печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7530/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури м. Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000028,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, що подала скаргу посилається на те, що 31.01.2017 слідчими прокуратури м. Києва під час обшуку в приміщенні № 70 за адресою: АДРЕСА_1 вилучено майно належне ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти в розмірі 1080 доларів США, 1500 Євро, 232 611 грн. та мобільні телефони марки Iphone 6 IMEI: НОМЕР_1 , сім-карта Київстар в чохлі та марки НТС білого кольору сім-карта Київстар в чохлі, вказує, що вилучене майно має статус тимчасово вилученого майна, оскільки не входить до переліку майна, щодо якого надано дозвіл на проведення обшуку і яке не було повернуто у строки передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

У судовому засіданні представник особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 скаргу підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на її обґрунтованість та безпідставність вилучення майна під час проведення обшуку, зазначивши, що обшук був проведений з порушенням порядку та процедури, визначених процесуальним законом.

Представник прокуратури м. Києва у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник прокуратури м. Києва, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду провадження, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.

Заслухавши пояснення представника особи, яка подала скаргу, вивчивши скаргу, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що прокуратурою м. Києва розслідується кримінальне провадження № 0000028, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2017, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано протягом 48 годин після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

При цьому, відповідно до практики ЄСПЛ володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Із змісту положень ст. 236 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

В силу положень кримінального процесуального законодавства України на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій.

Разом з тим, слідчий у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на спростування доводів скарги не надав та не довів, що вилучені під час обшуку грошові кошти та мобільні телефони марки Iphone 6 IMEI: НОМЕР_1 , сім-карта Київстар в чохлі та марки НТС білого кольору сім-карта Київстар в чохлі, містять відомості інформацію, яка має відношення до розслідуваного кримінального провадження, та вказане вище майно не охоплюється ухвалою слідчого судді від 25.01.2017 про надання дозволу на проведення обшуку та не містить родових ознак визначених у ній.

Окрім того, арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 31.01.2017, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, протягом 48 годин після вилучення майна накладено у передбаченому законом порядку не було.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури м. Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0000028 задовольнити.

Зобов`язати компетентну посадову особу прокуратури м. Києва, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000028, повернути ОСОБА_4 вилучене майно, а саме: грошові кошти в розмірі 1080 дол. (одна тисяча вісімдесят доларів США), 1500 Євро (одна тисяча п`ятсот євро), 232 611 грн. (двісті тридцять дві тисячі шістсот одинадцять гривень), мобільний телефон марки Iphone 6 IMEI: НОМЕР_1 , сім-карта Київстар в чохлі та мобільний телефон марки НТС білого кольору сім-карта Київстар в чохлі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1