Справа № 504/902/17
провадження №1-кп/504/249/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" червня 2017 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 1, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 02.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Кут Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , стрільця-санітара 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
03 квітня 2015 року ОСОБА_4 призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .
05 травня 2015 року ОСОБА_4 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройові частині) призначено на посаду старшого водія протитанкового взводу 2 механізованого батальйону вищезазначеної військової частини, зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу під час мобілізацією вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 05 травня 2015 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часуД включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця-санітара 2 механізованого відділення З механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 29.11.2015 року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин до розташування вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 20 лютого 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язками військової служби.
20 лютого 2017 року ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , заявив про себе та вчинений ним злочин.
У вчиненому злочині ОСОБА_4 розкаявся, не заперечує проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що дійсно 03 квітня 2015 року його призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . 05 травня 2015 року його наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройові частині) призначено на посаду старшого водія протитанкового взводу 2 механізованого батальйону вищезазначеної військової частини, зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення. З 05 травня 2015 року, тобто з моменту зарахування його до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби. Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця-санітара 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 29.11.2015 року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин до розташування вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 20 лютого 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язками військової служби. 20 лютого 2017 року він самостійно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , заявив про себе та вчинений ним злочин.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи, а також судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст.407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, який скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідно до ст.12 КК України, шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 66 КК України, являється з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), активне сприяння розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню дитину, та є учасником бойових дій у зоні АТО. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 67 КК України, - вчинення злочину собою повторно.

Таким чином, суд вважає, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним інших кримінальних правопорушень, призначення йому покарання у межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням дії ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_4 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст. ст. 369-371,374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України - звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи, та періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1