Ухвала
іменем україни

8 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Рівненської області від 7 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000041 щодо ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а :
Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 17 травня 2016 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Рівненського міського суду за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,
засуджено за:
- ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 189 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 остаточно призначено покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати у провадженні.

Апеляційним судом Рівненської області вирок суду першої інстанції скасовано в частині призначеного покарання і постановлено свій вирок від 7 листопада 2016 року, яким ОСОБА_7 призначено покарання за:

- ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 189 КК України на 3 роки позбавлення вол.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 01 лютого 2015 року по 16 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 30 січня 2015 року приблизно о 03 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вул. Андріївській в м. Березне Рівненської області, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , кримінальне провадження щодо якого закрито у зв`язку зі смертю, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, застосували насильство, спільно нанесли руками та взутими ногами не менше шести травмуючих ударів по голові та тулубу ОСОБА_9 , заподіяли останньому легкі тілесні ушкодження та відкрито викрали його майно та грошові кошти на загальну суму 1997,27 грн.

Крім цього, 30 січня 2015 року приблизно о 03 годині, ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вул. Андріївській в м. Березне Рівненської області, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , кримінальне провадження щодо якого закрито у зв`язку зі смертю, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та відкритого викрадення його майна, почав незаконно вимагати у потерпілого передати йому гроші, які знаходилися по місцю проживання останнього, на що той погодився. ОСОБА_9 в супроводі ОСОБА_7 , приблизно о 3 год. 30 хв., прийшли до місця проживання потерпілого, а саме до кв. АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 попередньо озброївшись дерев`яною штахетиною, яку вирвав з паркана поруч з вказаним будинком, з метою незаконного отримання грошей, ОСОБА_9 та його матері, зайшов в житло потерпілого, де був заблокований останнім та о 04 год. 10 хв. затриманий працівниками міліції.

У касаційній скарзі захисник засудженого ставить питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що районним судоми в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і обґрунтовано призначено покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Повідомляє, що засуджений неофіційно працює, одружився, веде законно слухняний спосіб життя. Вказує, що апеляційним судом не взято до уваги трагедію в молодій сім`ї, а саме смерть передчасно народженої дитини. Вважає, що апеляційний суд призначаючи покарання послався на ті ж обставини та дані про особу винного, які стали підставою для застосування районним судом ст. 75 КК України та не вказав жодної із підстав, які б свідчили про те, що засуджений не може бути виправленим без ізоляції від суспільства. Стверджує, що вирок апеляційного суду невмотивований та не відповідає вимогам ст. 420 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з касаційної скарги доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, кваліфікація його дій у касаційному порядку не оспорюються.

Щодо доводів касаційної скарги захисника про несправедливість призначеного апеляційним судом покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, постановляючи вирок щодо ОСОБА_7 ці вимоги закону врахував не в повній мірі, на що звернув увагу суд апеляційної інстанції.

Скасовуючи вирок в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції погодився із видом покарання, яке обрано судом першої інстанції, разом з тим вказав, що покарання із застосуванням ст. 75 КК України, в даному випадку, не відповідає матеріалам справи, які свідчать, що застосування положень вказаної норми закону не впливає на поведінку засудженого та не сприяє досягненню мети покарання.

Апеляційний суд зазначив, що районний суд призначаючи покарання ОСОБА_7 послався на обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу винного.

Разом з тим апеляційний суд правильно вказав, що районним судом при призначенні покарання перераховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, однак не в повній мірі враховано всі обставини справи та дані про особу винного.
Зокрема, апеляційний суд взяв до уваги дані про особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, відбування покарання та по місцю утримання, раніше судимий, ступінь тяжкості та зухвалість вчинених у стані алкогольного сп`яніння кримінальних правопорушень, та рецидив злочинів.
Правильно послався суд і на визнання вини та відсутність претензій з боку потерпілого.
З урахуванням усіх обставин справи, даних про особу винного, серед яких й ті, про які йдеться в касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції, розглядаючи справу в межах апеляції прокурора та своїх повноважень, дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства.

На думку колегії суддів, призначене апеляційним судом мінімальне покарання, передбачене санкціями статей обвинувачення, є законним, справедливим, воно сприятиме перевихованню ОСОБА_7 та попередженню вчинення ним нових правопорушень. Правильно визначене і остаточне покарання, відповідно до вимог ст. 70 КК України, а тому доводи касаційної скарги захисника про суворість призначеного покарання не ґрунтуються на вимогах закону.
Вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 420, 374 КПК України і підстав вважати його невмотивованим, колегія суддів не вбачає.

Доводи касаційної скарги матеріали провадження не містять даних про порушення вимог кримінального процесуального чи неправильне застосування кримінального законів, які були б підставами для зміни або скасування вироку апеляційного суду, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Апеляційного суду Рівненської області від 7 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3