Справа № 572/1190/15-к
Провадження № 1-кс/565/49/17
У Х В А Л А
22 лютого 2017 року м.Вараш
Колегія суддів Кузнецовського міського суду Рівненської області в складі:
- головуючого - судді ОСОБА_1 ,
- судді ОСОБА_2 ,
- судді ОСОБА_3 ,
- секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
- прокурора - ОСОБА_5 ,
- обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 ,
- захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_16 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вказані кримінальні провадження об`єднані в одне кримінальне провадження ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2016 року.
21 лютого 2017 року на розгляд Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшло письмове клопотання прокурора Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури (далі по тексту прокурора) ОСОБА_17 від 21 лютого 2017 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_15 строком до 60 (шістдесяти) днів. У підтвердження наявності обґрунтованої підозри і обвинувачення вчинення ОСОБА_15 злочинів, передбачених ч.2 ст.258 і ч.1 ст.263 КК України, прокурор покликається на показання свідків: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та інших свідків, протокол огляду місця події від 09 травня 2014 року, в ході чого були вилучені речові докази (20 одиниць вогнепальної зброї, належної співучасникам, іншим особам та 2 одиниці незареєстрованої зброї, а також гільзи 7,62 мм, виданої свідком ОСОБА_33 , знайденої поблизу місця розстрілу автомобіля «Тойота Кемрі», н.з. НОМЕР_1 в урочищі «Гальбин» поблизу с.Олексіївка Сарненського району), протокол допиту свідка ОСОБА_6 , який долучив до протоколу допиту копію розпорядження комісії громадської ради в Міністерстві доходів і зборів України №102 від 08 травня 2014 року, протокол огляду відеозаписів з реєстратора автомобіля «Лексус» від 15 травня 2014 року, де зафіксовано схожу на ОСОБА_15 особу, яка демонструє та застосовує вогнепальну зброю, незважаючи на те, що дозволу на зберігання зброї він не має, та спрямовує її у сторону великого скупчення людей, а також зафіксовано розмови, що доказують мету вчинення терористичного акту (залякування місцевого населення, застосування зброї та привернення уваги місцевих жителів до їх (терористів) погляду щодо розподілу сфер впливу по незаконному видобутку бурштину) під час виїзду ОСОБА_15 та інших осіб із м.Коростишів до м.Рівне та місця події в Сарненському районі та інші докази, наявні в матеріалах кримінального провадження. Згідно з доводами, викладеними в зазначеному клопотанні прокурора, для запобігання ризикам подальшого переховування обвинуваченого ОСОБА_15 від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення, необхідно продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_15 на 60 (шістдесят) днів. Вказане клопотання прокурора обґрунтовується тим, що на теперішній час вищевказані ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставами для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися. У підтвердження наявності цих ризиків прокурор зазначив наступні обставини. ОСОБА_15 порушив умови домашнього арешту, застосованого відносно нього ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 06 серпня 2014 року. 19 серпня 2014 року на номер телефону НОМЕР_2 , який ОСОБА_15 надав досудовому слідству для отримання ним телефонограм відправлено СМС повідомлення про необхідність явки до слідчого для проведення слідчих дій на 20 серпня 2014 року, однак у вказаний період часу підозрюваний не з`явився, про причини неявки та наявність поважних причин неприбуття не повідомив. 20 серпня 2014 року під час виконання доручення по перевірці дотримання умов дотримання ОСОБА_15 домашнього арешту і покладених на нього зобов`язань та забезпечення виконання ухвали слідчого судді апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_34 про привід підозрюваного ОСОБА_15 на апеляційний розгляд апеляційної скарги прокурора на 10 годину 22 серпня 2014 року працівниками Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області встановлено, що 20 серпня 2014 року о 23 годині 45 хвилин ОСОБА_15 був відсутній по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а його мобільний номер перебував поза зоною досяжності і встановити місцезнаходження ОСОБА_15 не представилось можливим. В ході судового засідання апеляційного суду Рівненської області 18 серпня 2014 року і 22 серпня 2014 року захисник підозрюваного ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_35 повідомив, що йому також невідоме місцезнаходження його підзахисного, хоча в журналі відвідувань апеляційного суду Рівненської області є запис, що 18 серпня 2014 року ОСОБА_15 прибув до суду. Однак в подальшому після того, як колегія апеляційного суду задоволила апеляцію прокурора та застосувала до підозрюваного ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні злочину у співучасті із ОСОБА_15 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, скасувавши ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то ОСОБА_15 втік з приміщення суду в невідомому напрямку, таким чином підтвердивши ризик переховування від органу досудового розслідування та суду. 22 серпня 2014 року ОСОБА_15 був оголошений в розшук. Перебуваючи у розшуку, 03 листопада 2014 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_15 , був засуджений Попільнянським районним судом Житомирської області до 5 (п`яти) років позбавлення волі із встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки. З копії листа Коростишівського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції управління державної пенітенціарної служби України у Житомирській області №16/11-1276 від 15 грудня 2015 року слідує, що ОСОБА_15 не з`явився на виклик до кримінально-виконавчої інспекції 31 грудня 2014 року і 12 січня 2015 року та, будучи повідомленим 23 січня 2015 року під особистий підпис про встановлення днів реєстрації (перший і третій вівторок кожного місяця) та попередженим про наслідки невиконання обов`язків, покладених судом, з 03 лютого 2015 року до теперішнього часу у встановлені дні не з`являвся на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції. Як вказано в клопотанні прокурора, про існування зазначених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, також свідчать такі обставини, як тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується, те, що він офіційно ніде не працює та не навчається, неодружений і дітей не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. За таких обставин, з врахуванням встановленої ч.5 ст.176 КПК України заборони застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст.258 КК України, згідно з доводами прокурора в даному випадку наявні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_15 , який відповідно до попередньої ухвали колегії суддів Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2016 року закінчується 26 лютого 2017 року.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 повністю підтримав зазначене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_15 на 60 днів з наведених у клопотанні мотивів.
Потерпілі: ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 і представник потерпілого ОСОБА_39 - адвокат ОСОБА_40 у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце його проведення. Потерпілі: ОСОБА_36 і ОСОБА_38 у судовому засіданні 05 грудня 2016 року надали суду показання щодо суті обвинувачення та у письмових заявах від 05 грудня 2016 року просили суд продовжити розгляд даного кримінального провадження без їх участі. 17 лютого 2017 року представник потерпілого ОСОБА_39 - адвокат ОСОБА_40 подав у суд заяву про розгляд даного кримінального провадження у його відсутності. З наданих у судовому засіданні показань слідує, що потерпілі: ОСОБА_36 і ОСОБА_38 та представник потерпілого ОСОБА_39 - адвокат ОСОБА_40 не вбачають підстав для подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_15 . Представник потерпілого ОСОБА_39 - адвокат ОСОБА_40 просив суд скасувати запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_15 у виді тримання під вартою, враховуючи відсутність нових ризиків та перебування інших дев`яти обвинувачених на волі. Таку ж позицію підтримали потерпілі: ОСОБА_36 і ОСОБА_38 , що слідує із раніше наданих ними суду показань. Застосування насильства, примусу, вчинення погроз, обіцянок чи іншого тиску з боку обвинувачених, чи інших сторонніх осіб з метою схилення потерпілих до такої позиції потерпілі: ОСОБА_36 , ОСОБА_38 та представник потерпілого ОСОБА_39 - адвокат ОСОБА_40 заперечували.
Обвинувачений ОСОБА_15 заперечив проти задоволення даного клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою з мотивів його необгрунтованості. З пояснень, наданих обвинуваченим ОСОБА_15 , слідує, що зареєстрованим його місцем проживання є с.Більковці Коростишівського району Житомирської області, а за адресою: АДРЕСА_1 він лише знімав житло. Обвинувачений ОСОБА_15 зазначив, що він не мав і не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тому просить застосувати інший більш м`який запобіжний захід та зобов`язується своєчасно прибувати до суду за викликами.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_16 просив суд відмовити в задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_15 . Згідно з доводами адвоката ОСОБА_16 прокурором не доведено наявності обґрунтованої підозри та обвинувачення ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.258 і ч.1 ст.263 КК України, докази про участь ОСОБА_15 у вчиненні терористичного акту та нові ризики відсутні. Окрім цього, на думку захисника обвинуваченого ОСОБА_15 , правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_15 , які мали місце 09 травня 2014 року, за ч.2 ст.258 КК України є сумнівною і завищеною, а заборона застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України, яка встановлена ч.5 ст.176 КПК України, не поширюється на даний випадок, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується його підзахисному, мало місце 09 травня 2014 року, тобто до моменту набрання чинності вказаної норми права. Адвокат ОСОБА_16 ствердив, що обвинувачений ОСОБА_15 не переховувався від органів досудового розслідування і суду та не мав такого наміру при залишенні приміщення апеляційного суду Рівненської області, має постійне місце проживання і місце роботи, тому в разі звільнення з-під варти буде з`являтися на судові виклики.
Обвинувачені: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_14 заперечили проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_15 та просили суд звільнити його з-під варти.
Заслухавши думки учасників судового провадження, за наявними доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_15 необхідно відмовити.
У відповідності до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з ч.5 ст.199 КПК України, яка підлягає застосуванню відповідно до вимог ч.2 ст.331 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
З`ясовуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_15 суд врахував наступні обставини.
22 серпня 2014 року ОСОБА_15 був оголошений в розшук з мотивів залишення ним приміщення апеляційного суду Рівненської області 18 серпня 2014 року після задоволення апеляції прокурора та застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні злочину у співучасті із ОСОБА_15 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неявки його до слідчого для проведення слідчих дій на 20 серпня 2014 року за викликом, вчиненим смс-повідомленням 19 серпня 2014 року на номер телефону, який він надав досудовому слідству, та у зв`язку із відсутністю 20 серпня 2014 року о 23 годині 45 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 .
Даних про те, що в подальшому після 22 серпня 2014 року УБОЗ УМВС України в Рівненській області здійснювались реальні розшукові дії по встановленню місця перебування обвинуваченого ОСОБА_15 матеріали, додані до клопотання прокурора, не містять. Разом з тим, у період перебування у розшуку, 03 листопада 2014 року ОСОБА_15 був засуджений Попільнянським районним судом Житомирської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, до 5 (п`яти) років позбавлення волі із встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки та 23 січня 2015 року з`явився до Коростишівського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції управління державної пенітенціарної служби України у Житомирській області, де був ознайомлений з умовами відбування покарання. Наведені обставини викликають сумнів у ефективності здійснення розшуку обвинуваченого ОСОБА_15 , який в поданому клопотанні прокурором покладено в основу обгрунтування ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду.
Обвинувачений ОСОБА_15 був затриманий 27 липня 2016 року та відтоді перебуває під вартою.
При вирішенні клопотання прокурора, суд не відкидає наявності ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, однак враховує, що тримання під вартою, слідуючи вимогам ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом.
У судовому провадженні Кузнецовського міського суду Рівненської області дане об`єднане кримінальне провадження, яке направлено апеляційним судом Рівненської області з іншого суду із Сарненського районного суду Рівненської області, перебуває з 27 жовтня 2016 року. За таких обставин, на підставі ч.6 ст.34 КПК України судове провадження Кузнецовським міським судом Рівненської області розпочато зі стадії підготовчого судового засідання.
В даній справі, яка має значний обсяг з врахуванням характеру фактичних даних, які підлягають встановленню, кількості обвинувачених, потерпілих і свідків, які підлягають допиту, - понад 100 чоловік, обсягу письмових матеріалів у кількості 24 томів, визначення на перспективу часу завершення її розгляду в найкоротший термін унеможливлено об`єктивними обставинами. Проте вказані обставини не можуть бути виправданням тривалого продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_15 , який не перешкоджає здійсненню провадження в справі, не вчиняє дій, що могли б сповільнити хід розгляду справи, та якому згідно обвинувачення не інкримінується спричинення тяжких наслідків діяння.
Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу в даному випадку, слідуючи вимогам ч.5 ст.176 КПК України, є неможливим, оскільки обвинувачений ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.258 КК України.
Окрім цього, суд прийняв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_15 має бути заінтересованим у дотриманні обов`язку явки до суду для здійснення власного захисту, оскільки на теперішній час у разі переховування обвинуваченого від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності кримінальним процесуальним законом передбачено здійснення спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого.
Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що наявність ризиків, наведених у клопотанні прокурора, ступінь яких не є високим, і існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду кримінального провадження у найближчий час, не виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_15 під вартою, та дають суду підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора і скасування вказаного запобіжного заходу.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 186, 199, 331, ч.1 ст.372, 376 КПК України, колегія суддів, -
У задоволенні клопотання прокурора Кузнецовського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_17 від 21 лютого 2017 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_15 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 КК України, відмовити за необгрунтованістю.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний в даному кримінальному провадженні ОСОБА_15 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 КК України, - скасувати.
Негайно звільнити з-під варти обвинуваченого ОСОБА_15 в залі судового засідання.
Відповідно до п.1 ч.7 ст.42 КПК України обвинувачений ОСОБА_15 зобов`язаний прибувати за викликом суду у призначений час.
Виконання даної ухвали суду покласти на Головне управління Національної поліції України в Рівненській області (Кузнецовський відділ поліції та ізолятор тимчасового тримання №2) і Рівненський слідчий ізолятор.
Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали суду можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Оголошення повного тексту даної ухвали суду учасникам судового провадження призначити на 08 годину 00 хвилин 24 лютого 2017 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3