В И Р О К
Іменем України
27 квітня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Барашівка, Житомирського району та області, громадянина України, з повною середньою освітою, вдівця, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
14 березня 2017 року близько 12 години обвинувачений ОСОБА_4 перебував на лісовій галявині, яка знаходиться на землях Іванівської сільської ради на відстані близько 140 метрів від будинку АДРЕСА_2 , де разом зі своїми товаришами відпочивав та розпивав спиртні напої.

Знаходячись на вказаній лісовій галявині, цього ж дня біля 14 години ОСОБА_4 побачив саморобний візок, виготовлений із металевих кутників та коліс, який належить ОСОБА_5 але перебував у тимчасовому користуванні ОСОБА_6 , з яким останній прийшов до лісу збирати дрова і тимчасово залишив на згаданій галявині, де у обвинуваченого виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Перебуваючи у вказаному місці, за вказаних вище обставин, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись, що за його злочинними діями із сторонніх осіб ніхто не спостерігає та його дії залишаються непоміченими, взяв указаний металевий візок вартістю 1996 грн. 49 коп., та доводячи свій злочинний умисел до кінця, утримуючи викрадене майно при собі, втік з місця вчинення злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

29 березня 2017 року в кримінальному провадженні №0000264 між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

З даної угоди вбачається, що обвинувачений та потерпілий дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Сторони угоди визначили та узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинений ним злочин у виді 120 годин громадських робіт, а також отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, які роз`яснені сторонам.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд дійшов висновку, що вказана угода підлягає затвердженню, у зв`язку з наступним.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та просив суд затвердити вказану угоду з потерпілим, призначивши йому узгоджений вид покарання, при цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор в судовому засіданні заявила, що укладення даної угоди відповідає вимогам і правилам КПК та КК України, а тому просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджений в угоді вид покарання.

Потерпілий в суді пояснив, що дана угода між ним та обвинуваченим укладена добровільно, будь-яких матеріальних претензій до останнього він немає, завдана йому ОСОБА_4 матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, а тому просив суд затвердити угоду та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. При цьому сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, наслідки затвердження цієї угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 14 березня 2017 року біля 14 години таємно викрав у потерпілого ОСОБА_5 саморобний металевий візок вартістю 1996 грн. 49 коп., а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за якою належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити у кримінальному провадженні №0000264 угоду про примирення від 29 березня 2017 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1