Справа № 185/5413/16
№ 1-кп/183/570/17

У Х В А Л А
30 серпня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,-
В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, оскільки строк раніше обраного запобіжного заходу спливає 01.09.2017 року.
Прокурор ОСОБА_6 висловився про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки на теперішній час не змінились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувались судом під час обрання вказаного запобіжного заходу. ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, і з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує, може незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом, а також переховуватися від суду.
Потерпілий ОСОБА_7 підтримав позицію прокурора.
Захисник ОСОБА_8 заперечував проти продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт. Звернув увагу суду на те, що обвинувачений вже більше року перебуває під вартою, раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, хоча і неофіційно, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно. Також послався на положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини щодо того, що сама лише тяжкість обвинувачення не може бути достатньою підставою для тривалого тримання особи під вартою. Захисник також зазначив, що прокурор в черговий раз не навів достатніх доводів для подальшого тримання обвинуваченого під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_9 погодився з позицією свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження лише розпочато, судом не з`ясовані всі обставини, які мають значення для справи, не досліджені докази, не допитані всі свідки. Суд приймає до уваги, що ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, не одружений, обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину проти особи. При цьому суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому злочинах. Тому, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом, з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує. Крім того, стороною захисту не надані належні та переконливі докази на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились. Посилання захисника на практику Європейського суду з прав людини щодо недопустимості тривалого тримання особи під вартою лише через тяжкість обвинувачення суд вважає слушними.
В той же час, відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для нейтралізації зазначених вище ризиків, що узгоджується з правовими позиціями ЄСПЛ.
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу на теперішній час не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Тому, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 383, 391 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 27 жовтня 2017 року включно.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_4 ОСОБА_3