УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/3714/17

Провадження № 1-кс/638/759/17
13.03.2017 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали за клопотанням слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 10.01.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про накладання арешту на майно, -
в с т а н о в и в :
13.03.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло вищезазначене клопотання, слідчий просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_3 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 13.08.2007 ОСОБА_4 уклала з ПАТ «Банк Золоті Ворота» договір споживчого кредиту № 314 від 13.08.2007, з метою отримання у кредит грошових коштів на суму 10 000 доларів США. З метою забезпечення кредитних зобов`язань ОСОБА_4 додатково уклала з банком договір іпотеки № 07-223 від 13.08.2007, предметом якого стала належна ОСОБА_4 квартира АДРЕСА_1 . Відповідно до змісту укладеного договору іпотеки, у разі невиконання, або неналежного виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_4 її квартира АДРЕСА_1 переходить у власність банку. В подальшому, 14.04.2008, договір споживчого кредиту був переукладений в іншій редакції, так як і договір іпотеки у зв`язку із збільшенням суми наданого ОСОБА_4 споживчого кредиту, максимальна сума якого була збільшено до 95 000 гривень у мультивалютній формі. Обов`язковою умовою укладеного кредитного договору було погашення встановленої, згідно додатку до кредитного договору, суми заборгованості кожного місяця, з урахуванням відсотків, а саме 11,3% у валюті долара та 14,5% у національній валюті.

Допитана в ході досудового розслідування ОСОБА_4 дала показання про те, що з листопада 2008 року вона не мала можливості здійснювати погашення заборгованості по кредитному договору у встановленому, відповідно договору, обсязі кожного місяця, тому сплачувала суму в тому обсязі, в якому мала можливість. В ході подальшого допиту ОСОБА_4 дала показання про те, що у зв`язку з відсутністю можливості сплачувати по кредитному договору встановлену суму, в неї виникла заборгованість. 30.10.2014, під час перебування у відділенні ПАТ «Банк Золоті Ворота» ОСОБА_4 було вручено лист про ліквідацію банку, де, зокрема було зазначено, що її борг банку складає 166 000 гривень. В подальшому у червні 2015 року банком було подано до суду позов про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості по кредитному договору № 314 від 13.08.2007.

04.08.2016 ОСОБА_4 стало відомо, що вона не являється власником квартири АДРЕСА_1 , а власником квартири є ОСОБА_3 .

В ході подальшого досудового розслідування встановлено, що 18.03.2016 було укладено «Договір про відступлення права вимоги» № 68 між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест - Кредо» відповідно до якого права вимоги за кредитним договором № 314 та договором іпотеки № 07-223 від 13.08.2007 року переходить до ТОВ «Фінансова компанія Інвест - Кредо». 14.07.2016 за договором купівлі-продажу право власності на квартири перейшло до ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали провадження, зміст клопотання, встановлено наступне.
Шевченківським відділом ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 10.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.
Відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Слідчий в клопотанні вказує, що квартира АДРЕСА_1 є тимчасово вилученим майном та має значення речового доказу.
Матеріали прави не містять ні протоколу огляду, ні протоколу обшуку для підтвердження викладених в клопотанні обставин. Також посилання слідчого на те, що вищевказана квартира є речовим доказом не підтверджується матеріалами клопотання, адже в них відсутня постанова про визнання майна речовим доказом.
Також суд звертає увагу, що по даному кримінальному провадженню не було вручено підозру про вчинення кримінального правопорушення.
Клопотання про поновлення строку на звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна не заявлено.
В порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчим, прокурором в клопотанні не зазначено відповідні документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном. Також не зазначено в клопотанні сторони обвинувачення адресу фізичних, чи юридичних осіб, які є власниками майна, переліку таких власників вилученого майна, що позбавляє суд можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, - судового виклику власника майна для розгляду даного клопотання.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню слідчому для усунення недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 10.01.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про накладання арешту на майно - повернути слідчому та встановити строк в 72 (сімдесят дві) години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: