АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2016,
Від першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 надійшла апеляційна скарга на ухвалу Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 04.11.2016, якою клопотання в.о. керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт засудженому ОСОБА_6 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з таким рішенням суду прокурор просить суд оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд клопотання в.о. керівника Київської місцевої прокуратури про зміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт засудженому ОСОБА_6 .
В обґрунтування своїх доводів прокурор вважає, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, посилаючись на те, що відповідно до ст.539 КПК України надання кримінально-виконавчій інспекції додаткових повноважень, не позбавляє права прокуратури подавати до суджу клопотання (подання) щодо вирішення питань, які виникають під час та після виконання вироків. Крім в апеляційній скарзі прокурор зауважує, що суд прийняв незаконне рішення без відомостей щодо засудженого, закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, сторін кримінального провадження та інших учасників, строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження, положень закону, якими суд керування при прийнятті рішення, зазначивши всупереч вимогам КПК України, що дана ухвала оскарженню не підлягає. Також вказане клопотання розглянуто без участі прокурора, який взагалі не сповіщався про дату час та місце судового засідання, та без застосування технічних засобів фіксування судового засідання.
Інших апеляційних скарг, доповнень та заперечень не надходило.
Заслухавши суддю доповідача щодо змісту оскарженої ухвали, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в цій частині, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.
В судове засідання учасники не з`явились. Про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленізавчасно у встановлений законом спосіб. Клопотання про перенесення судового засідання до суду не надходили, причини неявки не повідомлено. Враховуючи на необов`язковість участі сторін при розгляді зазначеного питання, колегія суддів у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності засудженого та прокурора.
Що стосується безпосередніх доводів апеляційної скарги, то колегія суддів керується слідуючим.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Втім, зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було, внаслідок чого суд дійшов до хибного висновку про залишення без розгляду клопотання прокуратури про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт засудженому ОСОБА_6 .
Як слідує з матеріалів судового провадження, до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання виконуючого обов`язки керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт ОСОБА_6 , засудженому вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 19.06.2015 за ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.
Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду клопотання прокурора, суддя суду першої інстанції виходив з того, що прокурор не є суб`єктом звернення до суду із клопотанням про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або позбавленні волі. Відповідно до ст. 26 КВК України, суб`єктом звернення є виключно кримінально-виконавча інспекція. Крім того, судом зауважено, що матеріали клопотання не містять відомостей кримінально-виконавчої інспекції, які б підтверджували факт несплати штрафу ОСОБА_6 .
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не може погодитися, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно ч. 3 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів і дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, і врахуванням положень цього розділу.
Таким чином, враховуючи, що у відповідності до правил ч.1 ст.539 КПК України прокурор наділений правом внесення клопотань (подань) про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, то висновок судді районного суду про відсутність у прокурора прав на звернення до суду із вищевказаним клопотанням (поданням), на думку колегії суддів, є помилковим. Разом з тим суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що в даному випадку норми кримінально-виконавчого та кримінального процесуального закону слід застосовувати у відношенні як загальне та спеціальне законодавство, виходячи з положень ч.6 ст.9 КПК України, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.
Окрім зазначеного колегія суддів також керується ч.ч. 5-6 ст. 539 КПК України, згідно яких в судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності. За насідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Таким чином, у урахуванням зазначеної вказівки закону, суд першої інстанції зобов`язаний був призначити судове засідання, про яке повідомити у передбачений законом спосіб засудженого, прокурора, орган або установу виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого, та за наслідками розгляду клопотання у порядку ст.ст. 318-380 КПК України, прийняти рішення, передбачене ст.539 КПК України.
Натомість розгляд клопотання прокурора проведено суддею районного суду одноособово, без повідомлення і виклику учасників процесу та без відображення судового розгляду в журналі судового засіданні, що у відповідності до вимог п. 3, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Між тим, кримінальний процесуальний закон України не передбачає прийняття рішення у формі ухвали про залишення без розгляду клопотання про вирішення питань, які виникають під час та після виконання вироку.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2016 постановлена у спосіб, не передбачений КПК України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з підстав істотного порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, п.п. 3, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали суду, з призначенням нового судового розгляду в іншому складі суду.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419, 539 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 04.11.2016 про залишено без розгляду клопотання в.о. керівника Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт засудженому ОСОБА_6 , ? скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3