Справа № 729/42/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/610/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000561 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Києва, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, освіта неповна середня, працював різноробочим за договором в ТОВ «Наташа Агро», раніше судимий 15.02.2017 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309, ст.75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, з випробуванням з іспитовим строком один рік,

засуджений за:

- ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці;

- ч.1 ст.310 КК України до покарання у виді у виді арешту на строк 2 місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, з урахуванням ст.72 КК України, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання.

Обрано ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту з залу суду.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2017 року щодо ОСОБА_8 ухвалено виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 1320 грн. 60 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , на початку травня 2016 року, на присадибній ділянці свого господарства, розташованого в АДРЕСА_1 , незаконно вирощував 16 рослин дикоростучої коноплі, які містять наркотично - активний компонент каннабісу - тетрагідроканнабінол і належать до рослин роду Коноплі, до їх вилучення 21.09.2016 року працівниками поліції під час обшуку.

На початку вересня 2016 року, ОСОБА_8 , з присадибної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1 , назривав стебла рослин з верхівками та листям рослин Конопель та, зберігаючи їх при собі, переніс до господарства, розташованого за вищезазначеною адресою, де шляхом подрібнення виготовив наркотичний засіб каннабіс, та розділив його на окремі частини. Частину зберігав у житловому будинку, а частину - в приміщенні літньої кухні за місцем свого проживання, без мети збуту, до вилучення їх 21.09.2016 року працівниками поліції під час обшуку.

Маса каннабісу в перерахунку на висушену речовину становить 362,2 г, 169,9 г, 149,8 г, 16,7 г, 42,9 г, 18,475 г, 6,3531 г, 2,0424 г та 0,5021 г, а всього - 768,8726 г. Згідно з постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року каннабіс віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, а у відповідності до наказу МОЗ України N 188 від 01.08.2000 року, вилучена маса каннабісу є великим розміром.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду та призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України. У доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений вказав на порушення місцевим судом його права на захист, а також на необхідність проходження курсу лікування від наркозалежності. Оскільки саме через наркотичну залежність, він не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати, а психіатричну експертизу щодо нього не проводили.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, котрий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, який просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі обвинуваченим не оскаржуються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його характер, вид та вагу наркотичного засобу; дані про особу обвинуваченого: щире каяття, молодий вік, працевлаштування, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі злочинів у сфері обігу наркотичних засобів; відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначити покарання саме у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

До ухвалення оскаржуваного вироку ОСОБА_8 був засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2017 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, та на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в один рік (а.к.п.81).

За змістом п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Отже, місцевий суд прийшов до правильного висновку про самостійне виконання вироку Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2017 року щодо ОСОБА_8 .

Посилання обвинуваченого на порушення місцевим судом його права на захист, оскільки він, будучи наркозалежною особою, не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, а кримінальне провадження було розглянуто без участі захисника, спростовується наступним.

Згідно фонограми перебігу судового засідання у місцевому суді від 09.03.2017 року, що знаходиться на доданому до матеріалів провадження технічному носії інформації, а також журналу судового засідання від 09.03.2017 року, у період позначки часу «10.09.07», на запитання головуючого ОСОБА_8 відповів, що «обвинувальний акт отримав, обвинувачення зрозуміле, захисник не потрібний, фізичних та психічних розладів не маю» (а.к.п.67).

Крім того, згідно наявних у матеріалах кримінального провадження довідок Бобровицької центральної районної лікарні від 14.11.2016 року, ОСОБА_8 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п.45-46).

Відтак, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні йому покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 березня 2017 року по 13 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4