Справа № 187/13/15
№ 1-кп/183/564/17

У Х В А Л А
22 серпня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, офіційно не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2013 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 122 КК України, -
В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки строк раніше обраного запобіжного заходу спливає 28.09.2017 року і призначення наступного судового засідання до вказаної дати неможливе з об`єктивних причин.
Прокурор ОСОБА_5 висловилася про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки на теперішній час не змінились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувались судом під час обрання вказаного запобіжного заходу. Так, ОСОБА_7 раніше судимий і знову обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів в період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по іншій справі, може продовжити вчиняти нові злочини, і з огляду на тяжкість обвинувачення може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків і потерпілих, які ще не допитані судом.
Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою та просила змінити запобіжний захід на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю. Свою позицію обґрунтувала тим, що обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою, пред`явлене йому обвинувачення є необгрунтованим і не підтвердженим жодним доказом. Також послалася на положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини щодо того, що сама лише тяжкість обвинувачення не може бути достатньою підставою для тривалого тримання особи під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_7 погодився з позицією свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження лише розпочато, судом не з`ясовані всі обставини, які мають значення для справи, не досліджені докази, не допитані свідки, потерпілі. Суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше судимий і знову обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину проти особи. При цьому суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому злочинах. Тому, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, які ще не допитані судом, з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує. Крім того, стороною захисту не надані належні та переконливі докази на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились. Суд вважає слушними доводи та посилання захисника на практику Європейського суду з прав людини щодо недопустимості тривалого тримання особи під вартою.
В той же час, відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для нейтралізації зазначених вище ризиків, що узгоджується з правовими позиціями ЄСПЛ.
Також, на даній стадії судового провадження суд не може перевірити обгрунтованість доводів захисника про недоведеність вини обвинуваченого, оскільки суд лише розпочав судовий розгляд, але ще не досліджував матеріали справи, не допитував свідків і потерпілих. Крім того, на момент вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованість підозри (обвинувачення) у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому злочинів не обов`язково повинна бути доведена до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, оскільки це є завданням наступних етапів кримінального процесу, що узгоджується з позицією ЄСПЛ, висловленою у п. 55 рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства».
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу на даний час не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 19 жовтня 2017 року включно.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3