154/1633/17
1-кп/154/147/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000071 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, однак проживаючого у цивільного шлюбі, раніше не судимого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), у військовому званні солдат,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

16 червня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації до Збройних Сил України.
Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.07.2016 № 230 солдата ОСОБА_4 , як військовослужбовця який перебуває у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 було поставлено на всі види забезпечення.
У відповідності до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2016 № 240 солдата ОСОБА_4 , було відряджено з військового полігону ( АДРЕСА_3 ) до фінансової служби військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).
Згідно до положень ч. 1 п. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем за мобілізацією солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період функціонування органів державної влади, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, органів місцевого самоврядування, органів управління у справах цивільної оборони і сил цивільної оборони, а також галузей національної економіки, підприємств, установ та організацій, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні, або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указами Президента України від 1 березня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 2 березня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України та «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, а в державі оголошено часткову мобілізацію.
Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Однак, солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника о 21 год. 00 хв. 17.07.2016 не з`явився вчасно без поважних причин з відрядження до фінансової служби військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).
В подальшому, з 21 год. 00 хв. 17.07.2016 по 09 год. 00 хв. 13.06.2017 солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуває на військовій службі за мобілізацією, до місця розташування військової частини без поважних причин не з`являвся та не приступав до виконання службових обов`язків, а вказаний час проводив на власний розсуд.
Протягом зазначеного періоду командуванню частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження солдат ОСОБА_4 , не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття його до місця розташування військової частини не мав, а проводив службовий час на власний розсуд в АДРЕСА_2 .
13 червня 2017 року близько 09.00 години ОСОБА_4 у супроводі військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув до військової прокуратури Луцького гарнізону ( АДРЕСА_4 ) чим припинив вчинення кримінального правопорушення.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його як особу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до тяжких злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

З врахуванням вищенаведеного, думки сторони публічного обвинувачення, особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає що достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання буде призначення покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. 75 КК України, ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий /-/ підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1