Справа № 132/1011/17
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
26 квітня 2017 р.

Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Калинівського районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000065 від 29.03.2017 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, освіта вища, уродженця м.Добрянка Пермської області РРФСР, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, командира військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

На підставі Наказу начальника Генерального штабу № 417 від 07 липня 2015 року полковник ОСОБА_3 призначений на посаду командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) і приступив до виконання обов`язків за посадою.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України; оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України; захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато процес мобілізації та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Проходячи військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_1 в особливий період полковник ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України відповідає за стан і збереження матеріальних засобів, за стан фінансового господарства та зобов`язаний, крім іншого, знати про дійсний стан справ у підрозділах, керувати фінансовою діяльністю частини, розпоряджатися згідно із законодавством коштами, забезпечувати ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом, вживати заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, встановлювати у військовій частині такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України та положень статутів Збройних Сил України, проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання злочинам серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини.

Відповідно до вимог п.п. 2.3, 2.4, 2.10, 3.1.1,3.1.2,3.1.3, 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 (далі Положення №300), ОСОБА_3 , як командир військової частини, організовує військове господарство та керує ним, має ощадливо та економно витрачати матеріальні засоби і кошти, а також,несе відповідальність за стан військового господарства, та зобов`язаний: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням матеріальних засобів і вживати заходи для боротьби з нераціональним їх використанням, втратами, нестачами, псуванням і розкраданням тощо, тобто є військовою службовою особою та виконує організаційно-розпорядчі обов`язки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2015 № 602/ОД полковнику ОСОБА_3 надано право першого підпису платіжних, розрахункових та інших розпорядчих документів.

Відповідно до ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військова частина використовує закріплене за ним військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 4,5, 6, 7, 8, 9 Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 4 серпня 2000 року передбачено, що у військовій частині ведеться облік військового майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках за відповідними службами. Облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний стан, обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна ведеться як у мирний час, так і в особливий період на об`єктах військового (корабельного) господарства, у службах забезпечення органів військового управління, службах військових частин і з`єднань, на складах, базах в арсеналах згідно з цим Положенням. Облік військового майна ведеться шляхом запису (відображення) в книгах (картках) обліку, інших матеріальних носіях інформації даних про кількість, якісний (технічний) стан, облікові та заводські номери, вартість (ціну) військового майна, а також про його рух, втрату та нестачу.

Підпунктом 4 пункту 1 Постанови Кабінету міністрів України від 23.04.2014 № 117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» визначено, що розпорядники бюджетних коштів та одержувачі бюджетних коштів у договорах про закупівлю товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти можуть передбачати відповідно до належним чином оформленого рішення головного розпорядника бюджетних коштів попередню оплату лише у разі закупівлі пожежно-рятувальної та аварійно-рятувальної техніки. Разом з тим, наказом Міністра оборони України від 17.02.2016 № 80 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2016 рік» командирів військових частин зобов`язано здійснювати оплату тільки за фактично поставлені товари, виконані роботи та надані послуги.

02.02.2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 №59/ОД з метою прийняття товарів для підтримання протипожежного стану технічних територій та охоронних периметрів, закупівлі пожежно-технічного майна призначено комісію у складі: голови майора ОСОБА_7 , членів капітанів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , працівника ОСОБА_10

23.02.2016 року військовою частиною НОМЕР_1 в особі командира військової частини полковника ОСОБА_3 укладено договір №8 (далі Договір) про закупівлю пожежно-технічного майна за бюджетні кошти у ФОП ОСОБА_11 на загальну суму 188 738 грн. 80 коп., а саме:вогнегасників ВП-5 у кількості 131 шт., вогнегасників ОУ-5 (ВВК-3,5) у кількості 42 шт., кошм брезентових у кількості 24 шт., краг шкіряних у кількості 35 шт., поясів пожежника у кількості 18 шт., рукавів пожежних д.51 «Т» (полотно) у кількості 74 шт., рукавів пожежних Д66 «Т» (полотно) у кількості 30 шт., рукавів пожежних Д77 (полотно) у кількості 30 шт., стволів ручних пож. РСК 50 у кількості 6 шт., мотузок пожежних рятувальних L=30 м. у кількості 2 шт., рукавів пожежних д.51 мм «К» ГР у кількості 10 шт.

Умовами Договору передбачено поставити пожежне майно згідно специфікації за рахунок постачальника та його транспортом на склад замовника.

Згідно з п. 4.3 Договору, розрахунок за продукцію здійснюється лише після її фактичного отримання замовником та за фактично отриману продукцію на підставі належним чином оформлених актів приймання та рахунків-фактур, накладних постачальника протягом 15 банківських днів.

12.05.2016 року полковник ОСОБА_3 підписав та видав командиру пожежної роти капітану ОСОБА_8 довіреність № 64 для отримання у ФОП ОСОБА_11 пожежно-технічного майна на суму 188 739 грн. 80 коп., тобто ОСОБА_3 достовірно знав про необхідність та дату отримання пожежно-технічного майна.

Проте, 13.05.2016 року полковник ОСОБА_3 , будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду, достовірно знаючи умови Договору, норми вищевказаного законодавства та свої посадові обов`язки, недбало поставився до їх виконання, не організував належний контроль за здійсненням закупівлі майна за державні кошти, а також за діяльністю служби матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , не впевнився у надходженні до військової частини майна згідно Договору, не забезпечив роботу комісії з прийняття товарів для підтримання протипожежного стану технічних територій та охоронних периметрів, закупівлі пожежно-технічного майна та не отримавши від даної комісії підтвердження щодо надходження до військової частини НОМЕР_1 даного майна, підписав платіжне доручення № 3 про перевід з рахунку № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_11 в ПУАТ «ФІДОБАНК» державних коштів у сумі 188 738 грн. 80 коп. за нібито отримане від останнього пожежно-технічне майно.

16.05.2017 року на підставі платіжного доручення № 3 Управлінням Державного казначейства України в Калинівському районі Вінницької області здійснено перерахунок коштів державного бюджету у сумі 188 739 грн. 80 коп. на рахунок ФОП ОСОБА_11 за фактично не поставлені товарно-матеріальні цінності, внаслідок чого державі в особі Міністерства оборони України було спричинено шкоду на суму 188 739 грн. 80 коп.

Таким чином полковник ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 425 КК України, а саме: недбале ставлення військової службової особи до служби, що заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.425 КК Уккраїни, як недбале ставлення військової службової особи до служби, що заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах особливого періоду.

Під час судового розгляду до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 30.03.2017 року між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в зв`язку з чим суд зупинив проведення процесуальних дій та перейшов до розгляду угоди.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, погодився із прокурором на призначення йому наступного покарання: за ч. 3 ст. 425 КК України із застосуванням ст. ст. 58, 69 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців строком 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 10 відсотків.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали угоди про визнання винуватості обвинуваченим, вислухавши думку прокурора, який просить затвердити угоду про визнання винуватості обвинуваченим, обвинуваченого та його захисника, представника потерпілого, який не заперечує проти затвердження угоди, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, в будь-який момент до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Так, злочин, який вчинив обвинувачений ОСОБА_3 , відповідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження даної угоди судом, розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України. Прокурор цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості обвинуваченим, передбачені ч.2 ст.473 КПК України. Представник потерпілого цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Згідно угоди про винуватість учасники процесу визначили ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців строком 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 10 відсотків.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне та повне відшкодування завданих збитків .

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 66 КК України іншими обставинами, які пом`якшують покарання є: скоєння крмінального правопорушення вперше; тривалий час бездоганної і сумлінної військової служби; неодноразові заохочення державними нагородами; наявність статусу учасника бойових дій.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого, не встановлено.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням особи винного, ступеню та характеру сприяння підозрюваного у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості підозри, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, відсутність тяжких наслідків, те що ОСОБА_3 раніше не судимий, з`явився із зізнанням, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував завдані збитки, має статус учасника бойових дій, його щире каяття, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.03.2017 року між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному проваджені № 0000065, з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншого боку.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України, обравши покарання нижче від найнижчої межі ніж передбачено санкцією ч.3 ст.425 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.58 КК України ОСОБА_3 замість 2 років позбавлення волі призначити остаточне покарання у виді 2 років службового обмеження, з відрахуванням із суми його грошового забезпечення в доход держави у розмірі 10 відсотків.

Речові докази: пожежно-технічне майно, а саме: кошми брезентові у кількості 24 штуки, краги шкіряні у кількості 33 пари, пояси пожежника у кількості 18 штук, рукави пожежні д.51 «Т» (полотно) у кількості 74 штуки, рукави пожежні Д66 «Т» (полотно) у кількості 30 штук, рукави пожежні Д77 (полотно) у кількості 30 штук, стволи ручні пож. РСК-50 у кількості 6 штук, мотузки пожежні рятувальні L=30 м. у кількості 2 штуки, рукави пожежні д.51 мм «К» ГР у кількості 10 штук, вогнегасники ВП 5 у кількості 131 штука з заводськими номерами: 2381, 1033, 1368, 2081, 1449, 2504, 154, 2532, 179, 1861, 1243, 1463, 1179, 2100, 1268, 2735, 2170, 1364, 1499, 1467, 157, 1694, 1274, 1116, 1174, 1389, 861, 973, 202, 1091, 2207, 2516, 2227, 165, 1037, 1737, 1125, 2531, 1343, 1609, 2513, 2350, 2599, 2341, 1922, 2877, 1891, 3159, 2363, 2679, 3031, 2443, 2219, 1223, 1937, 2852, 2788, 741, 2664, 106, 1597, 634, 1361, 921, 1346, 1336, 1147, 503, 1739, 1126, 1885, 014, 1880, 357, 2700, 378, 2260, 916, 1023, 321, 571, 1553, 1326, 271, 1342, 1399, 1169, 1163, 559, 386, 888, 800, 2520, 951, 1633, 629, 655, 1115, 948, 2787, 1754, 2024, 2306, 2737, 1295, 1261, 2413, 2555, 2360, 314, 788, 156, 070, 1966, 2242, 1814, 2650, 842, 409, 2591, 2438, 2659, 2524, 2364, 3232, 398, 1538, 233, 912, 888, 664, з паспортами, вогнегасники ОУ-5 (ВВК-3.5) у кількості 42 штуки з заводськими номерами: 405, 501, 631, 620, 231, 109, 438, 595, 667, 240, 605, 6113, 676, 544, 599, 234, 328, 336, 672, 607, 154, 558, 430, 596, 347, 378, 619, 503, 612, 273, 499, 280, 675, 660, 366, 323, 614, 369, 511, 616, 327, 339, сертифікати на пожежно-технічне майно та договір № 8 від 23.02.2016 року з додатками, які передані на відповідальне зберігання до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) залишити по належності військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Калинівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ: