері вибіг на вулицю.
Після дослідження вказаних доказів, прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.
Захисник ОСОБА_4 не заперечувала щодо задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру. Разом з тим заперечувала щодо кваліфікації суспільно-небезпечного діяння, а саме за ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки потерпіла на момент вчинення злочину не усвідомлювала, що заволоділи її майном. Крім того, зазначила, що у справі відсутні докази того, що саме ОСОБА_6 заволодів золотими сережками та виніс їх, а тому просила перекваліфікувати суспільно-небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_6 як таке, що підпадає під дію ч.1 ст. 162 КК України.
Представник Вінницької обласної психіатричної лікарні №2 ОСОБА_5 висловила думку, що лікування може не допомогти, оскільки ОСОБА_6 не має бажання вилікуватись.
З доказів за клопотанням встановлено, що судом рішення про визнання ОСОБА_6 недієздатним чи обмежено дієздатним не приймалось, опікун чи піклувальник ОСОБА_6 не призначався.
Підстав для залучення законного представника ОСОБА_6 , передбачених ст. 44 КПК України не встановлено, оскільки ОСОБА_6 не визнаний недієздатним чи обмежено дієздатним.
Заслухавши думку прокурора, захисника, потерпілої, показання свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.
Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд має з`ясувати чи мало місце суспільно небезпечне діяння чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння.
Досліджені в судовому засіданні докази, а саме показання потерпілої, свідка ОСОБА_8 , протокол огляду місця події, протоколи слідчих експериментів з ними, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та висновок експертизи суд приймає до уваги, як належні та допустимі і такі, що у взаємозв`язку та узгодженості підтверджують вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння.
При прийняті зазначеного рішення суд виходить з того, що потерпіла в судовому засіданні зазначила на всі обставини відкритого заволодіння її майном. Вказані показання потерпілої повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_8 . Такі показання потерпілої та свідка ОСОБА_8 є послідовними, оскільки відповідають протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.08.2016 року, протоколу огляду місця події від 18.08.2016 року, протоколам слідчих експериментів з ними від 08.10.2016 року та 29.10.2016 року, протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2016 року та висновку експерта № 2263/16-21 від 08.09.2016.
При оцінці доводів захисту щодо невірної кваліфікації досудовим слідством вказаної події, суд виходить з наступного.
Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 Про судову практику у справах про злочини відносно власності дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
З показань потерпілої та свідка судом встановлено, що ОСОБА_6 проник до їх житла вночі, в момент коли його виявили він обшукував приміщення кімнати в яке проник, що підтверджує факт того, що ОСОБА_6 проник до житла потерпілої з метою незаконного збагачення, тобто в данному випадку незаконне проникнення до житла було лише способом вчинення діяння та не підлягає окремій кваліфікації, а має знайти своє відображення як кваліфікуюча ознака діяння, вчиненого ОСОБА_6 .
Разом з тим, з показань потерпілої та свідка, а також речового доказу у справі - однієї загубленої ОСОБА_6 сережки потерпілої, яка виявлена свідком на подвір`ї, судом встановлено, що після того, як ОСОБА_6 був викритий власниками, він свої дії щодо заволодіння чужим майном не припинив та покинув місце події разом з золотими сережками потерпілої, які зберігались у ванній кімнаті.
Тобто дії ОСОБА_6 переросли у відкрите заволодіння чужим майном.
Сукупність зазначених доказів у справі, свідчать про їх достатність для надання кримінально-правової оцінки суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_6 , оскільки ним вчинено суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, а саме грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло.
При цьому суд виключає з кваліфікації суспільно небезпечного діяння ОСОБА_6 кваліфікуючу ознаку вчинення повторно. Так, статтею 32 КК України (повторність злочинів), під повторністю злочинів визнано вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вказаними діями ОСОБА_6 злочин не вчинено, оскільки він не є суб`єктом злочину, а вчинено суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, а як визначено Законом, повторність можлива лише щодо злочинів і може утворюватись лише вчиненням злочинів.
Згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
При вирішенні питання чи вчинив ОСОБА_6 суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд виходить з того, що відповідно до ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Згідно висновку судово-психіатричних експертів №13 від 16.02.2017 року ОСОБА_6 , на період часу, що відноситеся до скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, на хронічний психічний розлад, недоумство не страждав. Виявляв психічні порушення у вигляді «Розпадів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F10.20» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). Перебував у тимчасовому хворобливому стані психічної діяльності у вигляді «Гострої інтоксикації з делірієм» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F10.03» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_6 , також не страждає на хронічний психічний розлад, недоумство. Виявляє психічні порушення у вигляді «Розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, на даний час утримання, але в умовах, що виключають вживання» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F10.21» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). Здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. В зв`язку з тим, що психічний стан ОСОБА_10 відрізняється нестабільністю, схильністю до виникнення гострих психотичних станів, обумовлених хронічною алкогольною інтоксикацією, (алкогольних делірій), внаслідок чого він виявляє небезпеку для себе та оточуючих, останній потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляду примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом.
Вказаний висновок експертизи, яким підтверджено наявність в ОСОБА_6 в момент вчинення суспільно небезпечного діяння медичного критерію неосудності (виявляв психічні порушення у вигляді «Розпадів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності», перебував у тимчасовому хворобливому стані психічної діяльності у вигляді «Гострої інтоксикації з делірієм»), що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, свідчать, що ОСОБА_6 не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки під час вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України перебував в стані неосудності.
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України до особи, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 94 КК України під час визначення виду примусових заходів медичного характеру суд враховує характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступень небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.
Згідно довідки КК «Надія» №1093 від 26.08.2016 року ОСОБА_6 без реєстрації проживає в АДРЕСА_4 . Заяв та скарг щодо ОСОБА_6 до квартального комітету не надходило.
Згідно листа Малокрушлинецької сільської ради №626 від 15.09.2016 року ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте вибув в м. Вінницю 11.06.2015 року.
З довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» №2132 від 06.09.2016 вбачається, що ОСОБА_6 перебуває на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі з 11.11.2014 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю
З довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 08.09.2016 року № 20-3297 вбачається, що ОСОБА_6 на психіатричному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно висновку амбулаторної судово-наркологічної експертизи №183 від 17.11.2016 року ОСОБА_6 виявляє ознаки гронічного алкоголізму ІІ ст. Потребує примусового лікування. Примусове лікування не протипоказане.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №336 від 21.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_6 у зв`язку з даними анамнезу про зловживання ним спиртними напоями протягом тривалого часу з виникненням психічної та фізичної залежності від них і взяття його на диспансерний облік лікарем-наркологом та лікування у наркологічному стаціонарі з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм, який проявлявся розладами сприйняття, почуттям страху, безсонням, вегетативними проявами, а також його заявою про те, що у нього виникають судомні напади, виявленими у експертного при теперішньому психолого-психіатричному обстеженні емоційною нестійкістю, дратівливістю, легковажністю і поверховістю суджень, егоцентрованістю, низьким рівнем морально-етичних якостей, для об`єктивного визначення його психічного стану, притаманних індивідуально-психологічних особливостей, ОСОБА_7 потребує тривалого обстеження та спостереження в умовах психіатричного стаціонару, з подальшим проведенням стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи. Також матеріали кримінального провадження необхідно доповнити медичною документацією із травматологічного пункту Вінницької лікарні швидкої медичної допомоги - куди ОСОБА_7 був доставлений після затримання поліцією та детальними показами свідків, в яких були б відмічені його висловлювання, поведінка, орієнтація в оточуючій ситуації, особливості підтримання мовного контакту з оточуючими на час скоєння правопорушення і при його затриманні.
Згідно вимоги про судимість від 06.09.2016 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз 29.07.2003 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 , ст. 70 КК України на 12 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Статтею 92 КК України визначено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Вказане свідчить, що метою примусових заходів медичного характеру будь-якого виду є обов`язкове лікування, яке при всіх видах зазначених заходів є однаковим. Таким чином, вид примусових заходів пов`язаний лише з досягненням їх другої мети - запобігання вчиненню особою суспільно небезпечних діянь.
Судом при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, враховано ступінь суспільної небезпеки діяння вчиненого ОСОБА_6 , що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, об`єкт посягання чужа власність та висновок експерта, яким встановлено, що ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, виявляє небезпеку для себе та оточуючих.
Разом з тим, врахувавши характер та ступінь тяжкості захворювання ОСОБА_6 , тяжкість вчиненого ним діяння, схильність до виникнення гострих психотичних станів, обумовлених хронічною алкогольною інтоксикацією, ступінь небезпечності психічного хворого для себе та оточуючих осіб, суд вважає, що до ОСОБА_6 слід застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим режимом нагляду, оскільки умови такого нагляду виключають можливість вчинення ОСОБА_6 нового суспільно небезпечного діяння.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 92,93,94 КК України, ст. ст. 506, 507, 512, 513 КПК України, суд
Застосувати до ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із посиленим режимом нагляду.
До вступу ухвали суду в законну силу запобіжний захід у виді тримання в психіатричному закладі зі звичайним режимом нагляду в приміщенні Вінницької обласної психіатричної лікарні №2 щодо ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 -- залишити без змін.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме золоту сережку, яку передано на зберігання потерпілій ОСОБА_8 залишити потерпілій ОСОБА_8 .
Витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні компенсувати за рахунок держави.
Ухвала може бути оскаржена протягом 30 діб з моменту її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: