Справа № 524/7365/16-к
Провадження 1-кп/524/74/17
УХВАЛА
31.01.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі колегії суддів : головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі: ОСОБА_4
за участю прокурора: ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003172 від 08.08.2016 року відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2016 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003172 від 08.08.2016 року відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України.
Вищевказаний обвинувальний акт 22.09.2016 року згідно автоматизованої системи документообігу був розподілений судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_8 і у зв,язку з тим , що справа розглядається колегіально, були визначені члени колегії судді ОСОБА_9 та ОСОБА_2 .
Згідно розпорядження керівника апарату суду № 34 від 27.09.2016 року , 27.09.2016 року був здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, і згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України, було розподілено головуючому судді ОСОБА_10 , у зв`язку із неможливістю продовження розгляду справи суддею-доповідачем ОСОБА_8 та суддею-членом колегії ОСОБА_9 .
Згідно розпорядження керівника апарату суду № 897 від 14.11.2016 року , 14.11.2016 року був здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, і згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України, було розподілено головуючому судді ОСОБА_1 , і у зв,язку з тим , що справа розглядається колегіально , були визначені члени колегії- судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_10 на лікарняному.
15.11.2016 року ухвалою суду кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.
14.12.2016 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід, строк якого відраховується до 11.02.2017 року.

У зв`язку з тим , що судовий розгляд справи відкладений на 28.02.2017 року , а у обвинуваченого ОСОБА_7 сплине строк тримання під вартою, тому суд вважає у даному судовому засіданні розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою .

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора , який вважає , що треба обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити строк тримання під вартою, оскільки ризики , передбачені ст.. 177 КПК України існують до теперішнього часу, захисника ОСОБА_6 , який заперечує проти продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт , обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримує думку свого захисника , приходить до наступних висновків :

Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім, зокрема, законного арешту або затримання особи для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом, і відповідно до процедури, встановленої законом.

Запобіжний захід до ОСОБА_7 застосований рішенням суду, тобто у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством України.

На даній стадії процесу судом встановлено, що існують ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а саме знаходячись на волі незаконно впливати на потерпілих по справі , у зв`язку з чим суд не находить підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала, та оцінка доказів у справі щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення має бути надана у вироку суду.

При вирішенні питання про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу , судом враховується також той факт, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому в вину діяння , не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду.

Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Також суд при продовженні строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 виходить із того що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважають правило поваги до особистої свободи, на що звернуто увагу в п. 79 рішення Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" та п. 35 рішення ЄСПЛ "Летельє проти Франції" де констатовано, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеної Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 331, 369 , 372 КПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

Продовжити застосований відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з 31.01.2017 року до 31.03.2017 року включно.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок чи інше судове рішення, яким закінчилось провадження у суді першої інстанції.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2