Справа № 282/1237/16
Провадження № 1-кп/282/11/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.03.2017 рокусмт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар кримінальне провадження №0000329 від 14.10.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кустівці Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не має постійного місця проживання, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше згідно ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
13 жовтня 2016 року близько 18 години ОСОБА_4 без дозволу власниці та у її відсутність зайшов на територію домогосподарства ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 , після чого скориставшись тимчасовою відсутністю останньої та інших осіб, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, шляхом зривання металевого скобля запірного пристрою з вхідних дверей, які були зачинені на навісний замок, проник всередину житлового будинку потерпілої, без її згоди на такі дії, чим порушив право ОСОБА_5 на недоторканість житла.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтвердила обставини, зазначені в обвинувальному акті та просила суд покарати обвинуваченого.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження, в порядку ст.349 КПК України показами обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину та потерпілої, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винність обвинуваченого у незаконному проникненні до житла, повністю доведена, а його дії органами досудового розслідування за ч.1ст.162 КК України кваліфіковані вірно.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Отже, проаналізувавши всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, які є належними та допустимими, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який вважається таким, що не має судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, постійного місця проживання не має, негативно характеризується за місцем останнього проживання, а тому призначає його в межах санкції ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі.

Однак враховуючи те, що він визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, думку потерпілої, то суд обравши вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинений злочин, приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства і вважає за можливе відповідно до ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки передбачені ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати виним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 у період іспитового строку обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання і періодично з`являтися до вказаного органу для реєстрації.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Речові докази по справі: металеву скобу запірного пристрою, що передана на зберігання власнику повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Житомирської області через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1