У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 25 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 22 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 25 квітня 2016 рокузасуджено

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в по АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за ч. 2 ст. 186КК України до позбавлення волі на строк 4роки 6 місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк покарання строк попереднього його ув`язнення з 11 січня 2016 року по 25 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 вересня 2016 року вирок залишено без змін.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він та ОСОБА_7 , 11 січня 2016 року о 20.30 год., на вул. Вигоди, 21 у м. Львові вчинили за попередньою змовою групою осіб відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , заподіявши останній матеріальної шкоди на суму 4780 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судом вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд не надав доказам у кримінальному провадженні належної оцінки, що призвело до не правильної кваліфікації дій засуджених. Вказує на відсутність у діях засуджених попередньої змови на вчинення грабежу щодо потерпілої ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі зазначила, що суд не урахував усіх обставин, пом`якшуючих засудженому ОСОБА_6 покарання, які на його думку, є підставами для призначення більш м`якого покарання.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведенні в касаційній скарзі та долучені до неї копії судових рішень, судова колегія дійшла висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження на таких підставах.

Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, доводи ОСОБА_4 , викладені в касаційній скарзі, аналогічні доводам в апеляційній скарзі. Посилання захисника на відсутність між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 попередньої змови є безпідставними, оскільки були предметом перевірки в суді першої інстанції, яких визнав їх такими, що не спростовують доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Апеляційний суд проаналізував ці доводи й дав на них вичерпні відповіді.
Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, належним чином обґрунтовані. Сукупність доказів, яким суд дав належну оцінку, свідчать про доведеність вини та правильну кваліфікацію дій засудженого.

За таких обставин суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, а тому згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила :

Відмовити захиснику ОСОБА_4 і ОСОБА_9 і у задоволенні її касаційної скарги на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 25 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 22 вересня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3