У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні 06 липня 2017 року у м. Києві кримінальне провадження № 00004217 за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 .
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 квітня 2016 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
Республіки Азербайджан, мешканця
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України (далі КК) до покарання у виді штрафу у розміру 6 800 грн без позбавлення права керування транспортними засобами.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 4 670 грн витрат на правову допомогу. Цивільний позов ОСОБА_7 у частині відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 29 червня 2016 року вирок у частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди скасовано з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті вирок залишено без зміни.
ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 29 грудня 2015 року близько 08.20 год. керуючи автомобілем «Рено Мастер», здійснюючи виїзд з території автостанції у напрямку вул. Конякіна у м. Луцьку, порушив вимоги пунктів 2.3.б, 10.1, 10.2, 13.1, 18.1 Правил дорожнього руху України, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, недотримався безпечного інтервалу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав виїзд з автостанції по неврегульованому пішохідному переходу, везучи попереду себе вантаж. Внаслідок ДТП ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 1-3 плюсневих кісток лівої стопи.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_6 через м`якість. Посилається на те, що суд не обґрунтував у вироку недоцільність призначення останньому передбаченого ч. 1 ст. 286 КК додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України (далі КПК).
Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Разом з тим, ці вимоги закону при розгляді даного провадження апеляційним судом залишились не виконаними.
В апеляційній скарзі прокурора ставилось питання про скасування вироку у зв`язку з безпідставним не призначенням ОСОБА_6 передбаченого ч. 1 ст. 286 КК додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк. На обґрунтування своїх доводів прокурор посилався на те, що суд першої інстанції не навів у вироку переконливих мотивів для прийняття свого рішення та не зазначив, як саме враховані ним обставини: відсутність попередніх судимостей, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, задовільна характеристика за місцем проживання, здійснення підприємницької діяльності впливають на недоцільність призначення ОСОБА_6 додаткового покарання. Також прокурор вказував на те, що ОСОБА_6 не розкаявся і не відшкодував заподіяну шкоду. Тому, на думку прокурора, призначене ОСОБА_6 покарання у виді лише штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами не буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги всі зазначені апелянтом доводи ретельно не перевірив і свого рішення про залишення без зміни вироку суду першої інстанції належним чином не мотивував.
На думку колегії суддів, за обставин, встановлених судом, та за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_6 без позбавлення його права керування транспортними засобами на певний строк, обране йому судом покарання без призначення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК додаткового покарання є необґрунтованим і м`яким.
Тому колегія суддів вважає, що у зв`язку з невідповідністю ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого мають бути усунені зазначені вище недоліки.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3