Ухвала іменем україни 23 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Бородянського районного суду Київської області від 12 грудня 2016 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Луговики Поліського Району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 17 жовтня 2015 року, близько 23 год. 30 хв. знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час супроводження його дільничним інспектором міліції Бородянського РВ ГУ МВС України в Київської області капітаном міліції ОСОБА_6 до службового автомобіля чергової частини для проведення перевірки за заявою ОСОБА_7 , наніс два удари головою в тіменну ділянку голови та щелепу ОСОБА_6 , чим спричинив дільничному інспектору міліції легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді черепно-мозкової травми струсу головного мозку з крововиливом в слизовій оболонці верхньої щелепи в проекції 12, 11, 21, 22 зубів.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2017 року зазначений вирок суду відносно ОСОБА_5 залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 345 КК України, порушує питання про зміну судових рішень через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, внаслідок його суворості. Просить пом`якшити призначене засудженому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України. Вважає, що суд апеляційної інстанції, залишаючи його апеляційну скаргу без задоволення, не надав вичерпних відповідей на доводи його апеляції щодо можливості застосування положень ст. 75 КК України з урахуванням пом`якшуючої обставини щире каяття, і не навів в ухвалі переконливих підстав прийнятого рішення.

Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на нижчевикладене.

Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 345 КК України в касаційній скарзі захисника не оспорюється.
Щодо доводів касаційної скарги захисника ОСОБА_4 про суворість призначеного ОСОБА_5 покарання, то вони є необґрунтованими.
За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення та повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.п. 1, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, з внесеними змінами постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином вмотивовано.

Статтею 75 КК України визначено, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З мотивувальної частини вироку слідує, що призначаючи покарання ОСОБА_5 районний суд, обираючи його вид та розмір урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, має постійне місце роботи, визнав обставинами, які пом`якшують покарання часткове відшкодування шкоди потерпілому, обтяжують - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, при цьому вказав, що часткове визнання вини засудженим не може суд визнати щирим каяттям і врахувати як пом`якшуючу обставину. Зваживши на зазначене та з урахуванням сукупності цих обставин, суд дійшов правомірного висновку про можливість призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки, не знайшовши при цьому підстав для застосування положень ст. 75 КК України.
Доводи захисника про не врахування районним судом, та залишення поза увагою судом апеляційної інстанції, обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 щире каяття, яка дає можливість застосувати положення ст. 75 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки таке рішення приймається не тільки за наявності обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а й з урахуванням особи винного, що було враховано судом при прийнятті рішення.

Із змісту ухвали апеляційного суду убачається, що доводи захисника ОСОБА_4 про невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, які є аналогічними за змістом його касаційної скарги, були ретельно перевірені апеляційним судом, який для їх спростування з дотриманням вимог ст. 419 КПК України у своїй ухвалі навів належні аргументи про повний, всебічний і об`єктивний судовий розгляд у суді першої інстанції та перевірив усі доводи наведені в апеляційній скарзі захисника, всебічно їх розглянув і відмовив у їх задоволенні, навівши докладне обґрунтування прийнятого рішення, зазначивши при цьому, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав і лише під тиском беззаперечних доказів, наданих стороною обвинувачення й перевірених судом визнав свою провину, а тому доводи захисника про помилковий висновок районного суду щодо того, що обвинувачений не виявив щирого каяття визнав безпідставними.

Розгляд справи у суді апеляційної інстанції проводився у передбаченому законом порядку. Зміст ухвали є належним чином вмотивованим та обґрунтованим, з чим погоджується і колегія суддів.

Інших доводів які б ставили під сумнів незаконність судових рішень щодо ОСОБА_5 касаційна скарга ОСОБА_4 не містить.

Крім того, на думку колегії суддів, призначене засудженому ОСОБА_5 покарання, є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам статей 50, 65, 66, 67 КК України.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність відкриття касаційного провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3