№1-кс/760/4167/17

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до інформації, наданої Ужгородською прикордонною державною контрольно-токсикологічною лабораторією Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, пестициди є отруйними речовинами та негативно впливають на здоров`я людини і тому при роботі з ними необхідно належним чином дотримуватись правил техніки безпеки, які унеможливлюють їх негативний вплив.
Згідно ст. 11 Закону України «Про пестициди і агрохімікати», зберігання пестицидів та торгівля ними здійснюються відповідно до вимог, встановлених чинним законодавством, санітарними правилами «Транспортування, зберігання і застосування пестицидів і агрохімікатів» та іншими нормативними актами.
Згідно п. 5.1.21 Державних санітарних правил ДСП 8.8.12.001-98 "Транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві", затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.08.1998 року № 1, зберігання пестицидів на складі допускається тільки після його погодження установами санепідслужби та охорони природи і отримання паспорта.
Згідно пунктів 1, 2 статті 11 Закону України «Про пестициди і агрохімікати», транспортування, зберігання, застосування пестицидів і агрохімікатів здійснюються відповідно до вимог, встановлених чинним законодавством, санітарними правилами транспортування, зберігання і застосування пестицидів і агрохімікатів та іншими нормативними актами. Особи, діяльність яких пов`язана з транспортуванням, зберіганням, застосуванням пестицидів і агрохімікатів повинні мати допуск (посвідчення) на право роботи із зазначеними пестицидами і агрохімікатами.
Відповідно до інформації, наданої головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області, санітарний паспорт на право зберігання пестицидів на приміщення, розташовані за адресою: Київська обл., смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 1 не видавався.
Фунгіцид «Хорус 75 WG, в.г.» в кількості 2х3G, який відповідно до інформації на упаковці зареєстрований до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні за реєстраційним посвідченням НОМЕР_1 від 27.09.2012 запаковано до прозорого поліетиленового пакету біркою з печатками «Для пакетів № 1 Департамент виявлення небезпечних матеріалів та екологічних злочинів Національної поліції України» з написом «Пакет № 1» та підписами понятих і присутніх.
В ході подальшого огляду в кабінеті головного бухгалтера ТОВ «Агропакгруп», ОСОБА_5 , виявлено та вилучено належним чином завірені копії наступних документи:
-протокол № 1 ТОВ «Агропакгруп» від 2 серпня 2005 року про призначення директора на 1-му аркуші;
-наказ № 01 ТОВ «Агропакгруп» від 15 вересня 2005 року про призначення директора на 1-му аркуші;
-наказ № 1/1 ТОВ «Агропакгруп» від 3 січня 2017 року про призначення відповідальної особи на 1-му аркуші;
-видаткова накладна № 47 від 12.05.2016 на 1-му аркуші;
-податкова накладна № 2 від 12.05.2016 на 1-му аркуші;
-сертифікат відповідності № 26 на фунгіцид «Хорус 75 WG, в.г.» на 1-му аркуші;
Перераховані документи запаковані до прозорого поліетиленового пакету біркою з печатками «Для пакетів № 1 Департамент виявлення небезпечних матеріалів та екологічних злочинів Національної поліції України» з написом «Пакет № 2» та підписами понятих і присутніх.
В зв`язку із зазначеним прокурор просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 237 КПК України при проведені огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі і документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Крім того, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди та є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зважаючи на викладене вище, зважаючи на те, що вилучені вищеперераховані речі та документи використовувались як предмет та засоби вчинення кримінального правопорушення, з метою запобігання продовження незаконної діяльності з використанням зазначених речей, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки прокурором було обґрунтовано правову підставу для арешту майна, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора та може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням про арешт майна, в зв`язку з чим вважаю за можливе клопотання задовольнити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1