Єдиний унікальний номер 205/4800/15-к
У Х В А Л А
12 лютого 2016 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.
У відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого збігає 15.02.2016 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 з огляду на те, що на теперішній час мають місце ризики, передбачені ст.177 КПК України, для своєчасного закінчення судового слідства у даному кримінальному провадженні. Зокрема, обвинувачений може почати ухилятися від суду шляхом переховування, чинити незаконний вплив на потерпілих у даному кримінальному провадженні.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора, просили його задовольнити, продовживши строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 , проти клопотання прокурора заперечував, при цьому заявив клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Обґрунтовуючи свою позицію, захисник посилався на те, що на даний час ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні, що і є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який. Крім того, захисник посилався на те, що на даний час матір обвинуваченого ОСОБА_9 , проходить процес реабілітації після амбулаторного лікування у медичному закладі, а тому їй потрібен нагляд і матеріальне забезпечення, а перебування ОСОБА_7 під вартою унеможливлює надання відповідної допомоги. Одночасно з цим, захисник зауважив на тому, що допомога ОСОБА_7 також потрібні його молодшому малолітньому братові та сім`ї обвинуваченого, а саме цивільній дружині і їх спільній дитині 2014 року народження, а перебування обвинуваченого під вартою позбавляє вказаних осіб належного догляду і матеріального забезпечення.
Обвинувачений ОСОБА_7 повністю підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити.
Вислухавши клопотання прокурора і захисника, думку потерпілих, самого обвинуваченого, дослідивши їх доводи і обґрунтування, суд вважає, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника потрібно відмовити з наступних підстав.
Так, судом взято до уваги ту обставину, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 раніше було обрано більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, однак через порушення обов`язків, покладених на ОСОБА_7 та оголошення його у розшук, останньому було змінено запобіжний захід на тримання під вартою.
Саме такий запобіжний захід, на думку суду, є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам нині діючого КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.
Безперечно, судом взято до уваги ті життєві обставини, що були наведені захисником обвинуваченого ОСОБА_7 , проте вони, на переконання суду, не можуть звести нанівець наявні у даному кримінальному провадженні ризики, прямо передбачені ст.177 КПК України, а саме можливість вчинення ОСОБА_7 дій з метою переховування від суду шляхом зміни місця проживання, і, як наслідок, намагання останнім уникнути кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення. Така позиція суду цілком обґрунтовано мотивується перебування обвинуваченого у розшуку на попередніх стадіях судового розгляду, а підстав для зміни думки судом стороною захисту наведено не було.
Крім того, судом при постановленні даного рішення взято до уваги і поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 в судових засіданнях, а саме його зухвалість і грубість по відношенню до потерпілих, що також вказує на можливість вчинення незаконного впливу на вказаних осіб.
Більше того, судом при прийнятті даного рішення враховано і практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення від 26.06.1991 року у справі «Летельє до Франції», в якому зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати у суспільства таку реакцію, що виправдовує попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. А тому застосування у даному кримінальному провадженні найтяжчого запобіжного заходу, з урахуванням обставин інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, слід розглядати як крайню необхідність і вказує на те, що більш м`які заходи забезпечення кримінального провадження не зможуть запобігти настанню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
В зв`язку з вказаними обставинами суд приходить до обґрунтованого висновку про доцільність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в строки, передбачені ч.3 ст.331 КПК України.
Керуючись ст.ст.331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме до 12.04.2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1
З оригіналом згідно: Суддя -
Секретар -