ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6
при секретарі ОСОБА_7 ,
Вироком Шацького районного суду Волинської області від 17 листопада 2015 року засуджено:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кропивники Шацького району, мешканця смт Шацьк Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, такого, що має на утримані 3-х неповнолітніх дітей, раніше судимого: за ч. 1 ст. 364-1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік;
- за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік;
- за ч. 2 ст. 191 КК України у виді обмеження волі на строк два роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки.
На підставі ч. ч. 1-3 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України в строк покарання, призначеного за сукупністю злочинів за цим вироком зараховано покарання за попереднім вироком і остаточно призначено ОСОБА_6 основне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 грн (шість тисяч вісімсот гривень), які виконувати самостійно, і визначене за сукупністю шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
Цивільний позов Приватного акціонерного товариства «Шацьке ремонтно-транспортне підприємство» до ОСОБА_6 задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Шацьке ремонтно-транспортне підприємство» майнову шкоду в розмірі 135 900 грн, в решті цивільного позову відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 10 лютого 2016 року вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання змінено. Виключено з резолютивної та мотивувальної частини вироку посилання на призначення покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 й ст. 72 КК України та визначено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 1 рік;
- за ч. 2 ст. 191 КК України до покарання у виді обмеження волі на 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 2 роки.
На підставі ч. ч. 1-3 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, а також з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
В решті вирок залишено без зміни.
Вирок Апеляційного суду Волинської області від 09 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 визначено виконувати самостійно.
За вироком суду, ОСОБА_6 засуджено за те, що він, будучи директором Приватного акціонерного товариства «Шацьке ремонтно-транспортне підприємство» (ПАТ «Шацьке РТП»), виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, отже, будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, в приміщенні ПрАТ «Шацьке РТП» 01.03.2013 року уклав договір про надання послуг з прибирання території ПрАТ «Шацьке РТП» з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 , яка на момент укладення договору згідно з класифікатором видів економічної діяльності не мала права займатися підприємницькою діяльністю з надання послуг щодо збирання безпечних відходів та іншими видами діяльності з прибирання.
01.10.2013 року ОСОБА_6 уклав договір про надання послуг з прибирання території ПрАТ «Шацьке РТП» з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 , який на момент укладення договору перебував у стадії підприємницької діяльності.
Крім цього, упродовж березня вересня 2013 року директор ПрАТ «Шацьке РТП» ОСОБА_6 , будучи службовою особою, діючи умисно. достовірно знаючи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_8 послуги з прибирання території ПрАТ «Шацьке РТП» відповідно до договору про надання послуг з прибирання від 01.03.2013 року, не надавала, не перевіривши фактичне надання ОСОБА_8 послуг з прибирання території ПрАТ «Шацьке РТП» за цим договором, шляхом підписання та засвідчення печаткою ПрАТ «Шацьке РТП» видав завідомо неправдиві офіційні документи, акти всього на загальну суму 98 000 грн.
Окрім цього, упродовж листопада, грудня 2013 року директор ПрАТ «Шацьке РТП» ОСОБА_6 , будучи службовою особою, діючи умисно, достовірно знаючи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_9 послуги з прибирання території ПрАТ «Шацьке РТП» відповідно до договору з надання послуг та прибирання від 01.10.2013 року не надавав, не перевіривши фактичне надання ОСОБА_9 послуг з прибирання території ПрАТ Щ «Шацьке РТП» за цим договором, шляхом підписання та засвідчення печаткою ПрАТ «Шацьке РТП» видав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме, акти виконаних робіт всього на загальну суму 37 900 грн.
Своїми неправомірними діями ОСОБА_6 вчинив розтрату вказаних коштів, чим завдав ПрАТ «Шацьке РТП» майнову шкоду на загальну суму 135 900 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, посилаючись при цьому на недоведеність винуватості його підзахисного у вчиненні кримінальних правопорушень, порушення кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У запереченнях на касаційну скаргу представник потерпілого ПРАТ «Шацьке ремонтне-транспортне підприємство» ОСОБА_10 просить залишити касаційну скаргу захисника засудженого без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду без зміни, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. У разі залишення вироку, постанови без зміни в ухвалі необхідно докладно викласти мотиви й підстави відхилення апеляції, а також докази, що спростовують наведені в ній доводи.
Так, висновки суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами. Діям ОСОБА_6 дана правильна юридична оцінка.
Посилання захисника ОСОБА_5 у касаційній скарзі на те, що судом не сформульовано обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України (і тому, відповідно, не доведена вина ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину), а також на те, що із сформульованого судом обвинувачення не зрозуміло, у чому саме полягають злочинні суспільно небезпечні діяння засудженого, які саме його дії чи бездіяльність є протиправними, яким способом ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України, яка мета таких дій засудженого і чи був у нього умисел вчинити суспільно небезпечні діяння з метою заподіяння ПрАТ «Шацьке РТП» майнової шкоди, є безпідставними і необґрунтованими.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження, судових рішень, а також зі сформульованого судом обвинувачення вбачається, що ОСОБА_6 визнано винуватим у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 191 КК України.
Як встановив суд та зазначив у своєму рішенні, ОСОБА_6 , будучи директором ПАТ «Шацьке РТП», виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів зловживаючи своїм службовим становищем, уклав два договори про надання послуг з прибирання території ПрАТ «Шацьке РТП» з фізичними особами - підприємцями на 140 000 грн., послуги за якими не надавались, а гроші було перераховано на користь третіх осіб, тобто вчинив розтрату майна Пат «Шацьке РТП». Крім того, на підставі досліджених доказів, суд правильно обґрунтованого висновку, що фактично послуги з прибирання території ПрАТ «Шацьке РТП» фізичними особами підприємцями ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 не надавались, взявши до уваги покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . Покази даних свідків є послідовними, узгоджуються між собою.
Крім того, як убачається з показань самого засудженого ОСОБА_6 в суді першої інстанції, акти виконаних робіт від 31.03.2013 року, від 30.04.2013 року, від 31.05.2013 року, від 30.06.2013 року, від 31.07.2013 року, від 02.09.2013 року, від 30.09.2013 року, складені на виконання умов підписаного ним договору від 01.03.2013 про надання послуг з прибирання, а також акти виконаних робіт від 31.10.2013 року, від 29.11.2013 року, від 31.12.2013 року, складені на виконання умов підписаного ним договору від 01.10.2013 року про надання послуг з прибирання. Ці акти ОСОБА_6 підписував в адмінприміщенні підприємства. Хто складав акти не пам`ятає, роботи з прибирання ніхто офіційно не контролював, акти він завіряв печаткою, подавав у бухгалтерію, на підставі них оплачено надані послуги у повному обсязі, які фактично підприємству не надавались.
Крім того, доводи захисника, аналогічні наведеним у касаційних скаргах, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованою.
Отже, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Твердження захисника засудженого у касаційній скарзі про те, що підозра ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України не висувалась, чим порушено його право на захист, спростовуються матеріалами кримінального провадження, відповідно до яких, прокурор склавши новий обвинувальний акт, що долучений до матеріалів провадження, з дотриманням вимог ст. 338 КПК України, заявив про це відповідне клопотання. Суд відклав розгляд, надав можливість засудженому та його захиснику підготуватись до захисту проти нового додаткового обвинувачення, після чого судовий розгляд був продовжений.
Оскільки закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено, то касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
З урахуванням наведеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, статтями 376, 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 10 лютого 2016 рок щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_21 ОСОБА_3