Справа № 561/379/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 року 14:10 год. смт Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Зарічне адміністративну справу за адміністративним позовом Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
29 травня 2017 року Зарічненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просило суд скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 53723335 від 27 квітня 2017 року, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 квітня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Зарічненським районним судом Рівненської області на виконання постанови від 22 листопада 2016 року у справі № 561/662/16-а. Постанову суду в межах суми стягнення за один місяць було виконано 25 листопада 2016 року, решта виплат була проведена в квітні 2017 року згідно протоколу індивідуального перерахунку від 31 березня 2017 року. 17 травня 2017 року державним виконавцем відповідача, у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі виконавчого документа, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Разом з цією постановою, позивачем, 18 травня 2017 року було отримано постанову державного виконавця відповідача про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27 квітня 2017 року, на суму 77,56 грн. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки витрати виконавчого провадження стягуються на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником добровільно не виконано рішення суду, а державним виконавцем вчинено дії спрямовані на примусове виконання. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються. Зазначає, що оскаржувана постанова винесена всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення було виконано управлінням в добровільному порядку і жодних виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень державним виконавцем не проводилося.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 пред`явлений позов підтримала. В судовому засіданні додатково пояснила, що державний виконавець не мав права виносити постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження 27 квітня 2017 року, оскільки виконавче провадження на цю календарну дату не було закінченим. Просила суд скасувати постанову державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.
Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, явку повноважного представника для участі в судовому засіданні не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 12 червня 2017 року в адресу суду відповідачем було надіслано заперечення на позовну заяву, за якими відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.24-26).
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з таких підстав.
Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 від 27 квітня 2017 року ВП № 53723335, при примусовому виконанні виконавчого листа № 561/662/16-а, виданого 13 лютого 2017 року Зарічненським районним судом Рівненської області, про зобов`язання Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_5 , згідно з Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ починаючи з 01 жовтня 2016 року, виходячи із 81% від заробітної плати у сумі 6458,40 грн., що значиться в довідці Зарічненської районної державної адміністрації від 04 вересня 2016 року № 01/27-1850, стягнуто з боржника Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області витрати на проведення виконавчих дій у сумі 77,56 грн. (а.с.7).
Винісши оскаржувану постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 77,56 грн., державний виконавець керувався ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження».
У відповідності до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Згідно п. 2, 3 вказаної частини статті, кошти виконавчого провадження складаються з авансового внеску стягувача, та стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Судом встановлено, що від сплати авансового внеску стягувач ОСОБА_5 звільнений на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», як стягувач за рішенням про обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, а виконавчий лист № 561/622/16-а виданий 13 лютого 2017 року Зарічненським районним судом Рівненської області є рішенням немайнового характеру, тобто не передбачає стягнення з боржника будь-яких коштів, а лише зобов`язує боржника вчинити певні дії.
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Згідно з абз. 2 п. 2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.
З наведеного вбачається, що постанова державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виноситься державним виконавцем на відповідній стадії виконавчого провадження, у даному випадку саме на стадії закінчення виконавчого провадження.
У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
З постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 від 17 травня 2017 року видно, що виконавче провадження ВП № 53723335 з примусового виконання виконавчого листа № 561/662/16-а, виданого 13 лютого 2017 року Зарічненським районним судом Рівненської області закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
З матеріалів справи видно, що оскаржувана постанова державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження винесена 27 квітня 2017 року, а постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем 17 травня 2017 року, тобто через двадцять днів після винесення оскаржуваної постанови. Винісши оскаржувану постанову за двадцять днів до закінчення виконавчого провадження, державний виконавець не дотримався вимог ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та абз. 2 п. 2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5.
До письмового заперечення на позовну заяву відповідачем прикладено також копію постанови від 08 червня 2017 року, якою внесено виправлення до оскаржуваної постанови, а саме змінено дату її винесення з 27 квітня 2017 року на 17 травня 2017 року (а.с.29-30). На переконання суду, винесення такої постанови державним виконавцем після закінчення виконавчого провадження, а саме після 17 травня 2017 року є неможливим. Винесення такої постанови свідчить про зловживання відповідачем процесуальними правами, та недобросовісний захист від позову.
З врахуванням викладеного, враховуючи, що оскаржувана постанова суперечить закону, винесена державним виконавцем не на стадії закінчення виконавчого провадження, а державний виконавець зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб що передбачений законом, відтак суд приходить до висновку про незаконність постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27 квітня 2017 року та про її скасування.
Керуючись ст.ст. 6, 11, 41, 71, 158-163, 167, 181 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 задовольнити.
Постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 53723335 від 27 квітня 2017 року, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 скасувати.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_1