Справа № 496/2790/17
Провадження № 1-кс/496/987/17
У Х В А Л А

21 серпня 2017 року м. Біляївка

Слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання цивільних позивачів у кримінальному провадженні № 0000309 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову в рамках кримінальної справи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вказаним клопотанням, в якому просять вжити заходи щодо забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні № 0000309, а саме накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно та кошти в установах банків, які належать цивільному відповідачу ОСОБА_4 та доручити виконання накладення арешту слідчому СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області.

Свої вимоги мотивують тим, що ними був поданий цивільний позов в рамках кримінального провадження № 0000309, для відшкодування завданих їм збитків цивільним відповідачем та винною особою у кримінальному провадженні, яка вчинила відносно них шахрайські дії та нанесла матеріальні збитки на суму 6000 грн., а тому для забезпечення цивільного позову необхідно накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно та кошти в установах банків, які належать цивільному відповідачу ОСОБА_4 .

Вважаю, що клопотання підлягає поверненню цивільним позивачам для усунення недоліків, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною третьою вказаної статті також передбачено випадки, у зв`язку з якими може бути накладено арешт з урахуванням обставин, передбачених ч. 2 цієї статті, зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Положеннями статті 171 КПК України визначено суб`єктів звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна та підстави, у зв`язку із якими, такі особи мають право звертатися із відповідним клопотанням, так часиною 1 цієї статті зазначено, що цивільний позивач може звертатися до слідчого судді із клопотання про арешт майна виключно з метою забезпечення цивільного позову, однак у такому випадку арешт на майно може бути накладено лише на визначене частиною 6 статті 170 КПК України коло суб`єктів (підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження).
При цьому, положення вищезазначених норм кримінального процесуального закону повністю кореспондуються з вимогами пункту 3 ч. 2 статті 173 КПК України, якою передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) .
Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:
1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;
2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Але в порушення вищевказаних вимог у клопотанні цивільними позивачами не вказані підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Крім того, будь-яких доказів щодо факту завдання потерпілим майнової шкоди в розмірі 6000 грн. слідчому судді не надано. Також відсутні докази того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано потерпілими та вони є цивільним позивачами у кримінальному провадженні № 0000309. На підставі вказаних обставин суду не надано жодного доказу.
Відсутність даних фактів у клопотання унеможливлює його належний розгляд.

Згідно ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи викладене, вважаю, що клопотання підлягає поверненню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 171, 172 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання цивільних позивачів у кримінальному провадженні № 0000309 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову в рамках кримінальної справи повернути для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків 72 години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1