АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/487/17 Справа № 200/6037/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання ОСОБА_7 під вартою до 00-01 годин 2017 року.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України, які виразились у тому, що з початку 2013 року по 20 грудня 2016 року, він, діючи навмисно, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , погрожуючи насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, діючи повторно, заволоділи особистим майном потерпілих, а потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , крім заволодіння їх майном, були ними незаконно позбавлені волі.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, серед яких санкцією ч. 4 ст. 187 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, а також про існування ризиків, які були встановленні при обранні заповідного заходу, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих і свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, встановив, що у визначені законом строки завершити досудове розслідування не виявилось можливим, оскільки не отримано висновки експертиз та є потреба в проведенні слідчих, розшукових та інших процесуальних дій.
В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що на його думку, ухвалу слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, так як жодних доказів існування будь-яких конкретних фактів наведених ризиків ні в клопотанні ні в судовому засіданні, слідчим та прокурором не доведено. Вважає, що підставою для продовження строку дії запобіжного заходу є виключно тяжкість інкримінованих злочинів, проте така позиція сторони обвинувачення та слідчого суперечить практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мамедова проти Росії» та «Летельє проти Франції». На його думку, слідчий суддя долучив до справи, але не дослідив матеріали, що характеризують особу підозрюваного, його родинні зв`язки та відомості щодо його стану здоров`я.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, думку прокурора та пояснення слідчого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , інкримінованих йому злочинів, зважаючи на наступне.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст.146 КК України та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у виді можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, підтверджується зокрема протоколами допитів потерпілих, з яких ОСОБА_15 прямо вказує на ОСОБА_7 як особу, що вчиняла щодо нього злочинні дії у складі групи осіб, в тому числі застосовувала до нього фізичне насильство.
Враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів та передбачене за них покарання лише у виді позбавлення волі на тривалий строк, вбачається і ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Крім того, наявність в останнього знайомих серед працівників банківських установ м. Кривого Рогу свідчить про можливість знищення та приховування документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні.
При цьому також приймається до уваги, що ОСОБА_7 ґрунтовно підозрюється у вчиненні у складі групи з декількох осіб низки кримінальних правопорушень, що були пов`язані з насильством та погрозою застосування насильства до громадян, заволодінням значними сумами готівкових грошових коштів, які принаймні у певній частині перейшли у його володіння, що дає підстави обґрунтовано припускати, що останній є особою, що схильна до застосування фізичного насильства, зневажливо ставиться до закону, має матеріальні ресурси для перебування на нелегальному положенні, що у свою чергу свідчить про особливу вагомість встановлених щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при первісному обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу та під час перегляду відповідного рішення слідчого судді в апеляційному порядку. Не вбачається, що з цього часу виникли будь-які нові обставини, що спростували б обґрунтованість цієї підозри.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики, які приймались до уваги судом при обранні запобіжного заходу, не зменшились та існують на даний час.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики переховування обвинуваченого від суду за скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання, в тому числі до 15 років позбавлення волі, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, зокрема отримати висновки експертиз, призначити інші експертизи, допитати свідків та провести інші слідчі та процесуальні дії, скласти та затвердити обвинувальний акт, у зв`язку з чим строк досудового розслідування був продовжений, а отже наявні достатні підстави для висновку про те, що досудове розслідування об`єктивно не може бути завершене до закінчення строку дії попередньої ухвали, тому доцільно продовжити строк дії запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо неврахування слідчим суддею міцних соціальних зв`язків, колегія суддів приходить до висновку, що з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні, зокрема і особливо тяжкого злочину, та ризикам, наведених вище, міцні соціальні зв`язки не можуть запобігти таким ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, тому не є достатньою та належної підставою для зміни запобіжного заходу.

Посилання захисника на стан здоров`я підозрюваного як на підставу для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах провадження відсутні належні відомості щодо неможливості надавати медичну допомогу та проходити лікування в умовах установи попереднього ув`язнення. Крім того, як зазначив в скарзі сам захисник, підозрюваному забезпечено можливість, у разі необхідності, отримувати медичну допомогу іншої медичної служби.

Таким чином, колегія суддів, з врахуванням того, що у даному провадженні існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання цих ризиків, приходить до висновку про те, що слідчим суддею обґрунтовано задоволено подане клопотання та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , отже ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а відтак повинна бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ____________________ _______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4