Код суду 233 Справа № 233/657/17
Вирок
Іменем України
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Київ, громадянина України, з вищою освітою, не судимого, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , обіймає посаду помічника командира батальйону- начальника служби захисту інформації, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до вимог Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року ОСОБА_5 призваний під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включають в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-Х11 зі змінами визначено: особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації , воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
З 17 березня 2014 року, з моменту оголошення першої хвилі часткової мобілізації, згідно Указу президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» №303/2014 по теперішній час на території України діє особливий період.
Відповідно до ст.ст.17,65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, справою всього Українського народу.
Вимоги ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем, старший лейтенант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
22 січня 2016 року, старший лейтенант ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, будучи військовослужбовцем служби під час мобілізації на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України та Конституції України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без дозволу командування вчинив самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, за місцем тимчасової дислокації окремого підрозділу військової частини польова пошта В НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд до 15 січня 2017 року, перебуваючи у АДРЕСА_3 .
15 січня 2017 року старший лейтенант ОСОБА_5 , усвідомивши власну протиправну поведінку з`явився до органу досудового розслідування у м. Бахмут, повідомивши про себе та тим самим припинив свою злочинну діяльність.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 . Під час проходження служби, у нього погіршилися стосунки з родиною. У зв`язку з чим, 22 січня 2016 року він вирішив покинути військову частину, з`їздити додому, владнати конфлікти в родині та повернутися. ОСОБА_5 розраховував, що швидко все владнає та повернеться, але ж повернувся лише 15 січня 2017 року. При цьому він про своє місцезнаходження своє командування не повідомляв, дозволу на покидання військової служби не отримував.ОСОБА_5 був ознайомлений зі своїми обов`язками та з порядком проходження військової служби. Також йому було відомо про наслідки самовільного залишення військової частини. Йому неодноразово телефонували з військової частини і попереджали про наслідки. Зараз він щиро розкаюється у вчиненому, зобов`язується такого більше не вчиняти.
Окрім повного визнання своє вини, вина ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України підтверджується наступними письмовими доказами:
- відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 від 12 жовтня 2015 року № 292 ОСОБА_5 приступив до виконання службових обов`язків за посадою тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника штабу військової частини - польова пошта В НОМЕР_2 , шпк « старший лейтенант» ( а.п. 37);
- відповідно до акту службового розслідування військової частини польова пошта НОМЕР_1 слідує, що військовослужбовець військової частини- польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_5 21.01.2016р. самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 (а.п. 33-35);
- відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управляння з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, рівень ризику вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький. Враховуючи, що в результаті оцінки ОСОБА_5 рівень ризику вчинення правопорушення під час відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, оцінюється як середній, а ризик небезпеки для суспільства, в т.ч. для окремих осіб оцінюється як низький, орган пробації вважає, що ОСОБА_5 може виправитись без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази з точки зори належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мала місце, вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ст. 407 ч.4 КК України самовільне залишення військовослужбовцем місця служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався ( а.п.47), за місцем служби характеризується посередньо ( а.п.39), на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.п. 44,45,46), має на утриманні трьох малолітніх дітей ( а.п. 43), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України не встановлено.
Згідно до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивовуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України або призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.
Суд, приймаючи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також частково приймаючи до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням особи винного, а саме те, що обвинувачений раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має на утриманні трьох малолітніх дітей, за місцем несення військової служби характеризується посередньо, та не настання тяжких наслідків в результаті вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення та відсутність завдання суттєвої шкоди державі, вважає можливим при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 застосувати вимоги ст. 69 КК України стосовно призначення більш м`якого виду покарання, ніж передбачено санкцією ч.4 ст. 407 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Тож, суд вважає за можливе, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , за вчинене кримінальне правопорушення, передбаченеч. 4 ст. 407 КК України, застосувати вимоги ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у вигляді тримання військовослужбовців в дисциплінарному батальйоні, передбаченого ст. 62 КК України, так, як саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення як ОСОБА_5 , так і іншими особами нових кримінальних правопорушень.
Речові докази відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судових витрат немає.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в ДУ(№6)«Бахмутська установа виконання покарань» в Донецькій області, обраний ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.01.2017 року та продовжений відповідно до ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2017 року до 12 травня 2017 року включно - до набрання вироком законної сили вважати незмінним.
Згідно положення ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку: строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим ч.5 ст. 72 КК України; визначений строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношенні, визначеного ч.1 ст. 72 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання військовослужбовця в дисциплінарному батальйоні.
Таким чином, строк попереднього ув`язнення для обвинуваченого ОСОБА_5 обраховується з дня фактичного затримання з 16 січня 2017 року і до набрання цим вироком законної сили, а тому саме цей строк підлягає зарахуванню до строку покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.368, 370,371 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні строком 10 ( десять) місяців.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 термін знаходження його під вартою з 16 січня 2017 року по день набрання вироком законної сили, включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Враховуючі при цьому, відповідно до ч.1 ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в ДУ (№6) « Бахмутська установа виконання покарань» в Донецькій області, обраний ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.01.2017 року та продовжений відповідно до ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2017 року до 12 травня 2017 року включно - до набрання вироком законної сили вважати незмінним.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1