Справа № 610/3268/16-к
Провадження № 1-кс/610/485/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання по кримінальному провадженню №0000069 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Крюків на Дніпрі Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючий на посаді начальника Комунального підприємства Балаклійської районної ради «Балаклійський Житлокомунсервіс», в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,
установив:
До суду надійшло клопотання слідчого, яке було погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 .
У судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити посилаючись на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК, а саме на можливість підозрюваного переховуватись від слідства.
Підозрюваний пояснив, що має бажання сприяти встановленню істини в цьому кримінальному провадженні, що він не буде переховуватись або впливати на потерпілого чи свідків, просив не застосувати до нього домашній арешт.
Вислухавши доводи прокурора, допитавши підозрюваного, вивчивши клопотання та дослідивши надані матеріали, встановлено наступне.
Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Оскільки, прокурором в судовому засіданні не було доведено, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є не обґрунтованим, а отже таким, що не підлягає задоволенню.
Фіксування процесу технічними засобами не здійснювалось у відповідності до положень ст.107 КПК України.
Виходячи із наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
У задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення чи з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1