Провадження № 11-кп/792/806/16
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2016 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
законного представника ОСОБА_9 ,
особи відносно якої ставиться
питання про застосування
примусових заходів медичного
характеру ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0006758 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року,-
В с т а н о в и л а :
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року прокурору Хмельницької місцевої прокуратури повернуто клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 за вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.ч.1,2 ст. 185, ст. 360 КК України.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд виходив з того, що під час досудового розслідування було порушено право ОСОБА_10 на захист, а саме не залучено, передбаченого законом, належного законного представника, окремі слідчі дії, зокрема слідчий експеримент та пред`явлення до впізнання було проведено до залучення в проваджені захисника та законного представника, яка не є близьким родичем та членом сім`ї ОСОБА_10 .

У апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування ухвали суду. Стверджується, що при складанні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вимоги закону органами досудового розслідування та прокурором дотримано, слідчі дії були проведені за участю захисника та законного представника, яким призначена співмешканка ОСОБА_10 ОСОБА_9 , оскільки останній опікуна чи особи по догляду за ним не має, що на переконання прокурора, виключає законні підстави підстави для повернення клопотання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, потерпілого ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, особи відносно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 , його законного представника та захисника, які просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Як встановлено в процесі досудового розслідування, ОСОБА_10 , внаслідок хронічних психологічних розладів, не міг та не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
За таких обставин, в силу вимог процесуального закону, до участі в провадженні обов`язково залучається законний представник особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного діяння.
Чинним кримінальним процесуальним законодавством встановлений вичерпний перелік осіб, які в силу закону можуть бути залучені законними представниками особи відносно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні. Такий перелік є вичерпним та широкому тлумаченню не підлягає.
Залучивши до участі в кримінальному провадженні, в якості законного представника ОСОБА_10 ОСОБА_9 , визнавши її членом сім`ї останнього, органи досудового розслідування та прокурор не дослідили вказані обставини з точки зору відповідності нормам КПК України.
Оскільки, в тому числі внаслідок наведених обставин клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вимогам чинного кримінального процесуального закону не відповідали, суд першої інстанції, слідуючи положенням п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обґрунтовано повернув його прокурору для виконання вимог чинного законодавства.
Таке рішення місцевого суду, на переконання колегії суддів, є правильним, а викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи, жодним чином не спростовують висновки суду та ґрунтуються на вільному тлумаченні норм кримінального процесуального законодавства.

Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема довідки про склад сім`ї та інформації Кузьминської сільської ради, ОСОБА_10 , проживає спільно з матір`ю, веде з нею домашнє господарство та користуються земельною ділянкою. Фактично не заперечував вказаних обставин і сам ОСОБА_10 в процесі апеляційного розгляду, ствердивши, що підтримує зв`язок з матір`ю (а.п. 152, 153).

Разом з тим, в порушення вимог ст. ст. 3, 44 КПК України орган досудового розслідування, в якості законного представника матір ОСОБА_10 до участі в кримінальному провадженні не залучив, а за відсутності такої орган опіки та піклування відповідного органу місцевого самоврядування, як те визначає чине законодавство.

Залучивши до участі в провадженні ОСОБА_9 , яка в родинних стосунках з ОСОБА_10 , який страждає хронічним психічним захворюванням не перебуває, не є членом його сім`ї, не має з ним спільного майна, орган досудового розслідування прямо не виконав та порушив приписи процесуального закону.

В той же час, поза увагою органів досудового розслідування залишалася та обставина, що ОСОБА_10 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим режимом нагляду, що полягає у суттєвому обмеженні його прав та законних інтересів, а також прямо впливає на його майнові права, в тому числі щодо відшкодування можливих збитків, права власності на нерухоме майно, тощо.

За таких обставин, на органи досудового розслідування покладений неухильний обов`язок дотримання прав та законних інтересів ОСОБА_10 , в тому числі у вигляді залучення належного законного представника, з числа близьких родичів або органів держави (місцевого самоврядування) для захисту в тому числі його майнових прав та законних інтересів.

Залучення неналежного законного представника, з числа осіб не передбачених законом, з сумнівним способом встановленими повноваженнями та ступенем зв`язку, прямо суперечить нормам КПК України, а також порушує один із основних конституційних принципів право на захист, оскільки позбавляє ОСОБА_10 права повною мірою проводити захист від висунутого йому звинувачення, повною мірою захистити свої права, в тому числі майнові та законні інтереси, тощо.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду, оскільки порушує право на захист особи відносно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру, а суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення, є обґрунтованими.

Наведені дії органів досудового розслідування та прокурора позбавляють особу відносно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру можливості користуватися гарантованим йому державою та Конституцією України правом на захист, що полягає в тому числі у захисті своїх майнових прав та законних інтересів.
Твердження прокурора про те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відповідає вимогам закону, жодним чином не спростовує висновки суду, ґрунтуються на вільному тлумаченні норм кримінального процесуального законодавства та повністю спростовуються вищенаведеними даними.

Прокурором не наведено достатніх обґрунтувань істотного порушення судом норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду. При цьому, колегія суддів враховує, що повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру жодним чином не позбавляє органи досудового розслідування та прокурора повторно спрямувати провадження до суду у спосіб встановлений законом.
Посилання прокурора на ті обставини, що в процесі розгляду провадження місцевий суд сам вправі залучити належного законного представника, відкинувши обвинувачення, докази в якому зібрані з порушенням вимог закону, підлягають відхиленню, оскільки це є не що іншим, як спробою перекласти проведення та організацію слідства, здобуття доказів на суд, що є не притаманною йому функцією.
З аналогічних підстав не може погодитися колегія суддів із твердженнями прокурора, що повертаючи клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд вдався до оцінки та аналізу доказів стосовно їх належності, достовірності та допустимості, що робити не міг. Такі твердження є надуманими, оскільки в самому судовому рішенні такі висновки місцевого суду відсутні, доказів, які б стверджували протилежне в матеріалах провадження не встановлено (а.п. 161).

Ставлячи питання про скасування ухвали, прокурор, конкретних фактів порушення норм кримінального процесуального законодавства не навів, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування ухвали суду про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 у межах апеляційної скарги прокурора не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а :
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року про повернення прокурору Хмельницької місцевої прокуратури клопотання щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 360 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді /підписи/
З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .