АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2365/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Енерго Монтаж» на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого першого ВРКП СУ ФР ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 та накладено арешт на рухоме майно (перелік якого наведено в ухвалі), яке виявлено та вилучено 27.09.2016 року в ході проведення обшуків приміщень, розташованих за адресами: м. Київ, вул. Рибальська, 2 та у гаражному приміщенні у АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ТОВ «НВП «Енерго Монтаж» адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить скасувати цю ухвалу в частині накладення арешту на майно ТОВ «НВП «Енерго Монтаж» і постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в цій частині.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання старшого слідчого був здійснений без повідомлення та без участі власника майна. Копія оскаржуваної ухвали на адресу товариства не надсилалася. Як тільки підприємству стало відомо про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, представник звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про скасування арешту майна, у задоволенні якого 20.03.2017 року було відмовлено. Копію ухвали слідчого судді представником ТОВ «НВП «Енерго Монтаж» отримано лише 07.04.2017 року, після чого підготовлено текст апеляційної скарги та 11.04.2017 року направлено на адресу Апеляційного суду міста Києва.

Стосовно ухвали слідчого судді, то апелянт вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки обшук в ході якого вилучене майно, на яке в подальшому накладено арешт, проведено з порушеннями. Зокрема орган досудового розслідування, маючи дозвіл слідчого судді на проведення обшуку та вилучення документів в приміщенні ПАТ «Київенерго» (трансформаторна підстанція літера «Д» площею 38,5 кв.м.), фактично провів обшук та вилучення належного ТОВ «НВП «Енерго Монтаж» майна зовсім в іншому приміщенні офісу № 219, яке належить ТОВ «Київський завод металоконструкцій №2» та орендується ТОВ «Спектр Технолоджі». Відтак вилучене майно повинно бути негайно повернуто власнику і на нього не може бути накладено арешт.

Крім того, апелянт стверджує, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України, оскільки в резолютивній частині ухвали слідчий суддя не зазначив, в якому порядку і який спосіб повинно бути виконано рішення про накладення арешту на майно, зокрема шляхом заборони розпоряджатися і користуватися майном, або відчужувати його.

Також представник зазначає, що у слідчого судді були відсутні підстави для накладення арешту на майно ТОВ «НВП «Енерго Монтаж», оскільки матеріали клопотання не містять доказів того, що кримінальне правопорушення вчинено за участю посадових осіб ТОВ «НВП «Енерго Монтаж». В рамках кримінального провадження № 0000074 від 23.06.2016 року повідомлення про підозру будь-кому із посадових осіб ТОВ «НВП «Енерго Монтаж» не вручене, обвинувальний акт до суду не направлявся, а ТОВ «НВП «Енерго Монтаж» не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого.

В оскаржуваній ухвалі, як зазначає апелянт, слідчий суддя взагалі не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, інформація, що міститься у вилучених документах має доказове значення для досудового розслідування, або що вказане майно підлягає конфіскації у юридичної особи чи спеціальної конфіскації.

В судове засідання у справі представник ТОВ «НВП «Енерго Монтаж» не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання йому було завчасно повідомлено. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності представника ТОВ «НВП «Енерго Монтаж», що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ТОВ «НВП «Енерго Монтаж» не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з п. 13 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК.

З матеріалів вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 30.09.2016 року без повідомлення та без участі власника майна, а копія оскаржуваної ухвали на адресу ТОВ «НВП «Енерго Монтаж» не направлялася. В подальшому, представником подано до суду клопотання в порядку ст. 174 КПК України про скасування такого арешту, у задоволенні якого ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20.03.2017 року було відмовлено. Копію вказаної ухвали ТОВ «НВП «Енерго Монтаж» отримано лише 07.04.2017 року та 11.04.2017 року, тобто в межах визначеного законом п`ятиденного строку направлено адресу Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу. За таких обставин строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому не підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Оскільки дана ухвала оскаржена тільки ТОВ «НВП «Енерго Монтаж» то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах поданої апеляційної скарги, а щодо інших юридичних осіб, на майно яких накладено арешт, вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту колегією суддів не перевіряється.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, першим відділом розслідування кримінальних проваджень Слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 23.06.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що між Управлінням освіти Голосіївської РДА () та ТОВ «БМК-15» () 23.12.2014 року укладено договори № 142-14 та № 143-14, предметом яких є здійснення капітального ремонту ДНЗ № 643 (за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 4а) та ДНЗ (за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 150-а) за державні кошти в сумі 1 079 623, 20 грн. Інтереси ТОВ «БМК-15» представляла ОСОБА_9 як фінансовий директор.

В подальшому зазначені договори були надані ОСОБА_9 керівництву управління освіти Голосіївської РДА, після чого підписані начальником управління освіти Голосіївської РДА ОСОБА_10 .

Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно документів фінансової звітності, поданої представниками ТОВ «БМК-15» до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, упродовж 2014 року підприємство прибутків не отримувало, видатків не здійснювало. Єдиним працівником підприємства являється директор ОСОБА_11 , який також є бухгалтером підприємства. Також встановлено, що з 14.02.2015 року ТОВ «БМК-15» за місцем реєстрації не знаходиться. Згідно реєстру податкових накладних, основними постачальниками (виконавцями) робіт ТОВ «БМК-15» є підприємства, службові особи яких не відображають придбання засобів та матеріалів для виконання будівельних и ремонтних робіт.

В ході проведення оперативних заходів встановлено, що ОСОБА_9 у своїй злочинній діяльності використовує офісні приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та гаражне приміщення у м. Києві по вул. Генерала Матикіна, 16, де зберігаються первинні фінансово-господарські документи ТОВ «БМК-15» щодо виконання будівельних робіт в ДНЗ 643, ДНЗ 341 та інших підприємств з ознаками фіктивності та транзитності.

29.09.2016 року старший слідчий першого ВРКП СУ ФР ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на рухоме майно (перелік якого наведено), яке виявлено та вилучено 27.09.2016 року в ході проведення обшуків приміщень, розташованих за адресами: АДРЕСА_2 та у гаражному приміщенні у АДРЕСА_1 .

Це клопотання мотивовано тим, що виявлені ТМЦ та документи можуть містити на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а відтак є достатні підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів та забезпечення відшкодування збитків, завданих Державному бюджету України.

30.09.2016 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва Клопотання слідчого задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000074, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_8 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на майно, виявлене та вилучене під час проведення обшуків, з огляду на те, що вказане майно може містити на собі сліди кримінальних правопорушень, а відтак наявні підстави для накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням цього слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Твердження апелянта, щодо незаконності проведення обшуку не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, вбачається, що обшук приміщень, розташованих за адресами: АДРЕСА_2 та у гаражному приміщенні у АДРЕСА_1 проводився органами досудового розслідування на підставі ухвал слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23.09.2016 року.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно, оскільки матеріали клопотання не містять доказів того, що кримінальне правопорушення вчинено за участю посадових осіб ТОВ «НВП «Енерго Монтаж».

З огляду на надані до суду матеріали вбачається, що кримінальне провадження здійснюється за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України за наведених у клопотанні обставинах. Органом досудового розслідування зазначено, що офісні приміщення, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Рибальська, 2 та гаражне приміщення у м. Києві по вул. Генерала Матикіна, 16, під час проведення обшуку у яких вилучено майно, використовуються у злочинній діяльності для збереження первинних фінансово-господарських документів ТОВ «БМК-15» щодо виконання будівельних робіт в ДНЗ 643, ДНЗ 341 та інших підприємств з ознаками фіктивності та транзитності. Вказане свідчить, про наявність підстав для накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучені речі та документи можуть містити на собі сліди кримінального правопорушення та мають доказове значення під час здійснення досудового розслідування.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на зазначене в

клопотанні слідчого майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які мажуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вилучене під час обшуків майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «НВП «Енерго Монтаж», задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого першого ВРКП СУ ФР ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 та накладено арешт на рухоме майно, яке виявлено та вилучено 27 вересня 2016 року в ході проведення обшуків приміщень, розташованих за адресами: АДРЕСА_2 та у гаражному приміщенні у АДРЕСА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Енерго Монтаж» залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4