Єдиний унікальний номер 236/3112/15-к
Номер провадження 11-кп/775/551/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 05.05.2017р., якою задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_6 про скасування вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 12.10.2015р., яким затверджено угоду про примирення, укладену 29.09.2015р. між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з одного боку та ОСОБА_5 з другого боку під час досудового розслідування кримінального провадження №0000572 від 20.06.2015р за обвинуваченням,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Нове Краснолиманського району Донецької області та мешкає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1КК України,

за участю прокурора ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 05.05.2017р., задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_6 про скасування вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 12.10.2015р., яким затверджено угоду про примирення, укладену 29.09.2015р. між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з одного боку та ОСОБА_5 з другого боку під час досудового розслідування кримінального провадження №0000572 від 20.06.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1КК України.

На зазначений вирок суду обвинуваченим ОСОБА_5 ( далі- обвинуваченим ) подано апеляційну скаргу, в якій він:

-вважає ухвалу суду першої інстанції ( далі-суду ) незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального права;

-зазначає, що слідчим та судом неодноразово роз`яснювались потерпілому умови угоди про примирення, всі потерпілі на момент підписання угоди були в здоровому глузді та могли внести до угоди будь-які зміни;

-зазначає, що відсутні будь-які докази того, що він не виконав умови угоди, оскільки всі пункти угоди про примирення виконані ним в повному обсязі, тому, прохає скасувати ухвалу суду, залишивши клопотання потерпілої ОСОБА_6 без задоволення, а вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 12.10.2015р. без змін.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора ОСОБА_10 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, думку потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та прохали залишити ухвалу без змін, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги та прохав її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги обвинуваченого за таких підстав.

Так, як видно з матеріалів кримінального провадження 29.09.2015р. між обвинуваченим ОСОБА_5 , з одного боку, та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з другого боку, укладено угоду про примирення під час досудового розслідування кримінального провадження №0000572 від 20.06.2015р., якою учасники угоди дійшли угоди про можливість призначення обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3400 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами. Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав у повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згодний, угода є добровільною, він цілком розумів свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ст. 474 ч.4 КПК України, також розумів наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, та відмови від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, і що виконання зобов`язань іншою стороною в рамках цієї угоди залежить від дотримання ним закону та будь-якого положення складеної угоди. Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 також розуміли наслідки угоди та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 та 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди, і що виконання зобов`язань іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним закону і будь-якого положення укладеної угоди.

Угода про примирення була підписана обвинуваченим ОСОБА_5 його захисником ОСОБА_12 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ( а.п. 11-14 т.1).

Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 12.10.2015р. затверджено зазначену вище угоду про примирення та обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., без позбавлення його права керувати транспортними засобами ( а.п. 44-47 т.2).

02.11.2015р. першим заступником прокурора Донецької області ОСОБА_13 ( далі - прокурором) на зазначений вище вирок подано апеляційну скаргу з проханням скасувати вирок суду та направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування у загальному порядку ( а.п.54-57 т.2).

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 08.12.2015р. апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок суду без змін ( а.п. 67-69 т.2).

22.02.2016р. прокурором подано касаційну скаргу на зазначену вище ухвалу апеляційного суду Донецької області з проханням скасувати її та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції (а.п. 75-77 т.2).

14.02.2017р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ закрито кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, на підставі того, що касаційна скарга прокурора не може бути предметом касаційного розгляду ( а.п. 96-97 т.2).

10.03.2016р. до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшло клопотання потерпілої ОСОБА_6 про скасування вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 12.10.2015р., яким затверджено угоду про примирення, укладену 29.09.2015р. між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з одного боку, та ОСОБА_5 , з другого боку, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000572 від 20.06.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1КК України з підстав невиконання обвинуваченим умов зазначеної вище угоди про примирення ( а.п. 109-110 т.2).

Зазначене клопотання потерпілої ОСОБА_6 було задоволено оскаржуваною ухвалою суду.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд послався на те, що потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та засудженим ОСОБА_5 під час укладення угоди про примирення не було визначено в тексті угоди розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та строк її відшкодування; потерпілі переймалися проблемами зі станом власного здоров`я, були непрацездатними, потребували коштів на лікування, не користувалися правовою допомогою, були особами молодого віку без належної правової освіти, тому фактично не мали можливості вносити зміни або доповнення до тексту угоди про примирення. В свою чергу засуджений ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні користувався допомогою захисника, не перебував під вартою, був цілком здоровим фізично та психічно, міг у разі потреби отримати допомогу від свого захисника щодо складання тексту угоди про примирення.

Колегія суддів вважає зазначені висновки суду помилковими та такими, що суперечать вимогам ст. 476 ч.3 КПК України, оскільки потерпіла ОСОБА_6 не довела факту невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 умов угоди про примирення, укладеної 29.09.2015р. між обвинуваченим ОСОБА_5 з одного боку та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з другого боку.

Як видно із змісту угоди про примирення у потерпілих були відсутні претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого, тому незазначення в тексті угоди про примирення розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та строк її відшкодування, не є підставою для скасування вироку.

Що стосується твердження суду про те, що потерпілі переймалися проблемами зі станом власного здоров`я, були непрацездатними, потребували коштів на лікування, не користувалися правовою допомогою, були особами молодого віку без належної правової освіти, то колегія суддів також вважає їх необґрунтованими, оскільки потерпілим як на стадії досудового розслідування, так й у судовому засіданні були роз`яснені їх права, як потерпілих, передбачені ст. 56 КПК України, в тому числі й право мати представника для захисту їх прав та законних інтересів.

Крім того, потерпілі в судовому засіданні висловили думку щодо можливості затвердження судом добровільно укладеної між ними з одного боку та обвинуваченим з іншого боку угоди про примирення, підтвердили, що вони цілком розуміють наслідки укладення та затвердження судом угоди, передбачені ст. 473 ч.1 КК України. Судом також з`ясовано, що добровільність укладення сторонами угоди, не є наслідком застосування до потерпілих насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені угодою.

Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що потерпілим неодноразово роз`яснювались умови угоди про примирення є обґрунтованими.

Що стосується висновку суду про те, що потерпілі фактично не мали можливості вносити зміни чи доповнення до тексту угоди про примирення, то вони, на думку колегії суддів є непереконливими, оскільки дана обставина нічим не підтверджуються.

Таким чином, враховуючи наведене вище та вимоги ст. 476 ч.3 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що суд незаконно та необґрунтовано скасував вирок, яким затверджено угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оскільки потерпіла ОСОБА_6 не довела, що обвинуваченим не виконано умов вказаної угоди про примирення.

За таких підстав апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_6 про скасування вироку суду, яким затверджено угоду про примирення, укладену 29.09.2015р. між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з другого боку під час досудового розслідування кримінального провадження №0000572 від 20.06.2015р за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України.

Проте, колегія суддів звертає увагу обвинуваченого та потерпілих на те, що обвинувачений ОСОБА_5 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та щодо нього був ухвалений обвинувальний вирок, що є беззаперечною підставою для стягнення з нього на користь потерпілих завданих ним матеріальних збитків в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376 ч.2, 405, 407, 418 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 05.05.2017р., якою задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_6 про скасування вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 12.10.2015р., яким затверджено угоду про примирення, укладену 29.09.2015р. між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з одного боку та ОСОБА_5 з другого боку під час досудового розслідування кримінального провадження №0000572 від 20.06.2015р за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1КК України задовольнити.

Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 05.05.2017р., якою задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_6 про скасування вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 12.10.2015р., яким затверджено угоду про примирення, укладену 29.09.2015р. між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з одного боку та ОСОБА_5 з другого боку під час досудового розслідування кримінального провадження №0000572 від 20.06.2015р за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_6 про скасування вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 12.10.2015р., яким затверджено угоду про примирення, укладену 29.09.2015р. між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з одного боку та ОСОБА_5 з другого боку під час досудового розслідування кримінального провадження №0000572 від 20.06.2015р за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: