Справа № 442/1935/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/40/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2016 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого, останній раз: 27 липня 2011 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст. 185 КК України на три роки дев`ять місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки; 01 червня 2012 року постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області скасовано звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання та направлено його до місць позбавлення волі; 28 грудня 2015 року Сихівським районним судом м. Львова умовно-достроково звільнено від відбування покарання на невідбутий строк п`ять місяців дванадцять днів,

засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до двохсот годин громадських робіт.

Відповідно до ст. 72 КК України, шляхом переведення менш суворого виду покарання в більш суворий, визначено ОСОБА_6 покарання у виді двадцяти п`яти днів позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 липня 2011 року у виді п`яти місяців дванадцяти днів позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання шість місяців позбавлення волі.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 07 січня 2016 року близько 17 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на площадці першого поверху, другого під`їзду, будинку АДРЕСА_2 , умисно наніс декілька ударів палицею в ділянку голови ОСОБА_8 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синця в потиличній ділянці голови справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №12 від 08 січня 2016 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вирок відносно нього ухвалений з грубим порушенням вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, оскільки суд не надав жодної правової оцінки обставинам, які виправдовують його у пред`явленому звинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України; не зазначив у вироку об`єктивних доказів на підтвердження викладених у ньому обставин та мотивів неврахування окремих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зазначає, що згадані порушення вимог кримінального процесуального закону призвели до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Наголошує, що суд не проаналізував показань потерпілої ОСОБА_8 в сукупності з висновком судово-медичної експертизи №12 від 08 січня 2016 року, де зазначено про наявність у ОСОБА_8 одного синця в потиличній ділянці справа. Проте, згідно показів потерпілої, він - ОСОБА_6 щонайменше 3-4 рази вдарив її по голові у ділянку потилиці. Отже, у неї повинно було виникнути декілька синців.

Також зазначає, що допитані в якості свідків працівники поліції не підтвердили жодних його протиправних дій, пояснивши, що він поводив себе спокійно і порушень не вчиняв.

Акцентує, що викладені у вироку обставини, які суд поклав в основу, ґрунтуються лише на суперечливих показаннях потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , які є зацікавленими особами. З вироку від 27 липня 2011 року, яким його засуджено і копія якого є в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_8 є потерпілою, що є підтвердженням неприязних стосунків між ними.

Наголошує, що 05 січня 2016 року був звільнений з місць позбавлення волі, а тому потерпіла знову реалізовує свій намір по його ізоляції, про що він та свідок ОСОБА_10 пояснили в суді.

Звертає увагу на те, що ігноруючи його показання та показання свідка ОСОБА_10 з цього приводу, не зазначивши у вироку жодних мотивів, суд не здобув доказів на підтвердження показань потерпілої ОСОБА_8 , метою яких є доведення винуватості у пред`явленому йому звинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України.

Покликається на те, що наведені вище обставини та зазначені у вироку докази, свідчать про відсутність у його діях складу злочину, а саме: відсутність об`єктивної сторони - протиправної дії, та суб`єктивної сторони - умисної вини, що є необхідним для кваліфікації дій особи за ч.1 ст. 125 КК України.

Зазначає, що його обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях і це суперечить вимогам ст. 62 Конституції України. За наявності цілого ряду сумнівів та відсутності доказів для доведення його винуватості, у суду не було підстав для постановляння обвинувального вироку по даній справі.

Просить скасувати вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2016 року, а кримінальне провадження закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду І інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна оцінка.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 07 січня 2016 року вона поверталась до дому і коли зайшла в під`їзд, побачила ОСОБА_6 , який був у нетверезому стані, виражався нецензурними словами та сильно гримав у вхідні двері квартири своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , та зробила йому зауваження, щодо його поведінки. В подальшому, коли вона обернулася, він вдарив її по голові та по плечах алюмінієвою палкою від швабри, близько трьох чотирьох разів і вона впала. Після цього, з квартири вийшла ОСОБА_9 , яка викликала поліцію, а вона пішла в свою квартиру. Через 10-15 хв. приїхали працівники поліції і вона все їм розповіла.
Свідок ОСОБА_9 , в судовому засіданні пояснила, що 07 січня 2016 року, близько 17 год. її колишній чоловік ОСОБА_6 сильно гримав у вхідні двері квартири, а вона його не впускала, та викликала працівників поліції. В подальшому, почувши крики, і подивившись у вічко дверей, побачила, що ОСОБА_6 наносить удари ОСОБА_8 по голові та по плечах алюмінієвою палкою від швабри. Тоді вона відкрила двері, а сусідка ОСОБА_8 , скориставшись цим, втекла додому. Через деякий час приїхали працівники поліції.
Показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 працівників Дрогобицького відділу поліції, які в судовому засіданні ствердили, що 07 січня 2016 року в складі слідчо-оперативної групи виїжджали на вул. Холмську. Прибувши за викликом, самого конфлікту не бачили. На першому поверсі були сліди крові. Обвинувачений ОСОБА_6 знаходився на сходовій клітці між першим та другим поверхами, з долоні його правої руки текла кров. Також, кров була виявлена на підлозі біля вхідних дверей ОСОБА_9 та їх ручці. ОСОБА_8 їм розповіла, і це підтвердила ОСОБА_9 , що її побив ОСОБА_6 . Останній в цей вечір був в стані алкогольного сп`яніння, опір їм не чинив, був разом із своєю мамою ОСОБА_10 . В подальшому, він був доставлений у відділ поліції.
Висновком судово-медичного експерта № 12 від 08 січня 2016 року, згідно якого, у потерпілої ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця в потиличній ділянці голови справа, яке могло виникнути в термін близько доби до моменту огляду, дією твердого тупого предмета і по ступеню тяжкості кваліфікується за ознакою легкого тілесного ушкодження (а.с.8 к/п), та додатковим висновком судово-медичного експерта № 82 від 24 лютого 2016 року про те, що таке могло виникнути при обставинах, вказаних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 при слідчому експерименті від 11 лютого 2016 року та силою достатньою для виникнення вказаного тілесного ушкодження (а.с.36-37к/п).
Протоколами проведення слідчих експериментів від 11 лютого 2016 року та CD-R дисками до них з потерпілою ОСОБА_8 (а.с. 27-30к/п.) та свідком ОСОБА_9 (а.с.31-34к/п); протоколом одночасного допиту осіб від 25 лютого 2016 року між потерпілою ОСОБА_8 та свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та CD-R диском до нього (а.с.50-52к/п), які були оглянуті в судовому засіданні і яким суд надав належну правову оцінку.
Отже, колегія суддів вважає, що показання потерпілої ОСОБА_8 та зазначених вище свідків послідовні, логічно пов`язані між собою, узгоджуються з висновками судово-медичного експерта про механізм утворення та локалізацію тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілій, протоколами проведення слідчих експериментів та протоколом одночасного допиту осіб, іншим матеріалам кримінального провадження, які правильно покладені місцевим судом в основу обвинувального вироку.

На думку колегії суддів невизнання вини ОСОБА_6 та його показання в судовому засіданні, направлені на ухилення від кримінальної відповідальності за скоєне, про що вірно зазначено і у вироку суду, а його доводи в апеляційній скарзі з цього приводу, є безпідставні та спростовуються вищенаведеним.

Також голослівними, є покликання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 про ігнорування його показань та показань свідка ОСОБА_10 про те, що він не вчиняв інкримінованого злочину і відсутність у рішенні суду мотивів з цього приводу, так як, у вироку (абзац 3, а.с.73) зазначено, що суд не надає віри показам обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , оскільки вони безпосередньо являються близькими родичами, а саме, остання є мамою обвинуваченого, та зацікавленою особою в уникненні її сином кримінальної відповідальності, з чим погоджується і колегія судів.
Відтак, наведене в сукупності спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , а рішення суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то таке відповідає вимогам ст.ст. 65, 71 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку місцевого суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З врахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2016 року відносно останнього без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4