Дата документу Справа № 317/2223/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/2223/16-к Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/491/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 170-173 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження і апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 14 квітня 2017 року,

якою накладено арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у вигляді застосування заборони розпоряджатися майном.

Згідно з ухвалою, старший слідчий Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що 25.03.2016 року до Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, надійшло звернення заступника голови «Запорізької Антикорупційної Народної Ради», згідно якого голова Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_8 підробив певні довідки, на підставі яких заволодів будинками померлих мешканців смт. Балабине, за вказаним фактом 25.03.2016 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000553 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Крім того, 06.11.2016 року надійшло звернення заступника голови «Запорізької Антикорупційної Народної Ради», про те, що невстановлені особи, за попередньою змовою, шахрайським шляхом, заволоділи будинками померлих мешканців смт. Балабине, шляхом підроблення документів, за вказаними фактами внесено відомості до ЄРДР за № 0002014 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України. Постановою від 06.11.2016 року вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження.

В ході досудового розслідування встановлено, що право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 виникло внаслідок незаконних дій шляхом підроблення офіційних документів. Слідчий вважає, що вказане нерухоме майно є речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на цей час існують обґрунтовані підстави вважати, що вказане нерухоме майно може бути переоформлено на іншу особу з метою суттєво ускладнити розгляд цивільного позову, який планується пред`явити стосовно вказаного будинку.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування заборони використання та розпорядження майном, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_7 зазначає що ухвала слідчого судді була постановлена без її участі. Про існування ухвали вона дізналася 21.04.2017, після чого звернулася до слідчого судді в порядку ст.174 КПК України. Однак її клопотання ухвалою слідчого судді від 27.04.2017 було залишено без задоволення. Відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження нею було пропущено з поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , вказує, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню, з наступних підстав. Будинок, який розглядається як речовий доказ по кримінальному провадженню відсутній, а новий двоповерховий будинок загальною площею 140,00 кв.м. не може бути речовим доказом, тому що не відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України. Апелянт вважає, що вона є добросовісним набувачем та її право власності на нерухоме майно є непорушним. Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 не є підозрюваною чи обвинуваченою. Також враховуючи, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР, а саме з 25.03.2016 року, минуло більше року, підозра нікому не пред`явлена, досудове розслідування триває та на сьогодні відсутня потреба перебування майна під арештом, тому він підлягає скасуванню. Враховуючи викладене, ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді; думку ОСОБА_7 яка підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження і доводи апеляційної скарги; прокурора, яка питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважала необхідним залишити на розсуд суду, однак заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і наполягала на законності і обґрунтованості ухвали слідчого судді; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження і апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягають задоволенню.

Щодо вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження слід зазначити, що згідно з п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Частиною 3 наведеної статті передбачено, що якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Доводи викладені ОСОБА_7 в обґрунтування клопотання підтверджуються матеріалами провадження, і колегія суддів вважає, що причини пропуску останньою строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді є поважними, внаслідок чого цей строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті колегія суддів приходить до наступних висновків.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.4. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; … право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Ні органом досудового розслідування, ні слідчим суддею не було дотримано зазначених вимог закону.

КПК покладає обов`язок на слідчого суддю перевірити чи відповідає клопотання про арешт вимогам закону, заслухати ініціатора подання клопотання та прокурора на предмет обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

Слідчий суддя розглядаючи клопотання не перевірив в повній мірі клопотання на відповідність вимогам ст.171 КПК України, правові підстави для накладення арешту, достатність доказів, які вказують на розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, та цивільного позову, наслідки арешту для інших осіб, розумність співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно матеріалам провадження клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто без учасників провадження, зокрема слідчого і/або прокурора. Клопотання надійшло до суду 14.04.2017 року о 14-51 год. (а.п.53), розгляд відбувся того ж дня у період часу з 15-20 до 15-45 год. (а.п.55). Будь яких відомостей про те, що слідчий або прокурор викликались в судове засідання матеріали провадження не містять.

Розглядаючи клопотання без участі ОСОБА_7 , слідчий суддя послався на положеннями ч.2 ст.172 КПК України і зазначив, що клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, необхідно розглядати без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, однак підстав для прийняття такого рішення не навів.

Відтак колегія суддів з таким висновком слідчого судді, щодо можливості розгляду клопотання за відсутності власника майна, з огляду його необґрунтованості, не погоджується і вважає, що підчас розгляду клопотання слідчим суддею були порушені вимоги ч.1 ст.172 КПК України.

В тому числі через вказане порушення допущене слідчим суддею, останнім не було встановлено, що 26.06.2015 року апелянтом було придбано будинок і господарські будівлі, про які зазначалося у клопотанні слідчого. Однак в подальшому вказаний будинок і господарські споруди були демонтовані, а на земельній ділянці де вони раніше знаходилися, було розпочате нове будівництво (новий житловий будинок). На проведення будівельних робіт власником було отримано відповідний дозвіл в ДД Архітектурно-Будівельної інспекції у Запорізькій області. Станом на сьогоднішній день будівельні роботи на завершальному етапі. Новий будинок відповідає проектній документації. Отже, будинок, і господарські будівлі, які розглядались, як речові докази у кримінальному провадженні, фактично відсутні.

Арештоване майно не належить підозрюваній особі (в рамках провадження про підозру жодну особу не повідомлено), воно не може бути предметом для забезпечення цивільного позову в рамках вказаного кримінально провадження. Воно також не може бути предметом спеціальної конфіскації, огляду на положення ст.96-1 КК України і кваліфікацію кримінальних правопорушень у вказаному кримінальному провадженні. ОСОБА_7 є добросовісним набувачем (принаймні докази зворотного матеріали провадження не містять), вона не є підозрюваною чи цивільним відповідачем у кримінальному проваджені. Будинок, який на теперішній час майже збудовано на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , не може бути визнаним речовим доказом, тому що він не відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України. Висновки слідчого судді про зворотне є хибними і необґрунтованими, адже вказаний будинок не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберіг на собі його сліди, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не об`єктом кримінально протиправних дій, не набутий кримінально протиправним шляхом.

Відтак ухвалу слідчого судді визнати законною з огляду на те, що вона прийнята з порушенням вимог КПК - не можна, тому вона підлягає скасуванню.

У відповідності до вимог ст.407 КПК України, скасовуючи рішення судді першої інстанції (у вказаному випадку слідчого судді), суд апеляційної інстанції повинен постановити нове рішення.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити іпоновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 14 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 14 квітня 2017 року, якою накладено арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у вигляді застосування заборони розпоряджатися майном, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9 Шаповал