Справа № 761/9483/17
Провадження № 1-кс/761/5954/2017
28 квітня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання у кримінальному провадженні за № 220 160 000 000 004 68 за ч. 1 ст. 111 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся старший слідчий в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 з погодженим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
На обґрунтування клопотання зазначено, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 160 000 000 004 68 за ч. 1 ст. 111 КК України, у якому встановлено, що з серпня 2016 року по теперішній час на території Одеської області діє об`єднання з числа радикально налаштованих громадян, які, виконуючи завдання представників спецслужб Російської Федерації, вчиняють злочини проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки з метою надання вказаній державі допомоги у проведенні підривної діяльності проти України шляхом вербування військовослужбовців Збройних Сил України (далі ЗС України), збирання відомостей військового характеру, які, у тому числі, становлять державну таємницю, для їх передачі представникам Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних сил РФ (далі ГРУ ГШ ЗС РФ).
Члени вказаної організованої групи - ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також інші невстановлені особи, були активними учасниками проросійських мітингів, які проходили у м. Одеса наприкінці 2013 до травня 2014 років. Крім того, перелічені особи вчиняли кримінальні правопорушення за завданням колишнього співробітника спецпідрозділу «Беркут» ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_10 , який на теперішній є громадянином Російської Федерації та є агентом-зв`язківцем ГРУ ГШ ЗС РФ
Також, ОСОБА_4 упродовж листопада 2016 березня 2017 років здійснював збір та передачу представникам спецслужб РФ відомостей військового характеру, у тому числі й таких, що становлять державну таємницю.
У зв`язку з наведеним 19.03.2017 ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 затримані у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні правопорушення за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України. Останнім оголошена підозра за вказаною статтею.
У ході особистого обшуку ОСОБА_4 20.03.2017 вилучено: аркуш паперу із рукописними записами « НОМЕР_1 , НОМЕР_2 »; квитанцію «Приват Банку», на звороті якої виконані рукописні записи « НОМЕР_3 , Козуб НОМЕР_4 ….»; аркуш паперу із написом «СССР…. НОМЕР_5 ; банківську картку «visa» № НОМЕР_6 ; банківську картку «visa» № НОМЕР_7 .
Постановою слідчого від 20.03.17 вказані речі та документи визнані речовими доказами.
Враховуючи наведене, слідчий просив накласти на такі речі та документи арешт.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник просили відмовити у задоволенні клопотання, наполягаючи, що на момент розгляду клопотання встановлений кримінальним процесуальним законом дводенний строк сплив.
Крім того, сторона захисту зауважила, що вилучене доказового значення не має.
Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.
Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.
Згідно з наведеною нормою кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Наведене положення Конституції покладене в основу однією з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається тільки тимчасове вилучення майна.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що найважливіша вимога ст. 1 вказаного Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Тобто, відповідати вимогам діючих у відповідній державі законів та міжнародним актам.
У силу ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про його арешт або його повернення.
Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час затримання особи у порядку, передбаченому 208 КПК, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на слідчого обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.
Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження за участі слідчого або прокурора.
Частиною 6 статті 173 КПК на слідчого суддю покладений обов`язок не пізніше 72 годин з дня надходження до суду клопотання постановити ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна. В іншому випадку таке майно повертається особі, у якої воно було вилучене.
З наведеного витікає, що законним арешт майна є у разі його застосування у порядку та строки, передбачені Кримінальним процесуальним законом. Недотримання наведених вище норм та утримання стороною обвинувачення майна, яке є тимчасово вилученим, покладає на останню обов`язок вирішити питання повернення такого майна.
Водночас, звернувшись 20.03.2017 до слідчого судді з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий ОСОБА_3 або прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у вказаному провадженні, до суду протягом встановленого дводенного строку не прибули. Крім того, 22.03.2017 та 29.03.2017 слідчий звернувся із заявами, у яких просив розгляд клопотання відкласти. Станом на момент розгляду клопотання майно, вилучене під час затримання особи у порядку ст. 208 КПК, власнику не повернуто.
Слідчий суддя не приймає до уваги посилання слідчого щодо проведення протягом 22.03.2017 та 23.03.2017 невідкладних слідчий дій, що і стало підставою затримки розгляду ініційованого останнім питання, оскільки у силу ст. 9 КПК під час кримінального провадження слідчий та прокурор зобов`язані неухильно додержуватись вимог Кримінального кодексу України.
Таким чином, невиконання ініціатором клопотання вимог ст. 172 КПК унеможливило своєчасний розгляд слідчим суддею клопотання про застосування до тимчасово вилученого майна арешту та позбавило його власника можливості вільно володіти таким майном.
У силу п.18 ст. 3 КПК на слідчого суддю покладений обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та законних інтересів осіб.
Як встановлено слідчим суддею, стороною обвинувачення порушений, майно безпідставно утримується останньою, тобто власнику станом на момент розгляду клопотання не повернуте.
Таким чином, з метою відновлення порушеного права та недопущення подальшого неправомірного утримання майна особи, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене під час особистого обшуку майно підозрюваного ОСОБА_4 підлягає негайному поверненню останньому.
Керуючись вимогами ст. 41 Конституції України, ст. 9, 16, 18, 167, 170, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва.
Слідчий суддя ОСОБА_1