йСправа № 304/508/16-к Провадження № 1-кп/304/74/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
її захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000060 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючої, заміжньої (має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей), громадянки України, раніше не судимої
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. ч. 1, 4 ст.358, ч. 1 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

у лютому 2015 року обвинувачена ОСОБА_4 шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка за 6 500 грн. підробила довідку про доходи її чоловіка ОСОБА_7 № 41 від 18 березня 2015 року, та внесла у його трудову книжку серії НОМЕР_1 неправдиві відомості про те, що її чоловік з 01 грудня 2014 року працює вантажником на приватному підприємстві «Титан 2005» та отримує заробітну плату, після чого з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману, за допомогою вказаної особи 26 березня 2015 року подала зазначені документи та заповнену останньою заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 927, до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого в період з 01 березня по 01 серпня 2015 року незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї, чим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області матеріальні збитки на загальну суму 19 021,15 грн., за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинених злочинах визнала повністю, щиро розкаялася та показала, що до них у село тривалий час навідувалася жінка на ім`я « ОСОБА_8 », яка пропонувала мешканцям за окрему плату виготовляти необхідні документи для подальшого оформлення їм соціальної допомоги. Вона довгий час вагалася, однак дізнавшись, що вже декілька сімей отримали таку допомогу, знайшла її та сама запропонувала за винагороду виготовити фіктивні документи, які необхідні для отримання соціальних виплат як малозабезпеченій родині. Для цього вона зустрілася з нею та передала паспорт чоловіка, його ідентифікаційний номер та трудову книжку, на підставі яких ОСОБА_8 через деякий час виготовила їй довідку про те, що її чоловік ОСОБА_7 працевлаштований вантажником та отримує заробітну плату. Приблизно через два тижні вона приїхала в м. Перечин, оскільки ОСОБА_8 вже підготувала їй відповідний пакет документів для призначення допомоги, підписала необхідну заяву, яку ОСОБА_8 здала до Управління соцзахисту населення. За вказані послуги заплатила ОСОБА_8 близько 6 500 грн. Так вчинила, оскільки хотіла отримати кошти для родини, про що щиро жалкує, вже частково відшкодувала заподіяну шкоду. Разом зі своїм захисником просила суворо її не карати.

Крім показів обвинуваченої її вина у вчиненому стверджується також іншими дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, зокрема:

- копією довідки про доходи на ім`я ОСОБА_7 № 41 від 18 березня 2015 року, з якої вбачається, що останній працює за основним місцем роботи на півтори ставки на приватному підприємстві «Титан 2005» вантажником (а. с. 76);

- копією трудової книжки, заповненої на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_7 з 01 грудня 2014 року прийнятий на посаду вантажника за трудовим договором на чотирьохгодинний робочий день (а. с. 75);

- копією заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 927 від 26 березня 2015 року (а. с. 73-74);

- копією рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, реєстраційний номер 927 від 30 березня 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 призначено соціальну допомогу з 01 березня 2015 року включно по 31 серпня 2015 року (а. с. 77);

- копією довідки Перечинського районного управління соціального захисту населення від 03 серпня 2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_9 за період з березня по липень 2015 року отримала 19 021,15 грн. в якості державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а. с. 78).

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_4 в інкримінованих їй злочинах і кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст.358 КК України, як підбурювання до підроблення офіційного документа, шляхом підкупу; за ч.4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа, а також за ч. 1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Крім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у підробленні іншого офіційного документа заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 927 від 26 березня 2015 року, яку вона подала до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області з метою отримання соціальної допомоги, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 358 КК України.

Однак, в цій частині пред`явлене обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи, виходячи з наступного.

Так, оцінюючи дослідженні докази, суд вважає, що внесення обвинуваченою ОСОБА_4 неправдивих відомостей у заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 927 від 26 березня 2015 року, не може утворювати складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України, оскільки така не містить ознак офіційного документа як предмета злочину, а саме: документ складено, видано чи посвідчено не відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація не має юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Вказане повністю узгоджується з позицією ВСУ висловленою у справі № 5-50кс15 від 09 липня 2015 року, що відповідно до вимог статті 458 КПК України має враховуватися судами при ухваленні рішень.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення право на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом, який оцінює докази по своєму внутрішньому переконанню, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності. Ніякі докази наперед встановленої сили для суду не мають. Таке ж положення закріплене і в статті 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який не може ґрунтуватися на припущеннях та постановляється тільки за умови, якщо в ході судового розгляду винуватість обвинуваченого в скоєнні злочину доведена. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так само відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про застосування Конституції при здійснені правосуддя» від 01 листопада 1996 року визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

Таким чином, суд, керуючись принципом верховенства права, задекларованому в ст. 8 Конституції України, прийшов до висновку, що оскільки заява про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 927 від 26 березня 2015 року ознак офіційного документу, як предмета злочину не має, тому і в діях обвинуваченої ОСОБА_4 при внесенні нею відомостей до вказаної заяви складу злочину теж немає, а відтак вона підлягає виправданню за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Разом з цим, щодо кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 358 КК України як використання нею, крім інших підроблених документів, заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 927 від 26 березня 2015 року, то вищенаведене на кваліфікацію за цією частиною вказаної статті не впливає, оскільки предметом зазначеного злочину може бути будь-який документ, а не лише той, який надає права або звільняє від обов`язків, тобто за підроблення, складання або видачу якого відповідальність встановлена ч. 1 ст. 358 КК України.

Що стосується призначення обвинуваченій покарання за ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 та ч. 1 ст. 190 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочини невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей та часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій, суд не знаходить.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 достатньо призначити покарання у виді штрафу.

При призначенні покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів згідно ч. 1 ст. 70 КК України суд вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати невинуватою у пред`явленому за ч. 1 ст. 358 КК України обвинуваченні та виправдати її за відсутністю в діях складу вказаного злочину.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити:

- за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

- за ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 (одна тисяча двадцять) грн.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 (одна тисяча двадцять) грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1