Провадження № 1-кп/761/1157/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого- ОСОБА_5

провівши підготовче судове засідання по розгляду кримінального провадження, внесеного

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008031 від 23 грудня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ :

28 квітня 2017 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008031 від 23 грудня 2016 року , відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні при з`ясуванні думки учасників судового провадження у відповідності до вимог ст. 314 КПК України, прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважаючи, що по справі дотримані всі норми КПК України, підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не вбачається.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту .

Захисником ОСОБА_4 заявлене клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, оскільки в ньому невірно вказані дані про особу,який пред`явлено обвинувачення та зазначено що у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ч.2 ст. 307 КК України обвинувачується інша особа,ніж ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; також вважає,що в обвинувальному акті не встановлені дані про особу обвинуваченого, його громадянство, а анкетні дані щодо обвинуваченого,які містяться в обвинувальному акті не відповідають дійсності , оскільки ОСОБА_5 до даного часу не отримував паспорт громадянина України ,не є громадянином України, в 2006 році подав документи на отримання паспорту громадянина Росії .

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, прийшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Як вказують приписи ч.2 ст.291 КПК України,обвинувальний акт має містити обов`язкові відомості,перелік яких є вичерпним.

Згідно до п.2 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: анкетні відомості обвинуваченого, а саме прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство.

В обвинувальному акті зазначено,що обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,уродженець м. Києва, громадянин України,не зареєстрований,проживаючий за адресою : АДРЕСА_1 ,тимчасово безробітний,не одружений ,не судимий.

В підготовчому судовому засіданні ,особа яка назвалася обвинуваченим ОСОБА_7 заявила,що на території України він не зареєстрований, не має будь-якого документу,який підтверджує його особу,паспорт громадянина України він не отримував,не є громадянином України,в 2006 році подав документи на отримання паспорту громадянина Росії .

Прокурор не надав суду будь-яких документів,на підставі яких встановлювалася під час досудового розслідування особа обвинуваченого,його громадянство.

Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Крім того,за вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

В той же час при викладенні формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 307 КК України в обвинувальному акті зазначено,що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,своїми умисними діями ,які виразились у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту ,вчинив кримінальне правопорушення ,передбачене ч.2 ст. 307 КК України, що суперечить викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам кримінального провадження , формулюванню обвинувачення в іншій частині, анкетним відомостям щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

На переконання суду,зазначення в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення даних про прізвище,ім`я,по батькові,дати народження іншої особи,ніж обвинувачений,не може свідчити про наявність технічної помилки.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що в тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення Суду від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79).

Також Європейський суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення Суду від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 52).

Отже,наявність наведених протиріч,суперечностей що містяться в обвинувальному акті позбавляє суд призначити кримінальне провадження до розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, вважає, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, в зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008031 від 23 грудня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №7.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1