АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 22 березня 2017 року апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року, відносно

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Москва, Російської Федерації, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 159, ч. 3 ст. 210 КК Російської Федерації,

за участю: прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника перекладача затриманої ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою судді застосовано до громадянки Російської Федерації (надалі - РФ) ОСОБА_7 екстрадиційний арешт до вирішення питання Генеральною Прокуратурою України про її видачу та фактичну передачу (екстрадицію) правоохоронним органам РФ до 12 год. 45 хв. 02 квітня 2017 року.
Зобов`язано прокурора відділу Генеральної прокуратури України, на якого покладено обов`язки проведення екстрадиційної перевірки, перевірити порядок затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, її тимчасового тримання в ізоляції від суспільства і місця тимчасового перебування тазабезпечити проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_7 .
Як вбачається з ухвали, слідчий суддя врахувавши те, що 26 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 . Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної прокуратури РФ про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину на території РФ, також те, що ОСОБА_7 з 04 квітня 2016 року перебуває в міжнародному розшуку, та те, що на території РФ щодо неї обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дані про особу затриманої, яка переховувалась на території України, її сімейний стан, відсутність міцних соціальних зв`язків, стан здоров`я, та прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_7 застосування іншої міри запобіжного заходу крім екстрадиціного арешту може бути недостатнім для запобігання можливості переховуватись з метою уникнення передачі правоохоронним органам РФ.

На ухвалу слідчого судді захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , кожен окремо подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що при винесенні ухвали була допущена неповнота судового розгляду, деякі висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Сторона захисту зазначає, що під час розгляду клопотання прокурор жодним чином не довів те, що ОСОБА_7 може втекти або буде якимось чином перешкоджати у подальшому її видачі.
Посилається на те, що судом не врахованого того, що стороною захисту до суду були надані всі необхідні документи, що свідчать про наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання в Україні, поганий стан її здоров`я, відсутність намагань з її сторони ухилятися від правосуддя у запитуючій стороні.
Крім того, адвокат зазначає, що ОСОБА_7 03 січня 2017 року зроблена заява до Держаної міграційної служби України про надання останній статусу особи, що потребує додаткового захисту в Україні через переслідування з політичних мотивів у країні постійного проживання.
Адвокат вважає, що слідчий суддя не врахував того, що ОСОБА_7 ніколи не переховувалась від правоохоронних органів, обвинувачення їй висунуте заочно, постанова про арешт видана аналогічним чином, про саме переслідування їй стало відомо під час затримання, після затримання в неї було вилучено закордонний паспорт громадянина РФ, інших документів, що посвідчують особу, вона не має.
Як зазначає в своїй апеляційній скарзі захисник, суд постановляючи ухвалу не врахував того, що 26 грудня 2016 року ОСОБА_7 було затримано в пункті пропуску через державний кордон для морського та поромного сполучення «Іллічівський МТП» та ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області щодо неї було застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.
Далі, 23 січня 2017 року вказане рішення було скасоване ухвалою апеляційного суду Одеської області, а затриману звільнено з-під варти, однак, посилаючись на перебування ОСОБА_7 в міжнародному розшуку, її знову було затримано співробітниками поліції та доставлено до Малиновського районного суду м. Одеси, який 28 січня 2017 року відмовив в задоволенні клопотання керівника прокуратури про застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_7 , а саму ОСОБА_7 з-під варти звільнено.
Разом з тим, адвокат посилається на те, що у ОСОБА_7 є в м. Одесі місце постійного проживання : АДРЕСА_2 , за яким, в разі обрання до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, можливий контроль з боку правоохоронних органів за дотриманням останньою обов`язків, передбачених законом.

Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на необґрунтованість твердження судді про те, що ОСОБА_7 не проживає за місцем реєстрації та невідоме її місце знаходження, оскільки, не вказано, які саме заходи були проведені для встановлення місця знаходження ОСОБА_7 .
Також захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані які б вказували на те, що ОСОБА_7 буде ухилятись від органів досудового розслідування та суду, і запитуючою стороною не надано жодних документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 належним чином повідомлена про підозру та може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, як зазначає сторона захисту, слідчий суддя не врахував того, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання в м. Одесі, що підтверджується договором оренди житлового приміщення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів судової справи, громадянка РФ ОСОБА_7 розшукується правоохоронними органами РФ за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 159, ч. 3 ст. 210 КК Російської Федерації.
25 січня 2017 року слідчим в особливо важливих справах відділу з розслідування особливо важливих справ слідчого управління по Південно-Західному адміністративному округу ГСУ Слідчого комітету Російської Федерації в м. Москві винесено постанову про притягнення ОСОБА_7 в якості обвинуваченої за ч. 4 ст. 159, ч. 3 ст. 210 КК Російської Федерації.
04 квітня 2016 року старшим оперуповноваженим в ОВС 2 ОРЧ «Р» ВКР УВС по ЦАО ГУ МВС Росії а м. Москві винесено постанову про оголошення обвинуваченої ОСОБА_12 в міжнародний розшук.
14 квітня 2016 року суддею Тверського районного суду м. Москви щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29 грудня 2016 щодо ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт,.
Апеляційним судом Одеської області 23 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано.
В Генеральну прокуратуру України 26 січня 2017 року надійшов запит Генеральної прокуратури РФ про взяття під варту та видачі громадянки цієї держави ОСОБА_7 для залучення до кримінальної відповідальності.

У відповідності зі ст. 587 КПК України екстрадиційна перевірка проводиться Генеральною прокуратурою України і вона ще не закінчена.

31 січня 2017 року ОСОБА_7 повторно затримано в Одеській області в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України.
Того ж дня прокуратурі Одеської області та Національній поліції України надано доручення етапувати ОСОБА_12 в ізолятор тимчасового тримання Головного управління Національної поліції в м. Києві.
02 лютого 2017 року заступник Генерального прокурора України ОСОБА_13 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування екстрадиційного арешту до громадянки РФ ОСОБА_7 , до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про її видачу для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 159, ч. 3 ст. 210 КК РФ.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року застосовано до громадянки Російської Федерації ОСОБА_7 екстрадицій ний арешт до вирішення питання Генеральною Прокуратурою України про її видачу та фактичну передачу (екстрадицію) правоохоронним органам РФ до 12 год. 45 хв. 02 квітня 2017 року. Крім того, зобов`язано прокурора відділу Генеральної прокуратури України, на якого покладено обов`язки проведення екстрадиційної перевірки, перевірити порядок затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, її тимчасового тримання в ізоляції від суспільства і місця тимчасового перебування та забезпечити проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_7 .

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали слідчого судді, а також журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_7 екстрадиційного арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані обставини справи, на підставі яких було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_7 екстрадиційного арешту, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу до вирішення питання про видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам РФ, на строк не більше дванадцяти місяців.

При розгляді клопотання, слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Приймаючи рішення, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_7 , виходячи з тих обставин, що остання розшукується правоохоронними органами РФ за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 159, ч. 3 ст. 210 КК Російської Федерації, які відповідають кримінальним правопорушенням, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 і ч. 2 ст. 364-1 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року, а також, що отримано запит Генеральною прокуратурою РФ про видачу останньої для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаних злочинів на території держави і проведення екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_7 .

Крім того, слідчий суддя врахував дані про особу ОСОБА_7 , а саме те, що остання переховувалася на території України з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, її сімейний стан, відсутність міцних соціальних зв`язків та інших стримуючих факторів, стан здоров`я, та прийшов до правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що застосування до останньої іншого запобіжного заходу, крім екстрадиційного арешту, може бути недостатнім для запобігання можливих спроб ОСОБА_7 втекти з метою уникнення передачі її правоохоронним органам Російської Федерації, враховуючи обставини зазначеної справи

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив компетентний орган держави, в особі Генеральної прокуратури України відносно ОСОБА_14 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи наведе вище, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисники просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких щодо ОСОБА_7 не можливе застосування екстрадиційного арешту, а тому апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422, 583 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року, якою застосовано до громадянки Російської Федерації ОСОБА_7 екстрадиційний арешт до вирішення питання Генеральною Прокуратурою України про її видачу та фактичну передачу (екстрадицію) правоохоронним органам Російської Федерації до 12 год. 45 хв. 02 квітня 2017 року та зобов`язано прокурора відділу Генеральної прокуратури України, на якого покладено обов`язки проведення екстрадиційної перевірки, перевірити порядок затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, її тимчасового тримання в ізоляції від суспільства і місця тимчасового перебування та забезпечити проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1062/2016 Категорія: ст. 584 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_15 Доповідач: ОСОБА_1