Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/100/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2017 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0003105 за апеляційними скаргами прокурора, представника потерпілого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2016 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Олександрія, громадянин України, освіта професійно-технічна, невійськовозобов`язаний, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 27 вересня 2013 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області (далі тим же судом) за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу;

- 04 листопада 2014 року тим же судом за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
засуджено за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст.70 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом частково складання призначених покарань за даним вироком приєднано частину невідбутого покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду від 04 листопада 2014 року та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого на користь бюджету Олександрійської міської ради 2549 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування витрат МКЛПЗ «Міська лікарня №1 м. Олександрії» на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 .

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 .

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), а також грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю (хуліганство) за таких обставин.

Так, 26 жовтня 2015 року близько 6 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу житлового будинку №2 по вулиці Залізничній міста Олександрії Кіровоградської області, будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно з корисливих спонукань, маючи на меті незаконне заволодіння чужим майном, підійшов до раніше не знайомого йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вимогою видати йому мобільний телефон або грошові кошти. Отримавши від потерпілого відмову у наданні йому вищезазначених речей, ОСОБА_9 обшукав кишені куртки потерпілого ОСОБА_6 та шляхом вільного доступу, з лівої кишені куртки останнього, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 6 гривень. В подальшому, ОСОБА_9 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на відшукання інших матеріальних цінностей, з метою залякування та подолання можливого опору з боку потерпілого ОСОБА_6 , застосував до останнього насильство, котре виразилося у нанесенні не менше двох цілеспрямованих ударів в область обличчя та тулубу ОСОБА_6 . В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_9 . ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синця нижньої повіки лівого ока з переходом на ліву виличну ділянку та на ліве крило носу, садна у внутрішнього краю лівої надбрівної дуги, які відповідно до висновку судово - медичної експертизи №531 від 21.11.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6 до 21 доби. Після вчинення вказаних дій, виявивши відсутність будь - яких інших матеріальних цінностей у потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 6 гривень.

Крім того, 26 жовтня 2015 року близько 6 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу житлового будинку №2, який знаходиться по вулиці Залізничній міста Олександрії Кіровоградської області, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки в суспільстві, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, шляхом вільного доступу вилучив з лівої верхньої кишені куртки раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України на ім`я останнього № НОМЕР_1 , виданий Олександрійським РВ УМВС України в Кіровоградській області 18 вересня 1998 року. У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, діючи з особливою зухвалістю, в присутності потерпілого, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою в бік ОСОБА_6 , пошкодив шляхом переривання зубами на дві частини вищевказаний паспорт громадянина України та викинув його на землю, тим самим демонструючи явну неповагу до суспільства, зокрема до особи похилого віку ОСОБА_6 .

В апеляціях:
-прокурор просить вирок районного суду щодо ОСОБА_9 скасувати через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч.1 ст.187 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі, за ч.1 ст.296 КК України покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.70 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 покарання у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом частково складання призначених покарань за даним вироком приєднано частину невідбутого покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду від 04 листопада 2014 року та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції призначаючи обвинуваченому покарання не в достатній мірі враховано суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, яка відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений має дві непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів, вчинив правопорушення в період іспитового строку та має три обтяжуючі обставини, а саме рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

-представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить вирок міськрайонного суду щодо ОСОБА_9 скасувати, ухвалити новий вирок та призначити обвинуваченому за ч.1 ст.187 КК України 7 років позбавлення волі, за ч.1 ст.296 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ст..70 КК Украпїни за сукупністю злочинів, остаточно призначити 7 років позбавлення волі. Також просить задовольнити позов потерпілого ОСОБА_6 і стчягнути з обвинуваченого на відшкодування заподіяної майнової шкоди в розмірі 70000 грн. 00 коп. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що призначаючи покарання судом надано неналежну оцінку особі обвинуваченого та факту вчинення злочину стосовно особи похилого віку. Так обвинувачений раніше неодноразово судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, вину не визнав, завдані збитки потерпілому гне відшкодував. Крім того, задовольняючи частково цивільний позов потерпілого суд першої інстанції не враховано похилий вік потерпілого та значне погіршення здоров`я після вчиненого щодо нього кримінального правопорушення.

-захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок районного суду щодо свого підзахисного скасувати, в частині обвинувачення ОСОБА_9 за ч.1 ст.187 КК України кримінальне провадження закрити. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним та призначити за ч.1 ст.296 КК України покарання у виді 6 місяців арешту. На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту, та у зв`язку з відбуттям ним покарання, звільнити обвинуваченого з під варти із залу суду. Стягнути з ОСОБА_9 на користь бюджету Олександрійської міської ради 2549 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування витрат МКЛПЗ «Міська лікарня №1 м. Олександрії» на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 . Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 1450 грн. 00 коп. Речові докази вирішити відповідно до ст..100 КПК України. Також захисник просить, скасувати захід забезпечення кримінального провадження арешт квартири АДРЕСА_3 , який належить на праві приватної власності обвинуваченому. Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи, постановлений з порушенням норм матеріального права. Також зазначає, що органом як досудового слідства так і судом обставини скоєння злочину встановлено лише на підставі показань потерпілого, який пояснив, що обвинувачений побив його та забрав у нього мобільний телефон та гроші в сумі 6 грн. 00 коп. всі інші докази даного правопорушення є переказом дружини потерпілого, при чому це лише з її слів, та переказом іншими свідками розповіді дружини потерпілого. Тобто вони не були свідками самої події, а навіть не чули про обставини злочину від самого потерпілого.

Разом з тим, обвинувачений протягом усього часу досудового та судового слідства послідовно і не зміннго давав одні і тіж показання, згідно з якими пояснив, що дійсно скоїв хуліганство, проте розбій не вчиняв, лише двічі ударив потерпілого гроші у нього не забирав. Матеріальну шкоду заподіяну потерпілому відшкодував, а моральну шкоду визнав у розмірі 3000 грн. Так, обвинувачений пояснив, що 25.10.2015 року, приблизно о 2 годині він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сиділи у нього вдома та п спиртні напої, він двічі випив горілки по 50 грам і пішов спати. Через деякий час його розбудили і вони пішли до магазину «Чайка», де пили пиво. Приїхав друг ОСОБА_13 і вони стояли розмовляли. Потім з магазину викликали охорону, щоб їх розігне ОСОБА_14 запропонував поїхати до хлопця в гості і вони поїхали, куди саме він не знає, був іще один хлопець і дівчина, вони посиділи там за столом та пили спиртні на пробувши приблизно 30 хвилин, або годину, після чого він попрощався з усіма і піі додому. Коли він вийшов у нього розрядився телефон, тоді він, побачивши попросив у нього телефон, щоб подзвонити, пояснив що він тут вперше, що приїхав у-і він не пам`ятає дорогу до дому. Потерпілий пояснив, що в нього немає телефону, але йому здалося, що той обманює і він вдарив його кулаком правої руки 2 рази в голову, ногами не бив, гроші у потерпілого не брав. У потерпілого руки були в кишенях і коли він витягував руки, то в нього випав паспорт, тоді він, обвинувачений його підняв, порвав та викинув. Навіщо він це зробив пояснити не може. Потім обвинувачений стояв з ОСОБА_6 та розмовляв, але з провулку вийшов якийсь хлопець та попросив їх заспокоїтись та розійтись і він пішов за ним, бо не знав куди йти, а коли вийшов до заводу «Етал», його затримала міліція і забрала до відділку. У потерпілого грошей він не вимагав, впевнений у тому, що не перевіряв кишені куртки у потерпілого, не мав умислу на заволодіння телефоном або грошима потерпілого, після того як він пішов від потерпілого, він нікуди не заходив та нічого не купував. Через 40 хвилин після сварки з чоловіком його затримала міліція. Під час затримання та обшуку в нього не знайшли ніяких коштів. Крім цього, згідно із висновком СМЕ № 501 від 26.10.2015 року, та додатковим висновком СМЕ № 531 від 21.11.2015 року, у потерпілого відсутні тілесні ушкодження, які могли б мати походження від ударів по тулубу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляцію та апеляцію прокурора та заперечив проти апеляції сторони захисту, обвинуваченого та захисника адвоката ОСОБА_8 в його інтересах, які підтримали свої апеляції і заперечили щодо апеляції прокурора та представника потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданих апеляцій, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказах, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

На підставі цих доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 та правильно кваліфікував дії останнього за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Разом з тим, суд першої інстанції, кваліфікуючи дії ОСОБА_9 за ч.1 ст.296 КК України дійшов висновку про те, що такі дії обвинуваченого слід кваліфікувати ще й за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим, зважаючи на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 жовтня 2015 року близько 6 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого в сумі 6 гривень. Після чого, з метою залякування та подолання можливого опору з боку потерпілого ОСОБА_6 , застосував до останнього насильство, котре виразилося у нанесенні не менше двох цілеспрямованих ударів в область обличчя та тулубу ОСОБА_6 , в результаті чого потерплому були спричинені тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово - медичної експертизи №531 від 21.11.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6 до 21 доби. Після вчинення вказаних дій, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 6 гривень.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 26 жовтня 2015 року близько 6 год. 30 хв. ОСОБА_9 , знаходячись в громадському місці, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки в суспільстві, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, шляхом вільного доступу вилучив з лівої верхньої кишені куртки раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України на ім`я останнього № НОМЕР_1 , виданий Олександрійським РВ УМВС України в Кіровоградській області 18 вересня 1998 року.
У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, діючи з особливою зухвалістю, в присутності потерпілого, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою в бік ОСОБА_6 , пошкодив шляхом переривання зубами на дві частини вищевказаний паспорт громадянина України та викинув його на землю, тим самим демонструючи явну неповагу до суспільства, зокрема до особи похилого віку ОСОБА_6 .
Суд першої інстанції кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 зач.1 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство) та за ч.1 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

З показань допитаного слідчим суддею на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 18.11.2015 року потерпілого ОСОБА_6 , вбачається, що 26 жовтня 2016 року близько 06 години 30 хвилин він вийшов зі свого будинку АДРЕСА_4 , щоб прогулятись з собачкою. Коли він був біля дому, до нього підійшов невідомий молодий чоловік з мобільним телефоном в руках і почав просити телефон. Він сказав, що телефона не має, що в нього немає часу і пішов. Проте чоловік пішов за ним і наздогнавши, почав нишпорити по кишенях, знайшов в задньому кармані 6 гривень і забрав. Знайшов паспорт і перервав його зубами і викинув в калюжу. Весь цей час ОСОБА_9 висловлювався нецензурною лайкою, обзивав потерпілого, після чого почав наносити тілесні ушкодження по обличчю і тулубу руками і ногами.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції, обвинувачений також зазначив, що всі його дії по відношенню до потерпілого, охоплювалися умислом на вчинення хуліганських дій.
Такі показання потерпілого та обвинуваченого повністю узгоджуються з іншими доказами кримінального провадження, дослідженими судом.
З пояснень обвинуваченого та потерпілого вбачається, що ОСОБА_9 завдав тілесні ушкодження потерпілому під час вчинення хуліганських дій, що виключає об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Відповідно до диспозиції ст..296 КК України основний безпосередній об`єкт хуліганства - громадський порядок. Його додатковим факультативним об`єктом можуть виступати здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека.

Об`єктивна сторона хуліганства полягає у вчиненні діяння. Саме ж діяння полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 року №10, за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, тощо.
Отже, заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та пошкодження або знищення майна під час вчинення хуліганських дій повністю охоплюється складом хуліганства та додаткової кваліфікації за іншими стаття КК не потребує.
Оскільки діяння обвинуваченого ОСОБА_9 були узгоджені та об`єднані єдиним умислом, направленим на вчинення порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а матеріали кримінального провадження не містять достатніх доказів підтвердження вчинення обвинуваченим і розбійного нападу, кваліфікація судом першої інстанції його дій за ч.1 ст.187 КК України є безпідставною.

Враховуючи викладене, вирок суду в частині засудження ОСОБА_9 за ч.1 ст.187КК України підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження за цією статтею за відсутністю складу кримінального правопорушення, а відповідно апеляційна скарга адвоката в цій частині підлягає задоволенню.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є злочином невеликої тяжкості, обставини його вчинення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_9 не працює, працездатний, невійськовозобов`язаний, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має 2 непогашені судимості, вчинив злочин в період відбування іспитового строку, за місцем проживання на обвинуваченого скарги не надходили, що підтверджується характеристикою, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, зокрема рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_9 не можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та відповідатиме цілям покарання.

Вказане покарання, на переконання колегії суддів є виваженим, підстави для застосування ст..69, 75 КК України відсутні.

При цьому колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами прокурора та представника потерпілого про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через свою м`якість, оскільки запропоноване апелянтами покарання є занадто суворим.
Також колегія вважає необґрунтованими доводи апеляції захисника щодо необхідності пом`якшення обвинуваченому покарання.
З огляду на те, що вирок суду першої інстанції слід скасувати в частині визнання винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, із закриттям провадження в цій частині у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, то із вироку підлягає виключення рішення суду про застосування ст. 70 КК України, так як в такому випадку відсутня сукупність злочинів.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_9 раніше був засуджений вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.11.2014 року за ч.2 ст.186 КК України і новий злочин вчинив під час іспитового строку, остаточне покарання йому слід призначати з урахуванням положень ст.71 УКК України.
Доводи апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 щодо неправильного та несправедливого визначення судом першої інстанції розміру моральної шкоди, на думку колегії суддів є також необґрунтованими.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог загальних положень про відшкодування шкоди ЦК України, врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості обґрунтовано дійшов висновку щодо необхідності стягнення з ОСОБА_9 на користь потерпілого 30 000 грн. моральної шкоди.
Інших, не перевірених судом першої інстанції доводів потерпілого щодо спричинення йому моральної шкоди в більшому розмірі, в апеляції не наведено. Не було їх встановлено і судом апеляційної інстанції.
Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого задоволенню не підлягають, апеляція захисника адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду щодо ОСОБА_9 зміні.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2016 року, стосовно ОСОБА_9 за ч.1 ст.187 КК України скасувати, в частині призначеного покарання змінити.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст.187 КК України закрити за п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Вважати засудженим ОСОБА_9 за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покаранням за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.11.2014 року остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
На підставі ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.10.2015 по 01.03.2017 рік включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4