1Справа № 335/8067/17 1-кс/335/5403/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2017 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя скаргу адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 від 25.05.2017 року про закриття кримінального провадження за № 0000003 від 04.01.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_6 зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просять скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 від 25.05.2017 року про закриття кримінального провадження за № 0000003 від 04.01.2017 року.
Вважає оскаржувану постанову незаконною та винесеною внаслідок неповно проведеної перевірки доводів, викладених у заяві.
Просить скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а кримінальне провадження повернути для проведення досудового розслідування.
Особи, які подали скаргу адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися завчасно у встановленому законом порядку, надали заяву про розгляд скарги у їх відсутність.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено ч. 1 ст. 306 КПК України наслідки неприбуття сторін для участі у розгляді скарги встановлено у статтях 323 - 327 КПК.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за їх відсутності на підставі наданих сторонами доказів.

Прокурор прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, вважаючи постанову слідчого законною, яка була винесена після повної та всесторонньої перевірки матеріалів кримінального провадження, постанова винесена у відповідності до вимог ст. 284 КПК України, просив скаргу залишити без задоволення. В подальшому у судове засідання не з`явився.

Розглянувши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000400 від 01.10.2015 року, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим відділом прокуратури Запорізької області проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 04.01.2017 року, за ч. 2 ст. 365 КК України за заявою ОСОБА_6 щодо застосування до нього 02.01.2017 року працівниками Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області фізичного насилля та незаконного утримання його у відділі поліції в ніч з 02 на 03.01.2017 року.

В своїй постанові слідчий, в мотивувальній частині зазначає, що „подія застосування до ОСОБА_6 фізичного насилля 02.01.2017 року з боку правників поліції спростовується показаннями поліцейських, а також тим, що при проведенні експертизи 03.01.2017 року (висновок № 7) ОСОБА_6 пояснював наявність у нього тілесних ушкоджень тим, що 02.01.2017 року він впав зі сходинок у Мелітопольському ВП ГУНП в Запорізькій області з причин власної необережності. Спричинення тілесних ушкоджень іншими особами ОСОБА_6 заперечив, скарг не подавав. Вже коли ОСОБА_6 04.01.2017 подав свою заяву на дії працівників поліції та йому 05.01.2017 проводилась інша, судово-медична експертиза, тоді він змінив причини походження його тілесних ушкоджень та казав, що їх йому завдали працівники поліції, при тому, що експерт ушкоджень в області ніг та пліч, на які вказував ОСОБА_6 , як такі, що спричинені працівниками поліції, не виявив. Вказане свідчить про недостовірність показань ОСОБА_6 щодо застосування до нього фізичного насилля працівниками поліції при зазначених ним обставинах. Показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 щодо застосування до ОСОБА_6 фізичного насилля та тримання його у ніч з 02 на 03.01.2017 у відділі поліції, базуються на смс повідомленнях самого ОСОБА_6 , які він відправляв зранку 03.01.2017, при тому, що о 21 год. 30 хв. 03.01.2017, коли йому проводилась перша судово-медична експертиза (висновок №7), ОСОБА_6 не казав експерту, що тілесні ушкодження у нього з`явились від фізичного насилля працівників поліції.

Подія тримання ОСОБА_6 у ніч з 02 на 03.01.2017 спростовується показаннями поліцейських, а також записами у «Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Мелітопольського ВП громадян», в якому містяться дати та час відвідування та залишення ОСОБА_6 приміщення відділу поліції.

Таким чином, у ході досудового розслідування доказів, які б об`єктивно підтверджували події застосування до потерпілого ОСОБА_6 фізичного насилля працівниками поліції, а також незаконного утримання його у відділі поліції, при зазначених потерпілим обставинах, не здобуто..

При винесенні оскаржуваної постанови слідчим надано оцінку зібраним доказам та встановленим під час досудового слідства обставинам з посиланням на проведені ним процесуальні дії.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься в ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2,284 КПК України).
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Тобто, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000003 від 04.01.2017 року слідчий суддя дійшов до висновку про те, що слідчим вжито усіх належних заходів щодо встановлення усіх обставин справи та перевірено всі наведені в заяві обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 від 25.05.2017 року про закриття кримінального провадження за № 0000003 від 04.01.2017 року залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1