Справа№751/3968/17
Провадження №1-в/751/286/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ЧВК ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в режимі відеоконференції клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України, -

Встановив:

ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. Вимоги клопотання обгрунтовує тим, що добросовісно виконує трудові обов`язки, бере участь у заходах самодіяльності, відбула встановлену законом частину строку покарання.

В судовому засіданні засуджена підтримала клопотання, просили звільнити її умовно-достроково від відбування покарання.

Захисник засудженої ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання своєї підзахисної підтримав та просив звільнити її умовно-достроково від відбування покарання. Вважає, що надана установою виконання покарань характеристика носить суб`єктивний характер.

Представник ЧВК-44 в судовому засіданні заперечувала щодо застосування відносно засудженої ОСОБА_5 пільги, передбаченої ст. 81 КК України. Вказала, що засуджена поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення, за час відбування покарання характеризується негативно, допускала порушення вимог встановленого порядку відбування покарання, ставлення до праці засудженої не є сумлінним, позов не відшкодовано, не приймає участі у підготовці та проведенні культурно-масових заходів, не проявляє себе у соціально-корисній діяльності, гуртках, самодіяльних організаціях засуджених, не входить до складу ради колективу засуджених відділення, пристосувалась до умов позбавлення волі, раніше звільнялась умовно-достроково, до неї застосовувалась відстрочка виконання вироку, але належних висновків для себе не зробила та знову потрапила в місця позбавлення волі, що свідчить про стійке небажання виправлятись.

Прокурор висловив думку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки засуджена відбувши встановлену частину покарання, своєю поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення.

Вислухавши пояснення засудженої, її захисника, представника ЧВК-44, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, матеріали особової справи № 204-Б-14, суд приходить до висновку, що клопотання засудженої не підлягає задоволенню з наступних підстав.

18.07.2014 року вироком Дніпровського районного м.Києва ОСОБА_5 засуджена за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 30.10.2014 року вирок змінено, на підставі ст.69 КК України зменшено строк покарання за ч.2 ст.187 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її особистою власністю. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ст.186 ч.2 і ст.187 ч.2 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її особистою власністю.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.01.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.04.2014 року по 30.10.2014 року у строк покарання згідно ч.5 ст.72 КК України.

Початок строку покарання рахується з 13.04.2014 року, кінець строку покарання 27.03.2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після факичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки: активна учать у суспільному житті, сумліненне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

З матеріалів особової справи та характеристики засудженої ОСОБА_5 вбачається, що засуджена поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення, характеризується негативно, допускала порушення вимог встановленого порядку відбування покарання, за що засудженій було оголошено два стягнення, одне з яких правами начальника установи, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочення не оголошувались, допускала порушення правил протипожежної безпеки в установі та безпеки праці, на заходи виховного та пізнавального характеру, які проводяться в установі та відділенні реагує задовільно, іноді приймає участь у роботі самодіяльних організацій згідно ст.127 КВК України, не проявляє ініціативу в організації суспільного життя відділення та не входить до складу ради колективу засуджених відділення. Провину у скоєному злочині визнала, але має позов згідно вироку на суму 3262,71 грн.з якого відшкодовано лише 65,00 грн., раніше звільнялась умовно-достроково, до неї застосовувалась відстрочка виконання вироку, але належних висновків для себе не зробила та знову потрапила в місця позбавлення волі, що свідчить про стійке небажання виправлятись, за характером прямолінійна, емоційна, легко підпадає під вплив оточення.

Згідно висновку ЧВК № 44, який міститься в характеристиці ОСОБА_5 вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

Даних які б спростовували викладені в характеристиці і висновку обставини, засуджена не навела.

При вирішенні заявленого клопотання, суд враховує також стан здоров`я засудженої, але не вважає його визначальним при вирішенні питання про застосування умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст.81 КК України, застосування якої не ставиться в залежність від стану здоров`я засудженої особи.

На думку суду, відбуття встановленої законом частини строку покарання не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а викладені в характеристиці і висновку до неї обставини у своїй сукупності не дають підстав для такого звільнення, а отже в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1