Справа № 462/957/14-к
У Х В А Л А
20 березня 2017 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_5 від 28.02.2017 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному №0001639 від 28.02.2013 року та зобов`язати слідчого визнати його потерпілим у вказаному провадженні, мотивуючи це тим, що він звернувся до слідчого з вказаним клопотанням про визнання його потерпілим, проте слідчий виніс оскаржувану постанову, яка є незаконною.

У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримала, з мотивів викладених у скарзі.

У судове засідання не з`явився слідчий Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_5 , проте його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

31.05.2013 року в СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області надійшла кримінальна справа № 181 - 0062, за фактом використання невстановленими особами підроблених документів, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Дана кримінальна справа виділена з кримінальної справи № 181 - 0311, порушеної відносно заступника начальника Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, за фактом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.

31.05.2013 року СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0001674. 05.08.2013 року матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001674 від 31.05.2013 року об`єднані з матеріалами досудового розслідування №0001639 від 28.05.2013 р. На даний час зазначене кримінальне провадження перебуває у провадженні слідчого Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_5 .

16.05.2014 року скаржник ОСОБА_4 звернувся до слідчого, який на той час здійснював досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001639, з письмовою заявою в якій просив визнати його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Після чого скаржник неодноразово звертався до слідчого з аналогічними заявами, скаргами, останній раз зі заявою-скаргою від 17.10.2016 року.

28.02.2017 року слідчий Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у визнанні потерпілим, якою у задоволенні клопотання (заяви-скарги) ОСОБА_4 від 17.10.2016 року відмовив.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

Як убачається з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, що у заяві-клопотанні ОСОБА_4 від 17.10.2016 року не зазначено жодних підстав, які б вказували на завдання останньому шкоди. Однак, при цьому слідчим не взято до уваги документи, які були долучені ОСОБА_4 до матеріалів кримінального провадження, та не враховані обставини, що ОСОБА_4 не підписував заяву № 6572 від 04.12.2009 року на ім`я начальна Львівського МРЕВ (зазначена заява не містить взагалі ніякого підпису заявника) про видачу тимчасового талону на вантажний автомобіль, що відповідно до довідки № 414 від 16.05.2014 року Центру надання послуг з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району ОСОБА_4 посвідчення водія взагалі не отримував. Крім того, поза увагою слідчого залишився той факт, що в провадженні Львівського окружного адміністративного суду знаходиться справа № 2а-12306/10/1370 за позовом ДПІ у Шевченківському районі м. Львова до ОСОБА_4 про стягнення податку з власників транспортних засобів, що свідчить про можливість нанесення майнової шкоди ОСОБА_4 .

Таким чином, слідчий при розгляді клопотання ОСОБА_4 обмежився лише дослідженням такого, не проаналізувавши інші вищевказані матеріали кримінального провадження, які свідчать про те, що клопотання ОСОБА_4 є підставним.

З огляду на наведене, вважаю, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання шкоди ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням, а тому дану постанову слід скасувати.

Щодо вимоги про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0001639, то зазначена вимога не підлягає задоволенню, оскільки положення кримінального процесуального законодавства не передбачає прийняття слідчим суддею процесуального рішення про визнання потерпілим у кримінальному провадженні.

Вищевказана позиція повністю узгоджується з правовою позицією, яка міститься в Узагальнені Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування».

Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_5 від 28.02.2017 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному №0001639 від 28.02.2013 року.

У решті задоволення скарги відмовити.

Ухвала остаточна та в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.