Ухвала 05 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 23 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня 2016 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі вказується: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень; вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано, оскільки у поданій скарзі ОСОБА_4 не навів доводів на обґрунтування неправильного застосування закону при юридичній оцінці діяння та порушення вимог кримінального процесуального закону, які визнаються істотними та є обов`язковими для скасування чи зміни судових рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу.
Так, обґрунтовуючи необхідність зміни судових рішень, засуджений даючи власну оцінку доказам, наводить доводи щодо невідповідності висновків судів, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції та, водночас, згідно зі ст. 438 КПК України не є підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Крім цього, із змісту касаційної скарги убачається, що ОСОБА_4 посилається на невірну кваліфікацію судами його дій за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та необхідність, на його думку, їх перекваліфікації на ч. 1 ст. 121 цього Кодексу, при цьому не наводить аргументованих доводів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущених судом при ухваленні вироку. Разом з тим, як видно зі змісту ухвали апеляційного суду, вирок міськрайонного суду переглядався за апеляційною скаргою засудженого в якій предметом перевірки апеляційного суду були доводи ОСОБА_4 щодо необхідності, на його думку, кваліфікації його дій за статями 123, 124 КК України.

Враховуючи зазначене, а також виходячи з системного аналізу норм глави 32 КПК України, у касаційному порядку для реалізації судом касаційної інстанції вимог ч. 1 ст. 433 КПК України щодо здійснення ним перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, можуть бути оскаржені вироки суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку лише в тій частині, яка була предметом перегляду апеляційною інстанцією.

Також, засуджений ОСОБА_4 вказуючи на незаконність вироку суду не зазначає порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги, з огляду на положення статей 404, 405, 419 КПК України відповідно до яких, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.

Крім того, вимоги зазначені у скарзі засудженого про зміну судових рішень шляхом визнання його винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначення покарання за вказаною статтею на розсуд суду, а також застосування положень ст. 72 КК України, не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

В супереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги засудженим ОСОБА_4 не додано копії судових рішень, що оскаржуються, належним чином оформлених та засвідчених відбитком гербової печатки суду, як це передбачено п. 13.7. Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом № 173 Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити її без руху і встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 23 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня 2016 року щодо нього, залишити без руху.

Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

У разі не усунення в установлений строкнедоліків касаційної скарги, її буде повернутоособі, яка її подала.
Ухвала оскарженнюне підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3