Провадження № - 1кп/201/65/2017
В И Р ОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 березня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 0003592 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 18.06.2002 р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ, за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 07.04.2004 р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ, за ч. 5 ст. 185 КК України до 7 років 1 місяць позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто вироком Кіровського районного суду від 18.06.2002 року, до відбуття призначено 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією особистого майна;

- 02.04.2008 р. Петровським районним судом Кіровоградської області за ст. 391, 71 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі;

- 02.11.2010 р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ, за ст. 198,75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

- 16.06.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі в кримінально-виконавчому закладі закритого типу;

- 28.09.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 263 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі, до якого згідно з ст. 71 КК України за сукупністю вироків- три роки два місяці позбавлення волі;
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 06.09.2015 близько 05:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщені кафе, яке розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, буд. 27, побачив на барній стійкі ноутбук марки Аsus 14-16 N53SV-2310M-S3ERAN, який він визначив як предмет свого злочинного посягання.

Реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 06.09.2015 близько 05:00 год. ОСОБА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав з барної стійки ноутбук марки Аsus 14-16 N53SV-2310M-S3ERAN вартістю 3296,40 грн., який належить ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_3 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, із вищевказаними викраденим майном, яке належить ОСОБА_8 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними діями, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ноутбук у ОСОБА_8 він не викрадав, жодних доказів його винності у вчинені вказаного злочину стороною обвинувачення не надано, а покази свідка ОСОБА_9 не можна приймати до уваги, так як вказаний свідок вороже налаштований до обвинуваченого в зв`язку з тим, що він був потерпілим у іншому кримінальному провадженні в якому ОСОБА_3 обвинувачувався у вчиненні крадіжки, а також в третьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 був понятим. Цей свідок дав суперечливі покази, які не відповідають фактичним обставинам. Обвинувачений вказаному свідкові будь-який ноутбук не продавав. Свідок же ОСОБА_10 являється наркозалежною особою і давав неправдиві покази під тиском правоохоронців, що підтверджується додатково тим, що при його виклику на додатковий допит, він, розуміючи, що знову доведеться давати неправдиві покази, не з`являється.

Під час судового провадження стороною обвинувачення, на яку законом покладено обов`язок доводити винність особи у вчинені інкримінованого йому злочину, в якості доказів винності обвинуваченого ОСОБА_3 надано наступні докази:

Показання потерпілого ОСОБА_8 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що він влітку 2015 року підробляв в паркі ОСОБА_11 сторожував палатки вночі. В один з вечорів він прийшов на роботу десь о 22-00 годині, розклав свій ноутбук Асус чорного кольору вартістю 10 000 грн. та почав дивитись фільми. Приблизно о 5-00 годин він відлучився на 5-10 хв., а коли повернувся то ноутбука вже не було. ОСОБА_3 він до цього не бачив і його не знає.

Показання свідка ОСОБА_9 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що він працює в ломбарді, що розташований в тупику 4-го трамваю та знає обвинуваченого ОСОБА_3 тривалий час. В березні 2015 року ОСОБА_3 пограбував свідка і у нього з обвинуваченим склались неприязні відносини. Приблизно через 2-3 місяці після цього, в теплу пору року, однак більш точно дату свідок назвати не може, до нього в ломбард прийшов ОСОБА_3 і запропонував придбати у нього ноутбук сірого кольору марки НР, на що свідок погодився і купив його приблизно за 2000 гривень. Через декілька днів він продав цей ноутбук третій особі, а ще через декілька днів прийшли працівники міліції, які шукали цей ноутбук, однак свідок повідомив, що вже продав його. При повторному допиті свідок ОСОБА_9 пояснив, що напередодні минулого судового засідання йому з телефону НОМЕР_1 телефонував ОСОБА_3 , який попросив змінити покази, щоб уникнути відповідальності і свідок вирішив змінити покази. Насправді ОСОБА_3 приніс йому ноутбук Асус чорного кольору, по наружі сірого кольору всередині з золотими вставками, які розміщені по-бокам клавіатури у вигляді золотих полосок шириною 3 мм. Також у ноутбука зліва в торці була велика ніша для вставляння зовнішньої відео карти і він цей ноутбук купив за 2000 грн., а потім відразу продав. Також свідок підтвердив, що раніше він був потерпілим у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , а також понятим по іншому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого.

Показання свідка ОСОБА_10 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що у вересні 2015 року він зустрів раніше знайомого ОСОБА_3 біля ломбарду на зупинці громадського транспорту, у якого в руках був ноутбук Асус чорного кольору. Цей ноутбук ОСОБА_3 заклав у ломбард.
Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.08.2015 року від ОСОБА_8 , в якому він просив органи міліції вжити заходи до невстановленої особи, яка 06.07.2015 року (виправлено) близько 05-00 годин шляхом вільного доступу заволоділа його ноутбуком марки «Asus», який знаходився на його робочому місці, а саме у літньому кафе, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Сталінграда, буд.27(т.1 а.с. 223).

Протокол огляду від 21.08.2015 року, що згідно якого об`єктом огляду є палатка торгівельна жовтого кольору, розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Сталінграда, б.27. Вказана палатка жовтого кольору з надписом «Семки» , біля неї стоять столи вряди біля яких стоять стільці. Під час огляду слідів чи предметів які б мали значення не виявлено (т.1 а.с. 224).

Видаткову накладну № ЧАРL5-0082 від 23.10.2011 року, згідно якої було придбано ноутбук 14-16 Asus N53SV-S3ERAN вартістю 7 407,50 грн.( т.1 а.с. 226).

Висновок судово-товарознавчої експертизи № 4658-15 від 16.09.2015 року, згідно якого ринкова (дійсна) вартість ноутбуку 14-16 ASUS N53SV-2310M-S3ERAN, на момент вчинення злочину, тобто 06.07.2015 року, склала 3296?40 грн. (т.1 а.с. 231-234).

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення, а саме, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно ст.. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини при оцінці доказів суд має керуватись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини", Кобець проти України). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом.

Надані суду стороною обвинувачення докази не дозволяють констатувати, доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину з огляду а наступне.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені злочину 06.09.2015 р. о 05-00 годин.

Протокол же прийняття заяви про вчинення злочину та протокол огляду місця вчинення злочину датовані 21.08.2015, тобто явно до вчинення злочину в якому обвинувачується ОСОБА_3 .

В протоколі прийняття заяви про вчинення злочину мається виправлення дати вчинення злочину, згідно якого злочин начебто вчинено 06.07.2015.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що злочин було вчинено влітку, не назвавши дати його вчинення, свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_3 приніс йому ноутбук на продаж через два-три місяці після його пограбування в березні 2015, року, тобто в травні-липні 2015 року, а свідок ОСОБА_10 вказав, що бачив як ОСОБА_3 заклав ноутбук в ломбард у вересні 2015 року.

Аналіз вказаних доказів змушує суд прийти до висновку, що всі вони суперечливі і не дозволяють прийти до висновку про дату викрадення ноутбуку у потерпілого ОСОБА_8 .

Протокол прийняття заяви про злочин, протокол огляду місця події, видаткова накладна № ЧАРL5-0082 від 23.10.2011 року, висновок судово-товарознавчої експертизи № 4658-15 від 16.09.2015 року в сукупності з показаннями потерпілого, даними в судовому засіданні, підтверджують факт викрадення ноутбуку у ОСОБА_8 , однак жодним чином не вказують на ОСОБА_3 , як особу, яка здійснила таке викрадення.

Єдиними доказами, наданими стороною обвинувачення, що підтверджують причетність ОСОБА_3 до вказаного злочину є показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Однак, оцінюючи ці показання кожен окремо та в сукупності з іншими доказами, суд сприймає їх як суперечливі і такі, що не дозволяють констатувати, доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину.

Так, свідок ОСОБА_9 в своїх первісних показаннях вказував на те, що ОСОБА_3 продав йому ноутбук марки НР сірого кольору і тільки при повторному допиті вказав на те, що було продано ноутбук марки Асус чорного кольору.

Розбіжності в своїх показаннях свідок обґрунтував тим, що обвинувачений його просив змінити покази, однакі такі обґрунтування суд сприймає як неправдиві, так як під час першого допиту ОСОБА_9 вказував на те, що в нього неприязні відносини з обвинуваченим, так як останній пограбував свідка раніше.

Більш того, при повторному допиті ОСОБА_9 вказав про те, що ноутбук Асус мав золоті вставки біля клавіатури, однак при огляді в судовому засіданні, в присутності свідка, на сайті інтернет-магазину «Розетка» зображення ноутбуку аналогічної моделі з викраденим ноутбуком, було встановлено, що ця модель не має золотих вставок біля клавіатури, що в сукупності з його первісними показами свідчить про неправдивість показів свідка.

Показання ж свідка ОСОБА_10 хоча і не спростовані жодним іншим доказом, однак час коли свідок бачив ОСОБА_3 на зупинці з ноутбуком різниться з часом викрадення цього ноутбука, свідок не зміг ідентифікувати цей ноутбук та доказів того, що свідок бачив у ОСОБА_3 саме ноутбук, викрадений у потерпілого не надано, а отже самі лише показання свідка ОСОБА_10 без інших доказів не дозволяють прийти до висновку при винність ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину.

Таким чином суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази, надані сторонами кримінального провадження та прийшов до однозначного висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено що саме ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, а тому він підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Приблизно о 18:50 годин 22.08.2015, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні супермаркету «АТБ» № 28 розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космічна, 6, побачив на торговому стелажі у відділі алкогольні напої віскі 0,5 л. «Ballantines», вартістю 320 грн., який належить ТОВ «АТБ Маркет» та який він визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_3 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, таємно шляхом вільного доступу, взяв з прилавка алкогольний напій віскі 0,5 л. «Ballantines» вартістю 320 грн. та сховав його в передній карман одягнених на ньому штанів та попрямував до зони де розрахувався за придбане ним морозиво. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно залишив касову зону з викраденим майном, знаходячись на виході з приміщення супермаркету «АТБ №28» був зупинений охоронцем супермаркету «АТБ №28», у зв`язку з чим не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_3 , скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Вказаними діями обвинувачений вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України а саме, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині не визнав та пояснив, що крадіжку з АТБ він дійсно здійснив, однак цю крадіжку його змусили вчинити оперуповноважені Жовтневого РВ, які зустріли його біля будинку і сказали, що в разі якщо він не візьме на себе крадіжку, то вони підкинуть наркотики і він сяде до в`язниці на довго. Він був вимушений погодитись. За вказівкою працівників поліції ОСОБА_3 зайшов в АТБ де був у шортах, взяв пляшку віскі, поклав її у шорти так, що її було видно і, взявши якусь дрібничку, за яку розрахувався, намагався вийти з магазину але очікувано був затриманий охоронцем. Відразу після цього охоронець ОСОБА_12 запитав: «За тобою приїдуть чи викликати?», що свідчить про те, що охоронець був обізнаний про дані обставини. Через декілька хвилин приїхали працівники поліції, які забрали ОСОБА_3 у підвідділ і вже там складали всі протоколи.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчинені інкримінованого йому злочину, його винність знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах, а саме.

Протоколом прийняття заяви від 22.06.2015 року від ОСОБА_13 , який являється охоронцем магазину АТБ № 28, в якому вказано, що 22.08.2015 року в період близько з 18-40 годин до 19-00 годин невідомий чоловік шляхом вільного доступу здійснив крадіжку пляшки віскі, об`ємом 0,5 літрів у приміщенні магазину АТБ № 28 (т.2 а.с. 41).

Показаннями свідка ОСОБА_13 допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що він працює охоронцем в супермаркеті АТБ 28. В той день він знаходився на камерах відеоспостереження і бачив як раніше йому не відомий ОСОБА_3 підійшов до полички зі спиртним, взяв пляшку віскі і вирушив до залу. Через декілька метрів він поклав пляшку в задній карман своїх штанів і пішов до каси. На касі він не розрахувався за віскі, а тому свідок передав цю інформацію своєму напарнику який затримав ОСОБА_3 . Після цього, до залу зайшов і свідок, вони провели ОСОБА_3 у кімнату, де склали свій акт затримання та свідок зі свого номеру телефону на особистий номер мобільного телефону поліцейського ОСОБА_14 викликали працівників поліції. Виклик на особистий номер свідок зробив в зв`язку з тим, що він знайомий з поліцейським особисто, так як крадіжки у них трапляються доволі часто, підвідділ знаходиться поряд, а тому на виклик безпосередньо на телефон поліцейського відбувається швидша реакція. Поліцейські приїхали приблизно через п`ять хвилин.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що вона працює продавщицею в АТБ № 28. В кінці серпня 2015 р. близько 19-00 годин вона сиділа на «алкогольній» касі коли до неї підійшов раніше не знайомий ОСОБА_3 , який дав морозиво для розрахунку за нього. Свідок запитала: «Це все?», на що він сказав, що все і пішов за касову лінію. Свідок почала обслуговувати іншого покупця і в цей час помітила, як охоронець затримав ОСОБА_3 і повів у комірчину. Через деякий час прийшли працівники поліції і свідок була присутня під час огляду, в ході якого у ОСОБА_3 знайдено пляшку спиртного напою.

Протоколом огляду від 22.08.2015 року, згідно якого огляд проводився в приміщенні магазину АТБ розташованого по вул.. Космічній, 6. Предметом огляду є пляшка об`ємом 0,5 літрів з алкогольним напоєм «Ballantines» віскі. (т.2 а.с 42).

Показаннями свідка ОСОБА_16 допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що на той час і на сьогодні вона працює помічником продавця в АТБ на вул. Космічній. Влітку 2015 охоронець ОСОБА_13 затримав чоловіка, який намагався винести пляшку спиртного і викликав поліцію. Коли ті приїхали то запросили свідка в якості понятої. Вони зайшли в кабінет директора, де було чотири міліціонера, охоронець ОСОБА_13 , і ще одна понята - ОСОБА_17 . В ході огляду чоловік добровільно з кишені штанів витягнув пляшку і про це склали протокол, який свідок підписала. Огляд тривав близько 15 хвилин.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що на той час і на сьогодні вона працює заступником керуючого АТБ на вул. Космічній. 22.08.2015 ввечорі обвинувачений намагався винести пляшку віскі, однак охоронець його затримав, викликав поліцію і коли ті приїхали то запросили свідка в якості понятої. В кабінеті було чотири міліціонера, охоронець ОСОБА_13 і ще одна понята ОСОБА_16 . Вони протягом 15 хвилин провели огляд в ході якого обвинувачений добровільно дістав з кишені пляшку віскі, яку описали. Після цього свідок підписала протокол.

Показаннями свідка ОСОБА_18 допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що на той час він працював в оперативному відділі Жовтневого РВ. 22.08.2015 він на свій особистий мобільний телефон прийняв заяву про вчинення крадіжки з АТБ і відразу повідомив чергового на відділі. Приїхала група в яку входили ОСОБА_19 , експерт і слідчий а також приїхав свідок, який хоч і не був в групі, однак допомагав, зокрема відбирав заяву про злочин.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , допитаного в судовому засіданні який пояснив, що 22.08.2015 року він працював оперуповноваженим в Жовтневому РВ і був у складі СОГ. Самого ОСОБА_3 , він не пам`ятає, однак пам`ятає події про те, що в той день охорона АТБ на Космічній затримала особу за намагання викрасти алкогольний напій і на місце виїжджала група в складі свідка, експерта та слідчого. Там провели огляд особи, яка намагалась викрасти віскі.

Показаннями свідка ОСОБА_21 , допитаного в судовому засіданні який пояснив, що він працює старшим експертом криміналістом Жовтневого ВП. 22.08.2015 він виїжджав на місце події але нічого не пам`ятає, однак зазначив, що протокол огляду завжди складається в магазині і ніколи не доставляється особа в підвідділ для цього.

Висновком судово-товарознавчої експертизи № 4350-15 від 28.08.2015 року, яким встановлено, що станом на 22.08.2015 року вартість пляшки віскі «Ballantines Finest» обємом 0,5 літрів становить 320 гривень.( т.2 а.с.43-45).

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину та його органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім вище перелічених доказів прокурором було надано в якості доказу протокол огляду від 27.08.2015 року CD-R диску, який надав добровільно для огляду громадянин ОСОБА_22 , охоронець магазину АТБ № 28 по вулиці Космічній, 6, однак даний протокол огляду не містить інформації на підставі якої суд може встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а сам диск, як додаток до цього протоколупошкоджений таким чином, що його огляд не можливий в судовому засіданні.

З таких обставин, вказаний протокол огляду суд вважає з можливим визнати неналежним доказом, так як він жодним чином не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, інших обставин, які мають значення для кримінального провадження та достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_3 змусили вчинити вказаний злочин працівники поліції під погрозою не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, всі працівники поліції, поняті та свідки кримінального провадження спростували версію обвинуваченого про те, що огляд пляшки віскі, яку ОСОБА_3 намагався викрасти, проводився не в приміщенні АТБ а в приміщенні підвідділу поліції. Поліцейські дали послідовні та узгоджені покази про обставини їх виклику по факту крадіжки та обставини проведення огляду. Обвинувачений же в судовому засіданні не зміг будь-яким чином ідентифікувати тих осіб, як начебто чинили на нього тиск.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд виходить зі ступеня тяжкості вчиненого злочину, який являється злочином середнього ступеню тяжкості, ступеню здійснення злочинного наміру та причини внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, які не залежали від волі обвинуваченого, даних про особу обвинуваченого, який судимий, скоїв злочин через два місяці після засудження його судом до покарання у вигляді позбавлення волі, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, хворіє на хронічний гепатит, посередньо характеризується.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2015 року до трьох років двох місяців позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за ч. 4 ст. 70 КК України.

При вирішенні питання, про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд вважає за необхідне застосувати принцип часткового складання покарань.
При прийнятті такого рішення суд враховує крім даних про особу винного, які описано вище, кількість епізодів злочинної діяльності, те що злочин є умисним корисливим злочином, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, його наслідки, а також поведінку обвинуваченого в судовому засіданні, які явно свідчить про затягування судового розгляду з метою зарахування йому строку покарання, яке він відбуває за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так обвинувачений на початку судового розгляду визнав себе винним повністю у вчинені крадіжки з магазину АТБ (т. 1 а.с. 10, 59), не оспорював обставини викладені в обвинувальному акті. По іншому обвинуваченню визнав себе винним частково та судом було встановлено порядок дослідження доказів, який полягав у дослідженні всіх доказів сторони обвинувачення по епізоду крадіжки ноутбука та не дослідженні доказів по епізоду крадіжки з АТБ. Після дослідження всіх доказів по епізоду крадіжки ноутбука, обвинувачений змінив свою позицію, не визнав себе винним по епізоду крадіжки з АТБ та висунув свою версію. Для перевірки вказаної версії були вчинені заходи для додаткового виклику та допиту свідків, встановлення нових свідків, витребування доказів, що потребувало значного часу. Більш того, з показань обвинуваченого ОСОБА_3 допитаного після дослідження доказів по епізоду крадіжки ноутбука виникла необхідність для повторного допиту свідків, з огляду на те, що обвинувачений, при першому допиті свідків, не задавав їм питання з приводу його версії подій, а суд, захисник та прокурор були позбавлені можливості задати питання, так як версія обвинуваченого не була відома на той час. Зловживаючи своїм правом на захист обвинувачений подавав інформацію, яка може підтвердити його версію незначними частинами, що не дозволяло визначитись з тими доказами які необхідно дослідити і витребувати їх одночасно, як і не дозволило здійснювати одночасний виклик свідків у даному кримінальному провадженні. Ці всі дії розцінені судом як затягування судового розгляду.

Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України виправдати в зв`язку з недоведеністю того, що злочин вчинено саме ним.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання, одного року трьох місяців місяця позбавлення волі - невідбутого покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2015 року, визначивши остаточно до відбування чотири роки три місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з дати затримання з 19.10.2015 року.

Зарахувати в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_3 в умовах Дніпропетровського слідчого ізолятора з 04.01.2016 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 тримати в умовах Дніпропетровського СІЗО УДПтС України в Дніпропетровській області

Речові докази алкогольний напій віскі 0,5 л. «Ballantines» повернути ТОВ «АТБ»

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експерта в розмірі 92,40 гривень. (т. 1 ас. 67)

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1