Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/797/16-к
Провадження № 1-кп/475/8/17
Провадження слідчих органів № 2016 15 021 0000238
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.01.2017смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

підсудного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, Росія, росіянина, громадянина України, непрацюючого, ІПН відсутній, з повною загальною середньою спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, судимого:

1) 29.08.2006 р. Білогірським районним судом АР Крим за ст.187 ч.3, ст.304 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 03.06.2014 р. Торезькою виправною колонією №28 УДПтС у Донецькій області за відбуттям строку покарання;

2) 24.09.2015 р. Доманівським районним судом Миколаївської області за ст.186 ч.3 КК України до 2 років позбавлення волі, відбуваючого на даний час покарання за цим вироком, до звернення вироку до виконання проживав по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлене обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті та підтримане прокурорами в ході судового розгляду, наступного змісту.

Постановою Доманівського районного суду Миколаївської області від 28.09.2015 р. ОСОБА_8 встановлений адміністративний нагляд за адресою: АДРЕСА_2 , терміном на один рік та покладено наступні обмеження:

- заборона виходу з будинку кожної доби з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби;

- заборона відвідувати торгівельні заклади на території Доманівського району, де спиртні напої продаються на розлив;

- заборона виїзду за межі району без дозволу Доманівського РВ УМВС України в Миколаївській області;

- реєстрація в черговій частині Доманівського РВ УМВС України в Миколаївській області кожного першого четверга місяця до 16.00 год.

01.10.2015 р. ОСОБА_8 оголошено постанову Доманівського районного суду Миколаївської області про встановлення йому адміністративного нагляду та зобов`язання передбачені вказаною постановою, про що останній ознайомився та поставив свій підпис.

Однак, починаючи з кінця жовтня 2015 року, більш точної дати у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 змінив місце свого проживання, про що органи поліції не повідомив, та почав проживати за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її дітьми ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 06.01.2013, про що працівникам поліції стало відомо лише 30.10.2016. Крім того, 03.01.2016 співмешканка ОСОБА_5 - ОСОБА_10 народила третю дитину, та вони всі разом проживали за вказаною вище адресою.

Незважаючи на обмеження встановлені постановою Доманівського районного суду Миколаївської області, щодо адміністративного нагляду, ОСОБА_9 з метою ухилення від адміністративного нагляду, 30.10.2015 самовільно, без повідомлення органів поліції (внутрішніх справ), залишив місце свого мешкання та виїхав за межі Доманівського району до м.Южноукраїнська Миколаївської області, де перебував до 17.11.2015, чим умисно порушив встановлений Доманівським районним судом адміністративний нагляд.

17.11.2015 місцезнаходження ОСОБА_5 було встановлене працівниками Доманівського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області (на даний час Доманівський ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області) та стосовно нього було складено адміністративний протокол за ст.187 КУпАП.

При цьому, 17.11.2015, 03.12.2015, 13.12.2015 та 17.12.2015 ОСОБА_9 не з`явився до апеляційного суду Миколаївської області, де розглядалась апеляційна скарга заступника прокурора Миколаївської області на вирок Доманівського районного суду від 24.09.2016 стосовно ОСОБА_5 за ч.3 ст.186 КК України, у зв`язку з чим 17.12.2015 апеляційним судом Миколаївської області винесено ухвалу про привід обвинуваченого ОСОБА_5 до суду на 29.12.2015. За місцем проживання 17.12.2015 ОСОБА_9 був відсутній.

11.12.2015, 22.12.2016 та 25.12.2015 місцезнаходження ОСОБА_5 було встановлене працівниками Доманівського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області (на даний час Доманівський ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області) та стосовно нього було складено адміністративні протоколи за ст.187 КУпАП, а 28.12.2015 ОСОБА_5 було доставлено приводом до апеляційного суду Миколаївської області.

Таким чином, приблизно з 11.12.2015, більш точної дати у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без повідомлення органів поліції (внутрішніх справ), залишив місце свого мешкання та виїхав за межі Доманівського району до м.Южноукраїнська Миколаївської області, де перебував до 22.12.2015, чим умисно порушив встановлений Доманівським районним судом адміністративний нагляд.

02.02.2016, 23.02.2016 та 24.03.2016 ОСОБА_13 знову не з`явився до апеляційного суду Миколаївської області, у зв`язку з чим 24.03.2015 апеляційним судом Миколаївської області винесено ухвалу про привід обвинуваченого ОСОБА_5 до суду на 14.04.2015.

Також у ході досудового розслідування установлено, що на початку квітня поточного року, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не вдалось, ОСОБА_9 з метою ухилення від адміністративного нагляду та неявки до апеляційного суду Миколаївської області, самовільно, без повідомлення органів поліції (внутрішніх справ), залишив місце свого постійного проживання та вибув за межі Доманівського району до с.Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, де перебував до 14.04.2016, коли його місцезнаходження було встановлено працівниками Доманівського ВП Врадіївського ВП ГУНП вМиколаївській області та забезпечено його явку приводом до апеляційного суду Миколаївської області, тим самим порушивши встановлений відносно нього адміністративний нагляд.

Таким чином, своїми умисними ОСОБА_14 вчинив злочин, передбачений ст.395 КК України, тобто самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_9 фактично вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав: визнав, що залишав місце свого проживання, проте не з метою ухилення від адміннагляду, а з метою заробити кошти на прожиття для себе та сім`ї.

Суду пояснив, що йому було відомо, що відносно нього постановою Доманівського районного суду Миколаївської області був встановлений адміністративний нагляд з обмеженнями заборони виходу з будинку у нічний час з 22.00 до 06.00 год., відвідування торгівельних закладів на території району, де спиртні напої продаються на розлив, виїзду за межі району без дозволу Доманівського ВП, реєстрацією в черговій частині Доманівського ВП кожного першого четверга місяця. На момент встановлення адміннагляду 28.09.2015 р. він проживав по АДРЕСА_2 , станом на 1 жовтня 2015 р. він проживав у фактичному шлюбі з ОСОБА_10 та її двома дітьми, по АДРЕСА_1 . 7 січня 2016 р. у них народилася спільна третя дитина. Місце проживання в с.Богданівка він залишав та виїздив до м.Южноукраїнська, де працював по наймах, проживав у знайомого на квартирі. У с.Костянтинівка він виїхав також на заробітки, проживав у цей час в м.Южноукраїнськ у того ж знайомого. Виконувати обмеження в частині явки на реєстрацію до чергової частини він не міг, оскільки не мав коштів для того, щоб їздити до райвідділу. Через відсутність коштів його доставляли приводом і до апеляційного суду Миколаївської області. На території Доманівського району він не міг знайти роботу, тому їздив на заробітки до м.Южноукраїнськ. Після звільнення з місць позбавлення волі він мав намір повернутися до АР Крим, де він зареєстрований, але не зміг цього зробити через втрату паспорта та анексію Криму. Зареєстроване його місце проживання с.Русаківка Білогорського району АР Крим. Він звертався в усній формі до міграційної служби з приводу отримання паспорта, проте йому в цьому також в усній формі було відмовлено. Місце проживання в с.Богданівка змінював через наступне: з АДРЕСА_2 , вибув через повернення господарки будинку (з нею була домовленість про надання підсудному будинку для проживання на період відсутності господарки будинку), потім разом з ОСОБА_10 та її дітьми перейшли жити до її матері - по АДРЕСА_3 , звідки через конфліктні відносини з тещею перейшли жити до будинку по АДРЕСА_1 та на територію Арбузинського району, зокрема в с.Костянтинівка, виїздив не з метою ухилення від адміннагляду, а для того, щоб заробити кошти на прожиття, оскільки в ОСОБА_15 не було роботи, співмешканка на той час була вагітна, не працювала, близько місяця до пологів, тобто з грудня 2015 р., знаходилася в лікарні, що також потребувало коштів. У м.Южноукраїнськ він проживав та перебував на період виконання замовленої роботи. За відсутності роботи проживав у с.Богданівка.

У ході судового розгляду суд, оцінивши докази у відповідності до ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов наступних висновків.
В обґрунтування наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, обвинувачення посилалося на докази, які були досліджені в ході судового розгляду.

А саме: пояснення самого обвинуваченого ОСОБА_5 , який не заперечував факт неодноразового залишення місця проживання в с.Богданівка Доманівського району, що, на думку обвинувачення, свідчить про самовільне залишення місця проживання з метою ухилення його від адміннагляду.

Проте з такими доводами сторони обвинувачення суд не може погодитися та покласти пояснення ОСОБА_5 в основу визнання його вини у вчиненні злочину, оскільки оцінюючи свідчення обвинуваченого в сукупності з іншими доказами, суд приходить до висновку, що обвинувачений протягом усього судового розгляду постійно вказував на відсутність у нього умислу та мети на ухилення від адміністративного нагляду. Так, залишення ним місця мешкання в с.Богданівка носило тимчасовий характер, не було таємним для інших осіб та було викликане скрутним матеріальним становищем і необхідністю здобуття коштів для забезпечення свої потреб та утримання сім`ї.
Пояснення свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , на думку обвинувачення, також свідчать про наявність вини в діях ОСОБА_5 .

Так, свідок ОСОБА_16 , працівник Доманівського ВП, суду пояснив, що йому відомо про встановлення відносно ОСОБА_5 адміннагляду. Він безпосередньо їздив до с.Богданівка з метою забезпечення явки обвинуваченого на засідання до апеляційного суду Миколаївської області. ОСОБА_9 за місцем проживання був відсутній, зі слів його співмешканки ОСОБА_10 поїхав до суду, але самостійно він туди не з`явився. Зі слів працівників Доманівського ВП йому було відомо, що відносно ОСОБА_5 неодноразово складалися протоколи про адмінправопорушення. Він безпосередньо спілкувався зі співмешканкою ОСОБА_5 , яка вказувала на те, що останній знаходиться в м.Южноукраїнськ на сміттєзвалищі.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він з липня 2015 р. до вересня 2016 р. працював дільничним з обслуговування території Богданівської сільської ради. Йому відомо, що відносно ОСОБА_5 був встановлений адміннагляд. Відносно обвинуваченого багато разів складалися протоколи про порушення адміннагляду. Свідком неодноразово виконувався привід ОСОБА_5 до Доманівського районного суду та Апеляційного суду Миколаївської області. Перед тим як доставити ОСОБА_5 до Апеляційного суду Миколаївської області було встановлено, що він відсутній у с.Богданівка. Зі слів мешканців с.Богданівка ОСОБА_9 знаходиться в м.Южноукраїнськ. Свідок безпосередньо їздив, можливо з ОСОБА_21 , за обвинуваченим до м.Южноукраїнська. ОСОБА_5 він знайшов у м.Южноукраїнськ біля супермаркету в компанії інших осіб, при цьому обвинувачений жодним чином не намагався уникнути зустрічі з ним, не намагався тікати чи сперечатися. Другого разу свідок, не будучи при виконанні службових обов`язків, бачив ОСОБА_5 в м.Южноукраїнськ ще з однією особою, коли той ішов з пакетом в сторону порому. Свідок був присутній при допиті обвинуваченого в Апеляційному суді, в ході якого ОСОБА_9 пояснював причину неявки до суду відсутністю коштів та необхідністю утримувати сім`ю. При спілкуванні зі співмешканкою ОСОБА_10 , остання періодично скаржилася на нього, після чого відмовлялася від своїх скарг.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він у 2015-2016 роках працював начальником сектору дільничних інспекторів поліції. Йому було відомо, що відносно ОСОБА_5 був встановлений адміннагляд, а також те, що обвинувачений неодноразово був відсутній за місцем проживання. Він у розмові з обвинуваченим неодноразово роз`яснював йому наслідки порушення адміннагляду. Особисто він бачив ОСОБА_5 та спілкувався з ним після того, як останній повертався зі сміттєзвалища м.Южноукраїнськ з пакетом знайдених сардельок. ОСОБА_9 у розмові зі свідком неодноразово пояснював, що він виїздить за межі Доманівського району до м.Южноукраїнськ, де був у знайомого. Обвинувачений не звертався до поліції з приводу відновлення документів. У грудні 2015 р. надійшла вказівка про необхідність повідомлення ОСОБА_5 про явку до Апеляційного суду Миколаївської області, а пізніше вказівка про здійснення приводу обвинуваченого. За місцем проживання обвинувачений був відсутній, зі слів співмешканки пішов до м.Южноукраїнськ.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що тимчасово виконував обов`язки дільничного на території Богданівської сільської ради. Йому також відомо, що відносно обвинуваченого був встановлений адміннагляд. При перевірці за місцем його проживання ОСОБА_9 був відсутній. Неодноразово ним складалися протоколи про адмінправопорушення відносно обвинуваченого за порушення адміннагляду. Обвинуваченому було заборонено без дозволу виїздити за межі району, що останній порушував. Зі слів співмешканки ОСОБА_9 знаходиться в м.Южноукраїнськ. Про те, що обвинувачений знаходиться в м.Южноукраїнськ, вказували і жителі села Богданівка. Його переправлення через пором до вказаного міста підтверджували і працівники порому. Свідку відомо про відсутність у обвинуваченого паспорта. Зі слів обвинуваченого останній відлучався з місця проживання з метою заробляння коштів.

Свідок ОСОБА_10 , співмешканка обвинуваченого, суду пояснила, що протягом двох років з 2014 р. по 2016 р. співмешкала з ОСОБА_22 , від нього має одну дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4 . За місяць до народження дитини та місяць після її народження вона знаходилася в Доманівській лікарні, де її навідував обвинувачений. Разом з ним та своїми двома дітьми вона проживала у своєї матері в АДРЕСА_3 , після того, як посварилися з матір`ю, перейшли жити на квартиру. Євстафєв В.А. у с.Богданівка не був зареєстрований, так як у нього відсутній паспорт. Їй було відомо про те, що відносно співмешканця був встановлений адміннагляд, йому було заборонено виходити з будинку після 22 год. та виїжджати за межі району. Працівники поліції приїздили за місцем їхнього спільного проживання для перевірки ОСОБА_5 . Свідок ОСОБА_10 вказувала на те, що ОСОБА_9 надавав їй матеріальну допомогу, він звертався до паспортного столу з приводу відновлення паспорта. Обвинувачений приносив додому зароблені кошти, продукти харчування. Сім`я проживала за рахунок заробітків обвинуваченого, отриманих на заробітках у Богданівці, с.Костянтинівка, м.Южноукраїнськ, та дитячих виплат. Їй відомо, що до цих населених пунктів він їздив на заробітки, про іншу ціль виїздів їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що він з 2013 р. працює в Доманівському РВ, на даний час - Доманівському ВП. Працював на посаді дільничного Богданівської сільської ради. Йому було відомо про встановлення відносно обвинуваченого адміннагляду з заборонами покидати будинок з 22.00 до 6.00 год. та виїжджати за межі району без дозволу. Він безпосередньо займався збором матеріалів для його встановлення. Обвинувачений порушував встановлений відносно нього нагляд: не з`являвся на реєстрацію, залишав своє місце проживання, у зв`язку з чим відносно нього складалися протоколи. Обвинувачений, з його ж слів, боявся свідка та переховувався від нього. Свідку відомо про залишення ОСОБА_22 місця проживання. Він особисто виявив його біля супермаркету АТБ в м.Южноукраїнськ, де ОСОБА_9 був разом з братом співмешканки ОСОБА_23 . У нього з собою був пакет, який він показував свідку, у пакеті в нього були сосиски та ще якісь продукти. Як пояснив йому обвинувачений, біля АТБ викидають у смітник прострочені продукти харчування, а він та інші особи забирають їх собі. Другий раз він також зустрів його в м.Южноукраїнськ з пакетом продуктів, придбання яких він пояснював так само: викиданням прострочених продуктів. Обвинувачений пояснював свідку, що в м.Южноукраїнськ він працює по найму, проте повідомити, де саме та в кого саме він працює, ОСОБА_9 відмовлявся. Обвинувачений пояснював виїзд до с.Костянтинівка тим, що йому необхідно заробляти на прожиття. ОСОБА_9 при зустрічі в м.Южноукраїнськ біля АТБ сидів на лавці та щось їв, як пояснив, що то прострочені продукти зі смітника, що викидають з магазину. Зі слів обвинуваченого він ці продукти ніс додому в с.Богданівка. При зустрічі він не намагався тікати, сказав, що знає, що йому потрібно повертатися додому. Чи ОСОБА_9 , чи ОСОБА_23 , свідок точно не пам`ятає, хто з них сказав, що необхідно ще назбирати продукти, після чого повертатимуться додому. При розмові з ОСОБА_23 , останній йому повідомив, що ОСОБА_9 рази три на тиждень їздить до м.Южноукраїнська за продуктами, він може йому повідомити, щоб ОСОБА_9 зв`язався зі свідком. Також свідку зі слів обвинуваченого відомо, що останній не з`являвся до Апеляційного суду Миколаївської області через відсутність коштів.

Крім пояснень підсудного, свідків, судом досліджені письмові докази, надані обвинуваченням та захистом, а саме:

- витяг з кримінального провадження №0000238, згідно з яким 19.05.2016 р. до ЄРДР за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень внесене повідомлення за ст.395 КК України про систематичне порушення ОСОБА_22 правил, а саме: самовільно залишає місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду;

- рапорт співробітника, зареєстрований у Журналі обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №819 від 19.05.2016 р., відповідно до якого зареєстроване повідомлення до ЄРДР;

- копія реєстраційного листка, з якого вбачається, що ОСОБА_9 був повідомлений 01.10.2015 р. про річний термін встановленого відносно нього адміннагляду та обов`язок його явки на реєстрацію до Доманівського РВ УМВС кожного першого четверга до 16.00 год. для попередження. Згідно вказаного листка обвинувачений лише одного разу з`явився на реєстрацію 01.10.2015 р.; відомості про заборону виїзду за межі району в листку відсутні;

- постанова Доманівського районного суду Миколаївської області від 28.09.2015 р. про встановлення відносно ОСОБА_5 адміннагляду терміном на 1 рік з обмеженнями: заборони виходу з будинку кожної доби з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби; заборони відвідувати торгівельні заклади на території Доманівського району, де спиртні напої продаються на розлив; заборони виїзду за межі району без дозволу Доманівського РВ УМВС; реєстрація в черговій частині Доманівського РВ УМВС України в Миколаївській області кожного першого четверга місяця до 16.00 год.;

- протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КУпАП, відносно ОСОБА_5 від 17.11.2015 р. (неявка на реєстрацію 05.11.2015 р.), від 30.10.2015 р. (відсутність за місцем проживання по АДРЕСА_3 , 30.10.2015 р. о 23.20 год), від 11.12.2015 р. (відсутність за місцем проживання по АДРЕСА_3 , близько 23.00 год.) та відповідні постанови суддів від 22.12.2015 р., 23.12.2015 р. Доманівського районного суду Миколаївської області про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за ч.1 ст.187 КУпАП;

- протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КУпАП, відносно ОСОБА_5 від 09.02.2016 р. (неявка на реєстрацію 04.02.2016 р.), від 22.12.2015 р. (16.12.2015 р. близько 23.00 год. був відсутній за місцем проживання по АДРЕСА_3 ), від 25.12.2015 р. (22.12.2015 р. близько 23.00 год. був відсутній за місцем проживання по АДРЕСА_3 ), від 11.01.2016 р. (неявка на реєстрацію 07.01.2016 р.) та відповідні постанови суддів Доманівського районного суду від 09.02.2016 р. про притягнення до відповідальності за ч.2 ст.187 КУпАП;

- копії матеріалів щодо апеляційного розгляду за апеляційною скаргою на вирок Доманівського районного суду від 24.09.2015 р., а саме: супровідних листів Апеляційного суду Миколаївської області, ухвал: від 22.10.2015 р. про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, від 30.10.2015 р. про закінчення підготовки та призначення апеляційного розгляду; повідомлень про призначення апеляційного розгляду апеляційної скарги; журналів судових засідань Апеляційного суду Миколаївської області;

- копія повідомлення в.о.прокурора Доманівського району ОСОБА_24 від 02.12.2015 р. за №1014 про відсутність ОСОБА_5 за місцем проживання. З пояснень співмешканки ОСОБА_10 . ОСОБА_9 знаходиться на заробітках;

- копія повідомлення начальника Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 28.12.2015 про забезпечення явки ОСОБА_5 до Апеляційного суду Миколаївської області;

- копія телефонограми від 03.12.2015 р., отриманої секретарем судового засідання Апеляційного суду Миколаївської ОСОБА_25 від обвинуваченого ОСОБА_5 , про перенесення розгляду справи у зв`язку з тим, що його дружина потрапила до лікарні, він залишився сам з дітьми, а тому не може з`явитися до суду;

- копія ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 17.12.2015 р. про привід обвинуваченого;

- копії листа заступника прокурора Миколаївської області від 01.04.2016 р. за №09-322 вих.16;

- копія супровідного листа начальника Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 21.09.2016 р. про направлення до СВ Доманівського ВП матеріалів, та копій самих матеріалів, а саме: листів: начальника відділу підтримання державного обвинувачення в суді прокуратури Миколаївської області від 06.01.2016 р. та 04.12.2015 р., начальника Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури від 12.01.2016 р., від 13.04.2016 р.; керівника Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_26 від 14.04.2016 р.;

- копія рапорту старшого інспектора Доманівського ВП від 17.12.2015 р. про хід виконання вказівки прокуратури Доманівського району щодо забезпечення явки ОСОБА_5 до Апеляційного суду;

- довідка-характеристика виконкому Богданівської сільської ради за №657 від 24.05.2016 р., та №1151 від 02.12.2016 р., згідно з якими ОСОБА_9 проживає на території сільської ради без реєстрації, постійного місця роботи не має, перебивається випадковими заробітками;

- довідка виконкому Богданівської сільської ради за №999 від 21.09.2016 р. про те, що ОСОБА_9 до листопада 2015 р. проживаав по АДРЕСА_2 , а з листопада 2015 р. по АДРЕСА_3 ;

- копії вироку Доманівського районного суду Миколаївської області від 24.09.2015 р. про засудження ОСОБА_5 за ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі та ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 14.04.2016 р. про залишення вказаного вироку без змін;

- копія довідки про звільнення ОСОБА_5 03.06.2014 р. за відбуттям строку покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна з Торезької виправної колонії №28 за вироком від 29.08.2006 р. Білогірського районного суду АР Крим за ст.187 ч.3, 304, 70 КК України;

- копії 3 постанов судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 12.09.2016 р. про закриття адміністративних проваджень за закінченням строків накладення адмінстягнення та 3 постанов про закриття адміністративних проваджень за відсутністю складу адміністративних правопорушень;

- довідка виконкому Богданівської сільської ради за №1152 від 02.12.2016 р. про те, що ОСОБА_9 на території сільської ради проживав з ОСОБА_10 та дітьми ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначені письмові докази по справі суд визнає допустимими та належними, такими, що відповідають показанням обвинуваченого та свідків по справі.
Разом з тим, ст.395 КК України передбачає кримінальну відповідальність, зокрема, за самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Презумпція невинуватості є одним із основних принципів сучасного кримінального провадження. Окрім того, це положення закріплене в пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального правопорушення вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.
Згідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Стаття 395 КК України передбачає відповідальність за самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.
Об`єктивна сторона злочину характеризується дією або бездіяльністю, які полягають в одній із таких форм поведінки особи: а) самовільне залишення місця проживання (дія); б) неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання (бездіяльність) після звільнення з місць позбавлення волі.
Злочин, передбачений ст.395 КК України, є злочином із формальним складом, який визнається закінченим з моменту вчинення хоча б одного з наведених діянь, може бути вчинений лише з прямим умислом.
Порушення інших правил адміністративного нагляду (обов`язків та обмежень), передбачених статтями 9 і 10 Закону України від 1 грудня 1994 р. Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі для осіб, які перебувають під наглядом тягне за собою лише адміністративну відповідальність (ст. 187 КУпАП).
Адміністративну (за ч.1 ст. 187 КУпАП), а не кримінальну (за ст. 395 КК України) відповідальність тягнуть за собою такі порушення правил адміністративного нагляду, які полягають у неявці за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; неповідомленні працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах, якщо таке діяння вчиняється за відсутності мети ухилитися від нагляду; порушення заборони виходу з будинку у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; порушення заборони перебування у визначених місцях району; нереєстрація в органі Національної поліції.
ОСОБА_8 обвинувачення пред`явлене за самовільне залишення ним місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду. Суб`єктивна сторона зазначеного складу злочину характеризується прямим умислом та спеціальною метою - ухилитися від адміністративного нагляду.
Суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведена наявність у діях ОСОБА_5 прямого умислу на ухилення від адміністративного нагляду.
В обґрунтування наявності такого умислу обвинувачення посилалося на постанови суддів Доманівського районного суду Миколаївської області про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.187 КУпАП; матеріали, що свідчать про ухилення ОСОБА_5 від явки до Апеляційного суду Миколаївської області для розгляду справи за апеляційною скаргою на вирок Доманівського районного суду від 24.09.2015 р. про його засудження; пояснення свідків та самого обвинуваченого, які підтверджували факт залишення ним місця проживання.
Суд приходить до висновку про невідповідність таких доводів обвинувачення фактичним обставинам справи з наступних підстав.
Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
ОСОБА_9 неодноразово визнаний винним за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.187 КУпАП, що підтверджене вищезазначеними постановами суддів Доманівського районного суду.
Постанови суддів набрали законної сили, а тому є обов`язковими для виконання. Притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за ст.187 КУпАП свідчить про те, що на момент складання протоколів та винесення постанов були відсутні докази, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_5 умислу на залишення місця проживання з метою ухилення від адміннагляду. За такого обвинувачений вже притягнутий за ст.187 КУпАП за порушення встановлених відносно нього обмежень, що виразилися у відсутності за місцем проживання, що виключає можливість притягнення його за цими ж порушеннями до відповідальності за ст.395 КК України.
Щодо ухилення обвинуваченого від явки до Апеляційного суду Миколаївської області, як доказу наявності в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ст.395 КК України, суд з такими доводами обвинувачення також не може погодитися через їх невідповідність фактичним обставинам справи.
Так, у ході судового розгляду з пояснень самого обвинуваченого, свідків, письмових матеріалів встановлено, що через неявку обвинуваченого до Апеляційного суду Миколаївської області розгляд апеляційної скарги на вирок відносно ОСОБА_5 неодноразово відкладався. При цьому ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_17 вказували на те, що неявка його до Апеляційного суду була пов`язана з відсутністю коштів. Такі пояснення обвинуваченого та свідків підтверджені і письмовим доказом телефонограмою обвинуваченого про неможливість його явки до суду та клопотанням про відкладення розгляду справи.
Посилаючись на умисне ухилення ОСОБА_5 від явки до суду, як на доказ наявності в діях обвинуваченого умислу на скоєння злочину, передбаченого ст.395 КК України, обвинуваченням залишено поза увагою, що за такі дії (неприбуття за викликом) у відповідності з вимогами ст.ст.139, 144 КПК України до обвинуваченого міг застосовуватися привід та/або накладатися грошове стягнення.
Крім цього, ухилення від явки до суду, навіть умисне, не свідчить про залишення місця проживання з метою ухилення від адміннагляду, а свідчить про невиконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків.
Посилання обвинувачення на свідчення ОСОБА_5 та свідків щодо залишення місця його проживання, як на доказ самовільного залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, та оцінені обвинуваченням відокремлено без урахування усіх досліджених доказів у їх сукупності.
Так, у ході судового розгляду з пояснень обвинуваченого, свідків, письмових доказів встановлено, що ОСОБА_9 після звільнення з місць позбавлення волі не мав і не має на теперішній час паспорта, на території Богданівської сільської ради Доманівського району проживав без реєстрації у помешканнях, де йому на тих чи інших умовах дозволяли проживати, тобто фактично обвинувачений був та є особою без визначеного місця проживання.
В обвинувачення ОСОБА_8 інкриміновано зміну місця проживання з АДРЕСА_2 , на АДРЕСА_1 .
З його пояснень, не спростованих обвинуваченням, він змінив місце проживання, оскільки до будинку по АДРЕСА_2 , повернулася господарка, яка дозволяла йому проживати у вказаному будинку на період її відсутності.
З АДРЕСА_3 , він зі співмешканкою та дітьми перейшов жити до будинку по АДРЕСА_1 , як встановлено в ході судового розгляду з його пояснень та пояснень ОСОБА_10 , через конфлікт з матір`ю співмешканки.
Тобто зміна обвинуваченим місця проживання була викликана об`єктивними причинами, а не умисними його діями, спрямованими на ухилення від адміннагляду.
Неповідомлення органу поліції про зміну місця проживання адміннаглядним ОСОБА_22 може бути підставою для відповідальності за п.2 ч.1 ст.187 КУпАП, що одночасно свідчить про відсутність підстав для відповідальності за ст.395 КК України.
Виїзд за межі Доманівського району, а саме: до м.Южноукраїнськ та с.Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області обвинуваченням трактується як самовільне залишення ОСОБА_22 місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Про відсутність у обвинуваченого прямого умислу та спеціальної мети - ухилитися від адміністративного нагляду свідчать його пояснення, пояснення свідків та письмові докази, які узгоджуються між собою, відповідають встановленим судом фактичним обставинами справи, та не спростовані обвинуваченням.
Так, ОСОБА_9 суду пояснював, що виїздив до вищезазначених населених пунктів не з метою ухилення від адміннагляду, а з метою заробітку коштів на проживання своє та своєї цивільної сім`ї.
У цій частині його пояснення підтверджені поясненнями співмешканки ОСОБА_10 , яка підтвердила, що саме за рахунок заробітків співмешканця та виплат на дітей жила їх сім`я, ОСОБА_9 приносив додому як кошти, так і продукти харчування.
Пояснення обвинуваченого щодо мети виїзду за межі району для заробітків, підтверджені і поясненнями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 . Їхніми ж поясненнями підтверджений і скрутний матеріальний стан обвинуваченого, на підтвердження якого свідчить збирання продуктів зі смітників.
З довідки про склад сім`ї вбачається, що дійсно єдиним працездатним її членом був обвинувачений, співмешканка, зважаючи на наявність малолітніх дітей та дитини до року, не могла працювати.
На відсутність у обвинуваченого мети - ухилитися від адміністративного нагляду вказує і той факт, що його виїзд до м.Южноукраїнськ ні для кого в селі не був таємним, що вбачається з пояснень свідків, які встановлювали його місцезнаходження шляхом опитування мешканців села, працівників порому. Крім цього, при зустрічі з працівниками поліції за межами Доманівського району ОСОБА_9 не намагався втікати, сховатися тощо.
Дослідивши та оцінивши усі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого з наступних підстав.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до положень ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч.4 цієї ж статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів, крім тих, що досліджені в ході судового розгляду, не надійшло.
У судових дебатах прокурор ОСОБА_4 просив визнати винним ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні, ОСОБА_9 просив не карати його суворо та врахувати, що він визнає, що залишав місце проживання, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 просив його виправдати за відсутністю складу злочину.
Суд, розглянувши кримінальне провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, а саме: в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, давши їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_5 у відповідності до п.3 ч.1 ст. 373 КПК України.
Такий висновок зроблений судом, оскільки стороною обвинувачення не надано жодних переконливих доказів, що ОСОБА_9 мав умисел та мету ухилитися від адміністративного нагляду, а тому вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України за ознаками самовільного залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, викликає сумнів і на переконання суду не доведено в суді прокурором, що є підставою для виправдання обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.395 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Роз`яснити виправданому ОСОБА_8 право на поновлення в його правах, обмежених під час кримінального провадження.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався: виправданий утримується під вартою в порядку відбуття покарання за вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 24.09.2015 р.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення його копії, особами, які не були присутні при його оголошенні, в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1