АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Зернокорм Україна» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30листопада 2016 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на видаткову частину розрахункових рахунків ТОВ «Девіус» () на банківський рахунок № НОМЕР_1 , ТОВ «Зернокорм Україна» () № НОМЕР_2 , ТОВ «Бонером» () № НОМЕР_3 , ТОВ «Бенергост» () № НОМЕР_4 , ТОВ «Дерекал» () № НОМЕР_5 , ТОВ «Анатор» () № НОМЕР_6 (українська гривня, російській рубль, долар США, Євро), відкриті в АТ «ОТП Банк» (МФО 300528).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу посилається на те, що правові підстави для арешту майна, на думку апелянта, відсутні. Накладення арешту на майно призведе до повної зупинки діяльності товариства, а отже не буде можливості виплачувати заробітну плату працівникам, сплачувати податки та ін. Таким чином, таке накладення арешту на майно суперечить нормам чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не було пропущено і його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 30.11.2016 року було постановлено без повідомлення власника майна, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 02.02.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3 ст. 212 КК України.

30.11.2016 року старший слідчий СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на видаткову частину розрахункових рахунків ТОВ «Девіус» () на банківський рахунок № НОМЕР_1 , ТОВ «Зернокорм Україна» () № НОМЕР_2 , ТОВ «Бонером» () № НОМЕР_3 , ТОВ «Бенергост» () № НОМЕР_4 , ТОВ «Дерекал» () № НОМЕР_5 , ТОВ «Анатор» () № НОМЕР_6 (українська гривня, російській рубль, долар США, Євро), відкриті в АТ «ОТП Банк» (МФО 300528), посилаючись на те, що вказане в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

30.11.2016 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого було задоволено.

Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, оскільки це майно у відкритому кримінальному провадженні є доказом вчиненого кримінального правопорушення.

З таким рішенням слідчого судді погодитись неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки відповідно до витягу з ЄРДР, який міститься у матеріалах судового провадження, ТОВ «Зернокорм Україна» не внесено до переліку тих товариств щодо яких проводиться досудове розслідування.

Тобто, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно постановлена без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження.

Разом з тим, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситись з обставинами кримінального провадження.

Однак, в ухвалі слідчий суддя, взагалі не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно, належне ТОВ «Зернокорм Україна», є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на майно, належне ТОВ «Зернокорм Україна», як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Зернокорм Україна» ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на видаткову частину розрахункових рахунків ТОВ «Девіус» () має банківський рахунок № НОМЕР_1 , ТОВ «Зернокорм Україна» () № НОМЕР_2 , ТОВ «Бонером» () № НОМЕР_3 , ТОВ «Бенергост» () № НОМЕР_4 , ТОВ «Дерекал» () № НОМЕР_5 , ТОВ «Анатор» () № НОМЕР_6 (українська гривня, російській рубль, долар США, Євро), відкриті в АТ «ОТП Банк» (МФО 300528) скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_7 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно, а саме на видаткову частину розрахункових рахунків ТОВ «Девіус» () на банківський рахунок № НОМЕР_1 , ТОВ «Зернокорм Україна» () № НОМЕР_2 , ТОВ «Бонером» () № НОМЕР_3 , ТОВ «Бенергост» () № НОМЕР_4 , ТОВ «Дерекал» () № НОМЕР_5 , ТОВ «Анатор» () № НОМЕР_6 (українська гривня, російській рубль, долар США, Євро), відкриті в АТ «ОТП Банк» (МФО 300528) відмовити, в частині накладення арешту на майно, належного ТОВ «Зернокорм Україна».

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4345/2016 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1