27.06.2017 Справа № 756/7356/17
Справа № 1 кп/756/665/17
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
23 червня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
та захисника ОСОБА_4 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із повною загальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
в с т а н о в и в:
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 надійшов до Оболонського районного суду м. Києва 31 травня 2017 року.

Згідно обвинувального акту, 01.04.2017 близько 04 год. 20 хв., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували за адресою: АДРЕСА_5 , де побачили ОСОБА_8 . В цей час, у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_8 та спільно із ОСОБА_7 , у якого в той момент виник умисел на нанесення легких тілесних ушкоджень, почали спільно наносити останньому удари по різним частинам тіла внаслідок чого він впав. При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 продовжували наносити удари ОСОБА_8 , а ОСОБА_5 в цей час зірвав із останнього золотий ланцюжок, вагою 7,1 грами, вартістю 7612 гривень 98 копійок.
Продовжуючи реалізовувати свій умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_6 наказав ОСОБА_8 дістати гаманець із якого він у подальшому дістав 1200 гривень, а ОСОБА_5 200 гривень, після чого останні разом із ОСОБА_7 зникли із місця вчинення злочину.
Внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спричинили ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 9012 гривень 98 копійок.
Крім того, ОСОБА_7 внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, спричинив ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, з посиланням на те, що 01.04.2017, близько 04 год. 20 хв., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували за адресою: АДРЕСА_5 , та побачили ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_7 , схопив останнього за ліву руку та розвернув обличчям до себе внаслідок чого між ними стався словесний конфлікт. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень.
Реалізуючи спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 декілька ударів кулаками лівої та правої руки в область обличчя. Своїми діями ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спричинив потерпілому синці - в лобній ділянці справа та зліва, на повіках обох очей на переніссі, в потиличній ділянці, садна в тім`яній ділянці зліва, в потиличній ділянці зліва, на червоній каймі нижньої губи справа.

Заслухавши учасників судового провадження, зокрема думку прокурора, який просив призначити справу до судового розгляду, думку захисника та обвинувачених, які просили повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає кримінальному процесуального кодексу України, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як убачається із обвинувального акту, зокрема із сформульованого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, останні спільно із ОСОБА_7 наносили удари ОСОБА_8 по різним частинам тіла.
При цьому, із обвинувачення сформульованого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України убачається, що останній спільними діями із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_8 синці - в лобній ділянці справа та зліва, на повіках обох очей на переніссі, в потиличній ділянці, садна в тім`яній ділянці зліва, в потиличній ділянці зліва, на червоній каймі нижньої губи справа. Також, із обвинувачення убачається, що вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дійсно, якщо умисне легке тілесне ушкодження передбачено у кримінальному кодексі України, як ознаку іншого злочину, вчинене кваліфікується за статтею, що передбачає відповідальність за цей злочин.

Зокрема, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009, під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК України і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК України не потребують.

Однак, із обвинувального акту незрозуміло ким саме були спричинені тілесні ушкодження, оскільки із формулювання обвинувачення, усі обвинувачені наносили удари потерпілому у співучасті. Одночасно, опис локалізації та характеру нанесення тілесних ушкоджень відрізняється в описі їх спричинення за ст. 125 від опису їх спричинення за ст. 186 КК України.

Європейський суд з прав людини (далі-Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісье та Сассі проти Франції» (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , слід повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам кримінально - процесуального закону.

На підставі викладеного і керуючись ст. 314 КПК України суд, -

у х в а л и л и в:
Повернути прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1