Справа № 375/768/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/284/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 22.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 28 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Постановлено задоволити цивільний позов військового прокурора Білоцерківського гарнізону до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» кошти, витрачені на лікування потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 6343, 35 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь КМЗ «Рокитнянська центральна районна лікарня» кошти, витрачені на лікування потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 10214, 14 грн.

Постановлено задоволити цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 та НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди та постановлено стягнути з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_10 20000 грн., витрачених на лікування та підтверджених фіскальними чеками та 5000 моральної шкоди, всього 25000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 86500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 3068грн. 16 коп. витрат за проведення інженерно-технічних експертиз.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 12 жовтня 2015 року, близько 18 години, керуючи технічно справним автомобілем марки «RENAULT TRAFIC» д.н.з. НОМЕР_1 без пасажирів, будучи особою, яка має право керувати транспортним засобом категорії «В» та рухаючись поза межами населеного пункту по другорядній автодорозі с. Синява, вул. Першотравнева в напрямку вул. Першотравневої в смт. Рокитне до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг з вул. Окружна (головна дорога), не маючи перешкод технічного характеру, проявив недбалість та неуважність, на порушення вимог знаку 2.1. «Дати дорогу» (п.1.10 ПДР України) вимог п. 2.3., п. 16.11 ПДР України почав рух автомобіля через перехрестя, не переконавшись що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу моторолеру YAMAHA VINO, рама № НОМЕР_2 з написами по кузову «TEXACO» під керуванням водія ОСОБА_10 , яка рухалася по головній дорозі по вул. Окружній в смт. Рокитне та допустив зіткнення з моторолером.

Внаслідок ДТП водію моторолера потерпілій ОСОБА_10 заподіяні синці на повіках очей, садна на голові, перелом потиличної кістки справа, забій головного мозку, після травматичний правобічний отит, кров в основній пазусі, синець на правій голінці. Пошкодження на голові відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя. Синець на правій голінці відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Порушення обвинуваченим ПДР України перебуває в причинному зв`язку з виникненням ДТП та наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просить вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 28 грудня 2016 року в частині визначення міри покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість скасувати та ухвалити новий обвинувальний вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. В решті вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 28 грудня 2016 року прокурор просить залишити без зміни.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що з видом та розміром основного покарання, призначеного ОСОБА_8 погоджується, разом з тим, суд першої інстанції не призначивши ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, належним чином не врахував обставини вчиненого злочину, а саме: факт виїзду водія ОСОБА_8 на головну дорогу, по якій в його бік рухався транспортний засіб, його цинічну поведінку по відношенню до потерпілої після вчинення злочину, а також те, що внаслідок злочину, потерпіла ОСОБА_10 , яка отримала тяжкі тілесні ушкодження, на даний час не одужала та продовжує складне лікування. Тому, прокурор вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_8 додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді 2 років позбавлення права керувати транспортними засобами.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 28 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_8 скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 284, ст. 417 КПК України. Крім того, сторона захисту просить викликати і допитати в суді апеляційної інстанції:

судово-медичного експерта ОСОБА_11 для роз`яснення його висновку по проведенню судово-медичної експертизи за № 135/д від 14.04.2016 року;

слідчого Військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_12 ;

слідчого Рокитнянського ВП Миронівського ГУ НП в Київській області ОСОБА_13 ;

прокурора Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_14 .

Повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та письмові докази сторони обвинувачення в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 404 КПК України:

запит прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_15 від 10.10.2016 року до начальника СВ Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області;

відповідь старшого слідчого СВ Рокитнянського ВП Миронівського ВП ОСОБА_13 від 13.10.2016 року;

запит в порядку ст. 93 КПК України, прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_15 до ПАТ НАСК «Оранта» від 02.08.2016 року;

відповідь ПАТ НАСК «Оранта» від 17.08.2016 року;

повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 13.10.2015 року;

довідку № 74286003 про дорожньо-транспортну пригоду від 13.10.2015 року;

оптичний диск DVD-R, Maximus з написом: «.. сірого кольору з фотознімками та фототаблицею по факту ДТП, що мало місце 12.10.2015 року близько 18 год. на перехресті автодоріг вул.. Окружна вул. Першотравнева Рокитнянського району…»;

відповідь Управління превентивної діяльності від 13.10.2016 року;

довідку про ДТП (№ 74286003);

протокол огляду місця ДТП від 12.10.2015 року;

протоколи огляду транспортних засобів від 12.10.2015 року;

схему ДТП;

фото таблицю до протоколу огляду місця ДТП та огляду ТЗ від 12.10.2015 року перехрестя автодоріг по вул. Окружна вул. Першотравнева в смт. Рокитне Рокитнянського району Київської області;

запит заступника начальника СВ Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_13 від 27.10.2015 року до Головного лікаря Рокитнянської ЦРЛ ОСОБА_16 ;

відповідь Головного лікаря Рокитнянської ЦРЛ ОСОБА_16 від 30.10.2015 року;

постанови про призначення інженерно-технічних експертиз від 30.10.2015 року;

постанови про призначення інженерно-технічної експертизи від 27.11.2015 року;

висновок експерта № 8-03/588 від 23.12.2015 року;

висновок експерта № 8-03/589 від 23.12.2015 року;

висновок експерта № 8-03/590 від 23.12.2015 року;

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з вироком суду першої інстанції не погоджується та вважає його незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, що виразилось у неповноті судового розгляду, невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, застосуванням закону, який не підлягає застосуванню з наступних підстав.

Сторона захисту вважає, що судом не дотримано вимог ст. 22 КПК України та п. 7 Постанови № 14 ПВС України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Крім того, суд незаконно визнав, як недопустимі докази висновки авто технічних експертиз, оскільки така відмова прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя. Зазначені висновки мають важливе значення для справи та можуть вплинути на висновки суду.

Разом з тим, сторона захисту вказала, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, оскільки в оскаржуваному рішенні суд зазначив, що протокол огляду місця пригоди від 12.10.2015 року, складений безпосередньо на місці пригоди працівниками поліції в день ДТП та схема місця пригоди, долученої до вказаного протоколу за участю обвинуваченого, достовірність вимірів, вказаних у вказаній схемі та протоколі були посвідчені підписом обвинуваченого. Вказані процесуальні документи під час досудового та судового слідства сторонами не оспорювалися, тобто визнавалися сторонами як належними доказами. Така позиція суду є хибною та такою, що суперечить обставинам встановлених під час судового слідства, так як будь-якого підпису у схемі ДТП обвинувачений не ставив.

Висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності в частині показів свідка ОСОБА_17 разом у поєднанні із іншими свідками, допитаними в суді та матеріалами справи. Свідок ОСОБА_18 дав покази аналогічні показам ОСОБА_17 та категорично зазначив, що він не бачив події ДТП, покази які він давав на досудовому розслідуванні ґрунтуються на припущеннях та не бачив звідки саме рухалася потерпіла. Крім того, в тексті судового рішення мається розбіжність в частині викладення показів потерпілої, а саме 01.08.2016 року потерпіла ОСОБА_10 вказала, що вона рухалася до перехрестя за грузовим транспортним засобом на відстані до 5 метрів і не пам`ятає подальші події ДТП, тоді як текст судового рішення являється для сторони захисту незрозумілим, звідки суд взяв такі її покази.

Разом з тим, допитаний в судовому засіданні експерт, який проводив інженерно-технічну експертизу № 8-03/588 від 23.12.2015 року, зазначив, що під час проведення експертизи ним не були враховані покази потерпілої та вихідні дані, які зазначені в схемі ДТП, оскільки йому не було надано достатньої інформації. Під час допиту свідка ОСОБА_19 останній зазначив, що під час огляду місця ДТП виявлена подряпина на асфальтному покритті нібито була утворена не від ДТП. В судовому провадженні дані суперечності усунуті не були.

Крім того, стороною захисту було заявлено клопотання про виклик до суду та допит судово-медичного експерта Білоцерківського відділення СМЕ КОБ СМЕ МОЗ України ОСОБА_11 для роз`яснення його висновку, однак суд безпідставно та невмотивовано відмовив в задоволенні даного клопотання.

Також, судом необґрунтовано та незаконно було відмовлено стороні захисту у задоволенні клопотання від 22.12.2016 року про визнання доказів наданих стороною обвинувачення недопустимими доказами.

Сторона захисту вважає, що заступник СВ Рокитнянського ВП ОСОБА_13 незаконно здійснював досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, а тому, усі «докази», які були зібрані останнім являються недопустимими, оскільки отримані не уповноваженою особою та не в порядку, передбаченому КПК України.

Також, особливу увагу сторона захисту просить приділити таким процесуальним документам, як протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та протоколи огляду транспортних засобів із фото таблицею до них, схема ДТП від 12.10.2015 року. Так як після детального їх вивчення, а також після допиту в якості свідка ОСОБА_20 в залі суду, було встановлено, що останній був залученим в якості понятого під час складання вказаних документів. Як повідомив ОСОБА_20 , він являється близьким родичем обвинуваченого ОСОБА_8 . Однак, відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України, понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Сторона захисту зауважує, що йому не зрозуміло, звідки заступник начальника СВ Рокитнянського ВП ОСОБА_13 отримав зображення з місця ДТП від 12.10.2015 року, оскільки відповідно до наданої відповіді начальника Рокитнянського ВП від 20.09.2016 року на адвокатський запит за № 14-09/16 від 14.09.2016 року вбачається, що «фотознімки з місця ДТП 12.10.2015 року в смт. Рокитне на перехресті вул. Окружна Першотравнева за участі вказаних транспортних засобів не збереглися, тому надати їх не становить можливим». Однак, на запит прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону від 10.10.2016 року, старший слідчий СВ Рокитнянського ВП Миронівського ВП ОСОБА_13 надає відповідь від 13.10.2016 року, в якій зазначає, що: «направляю оптичний диск DVD-R, 4,7 Gh Maximus сірого кольору з фотознімками, які були здійсненні під час огляду місця ДТП, що мало місце 12.10.2015 року. Отже, на думку сторони захисту, вбачається відверте фальшування матеріалів даного кримінального провадження органом досудового розслідування та відповідним процесуальним керівництвом.

Також сторона захисту вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження, а саме: запит прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону від 02.08.2016 року та 10.10.2016 року до ПАТ НАСК «Оранта» та начальнику СВ Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області являються недопустимими доказами.

Разом з тим при постановленні вироку було безпідставно стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 суму грошових коштів в розмірі 86 500, 00 грн. в рахунок спричиненої моральної шкоди, оскільки відбулося порушення п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 прокурор просить апеляційну скаргу останнього відхилити, так як доводи сторони захисту є безпідставними, оскільки судом першої інстанції під час прийняття рішення повністю враховано всі вказані апелянтом обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів та потерпілої ОСОБА_10 , котрі підтримали апеляційну скаргу прокурора в повному обсязі, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 не підтримали, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , котрі підтримали подану апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу прокурора не підтримали, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його визнано винним та засуджено доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні і яким суд дав належну оцінку, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_10 , котра в судовому засіданні показала, що у ДТП яка сталася 12.10.2016 року і де вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, винен водій ОСОБА_8 , оскільки вона їхала по головній дорозі; показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , котрі в судовому засіданні суду першої інстанції показали, що ДТП, якої вони були очевидцями, сталася на перехресті головної дороги, по якій їхала потерпіла та другорядної, по якій їхав обвинувачений; висновком судової автотехнічної експертизи № 8-02/485 від 13.05.2016 року згідно якого в задній дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «RENAULT TRAFIC» д.н.з. НОМЕР_1 повинен був діяти згідно вимог дорожнього знаку п. 2.1. «Дати дорогу» та п. 16.11 ПДР;

- за даних дорожніх обставин водій автомобіля «RENAULT TRAFIC» д.н.з. НОМЕР_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення з моторолером YAMAHA VINO, рама № НОМЕР_2 , яка полягала у виконанні вимог дорожнього знаку п. 2.1. «Дати дорогу» та п. 16.11 ПДР, на що у нього не було перешкод технічного характеру; висновком інженерно-технічної експертизи № 8-03/588 від 23.12.2015 року згідно з яким встановлено, що в

момент первинного контакту автомобіля «RENAULT TRAFIC» д.н.з. НОМЕР_1 та моторолера «ТЕХАСО» без номерного знаку, контактували передній лівий край шини переднього колеса та передній лівий край грязьового щитка переднього колеса моторолера «ТЕХАСО» із правим порогом та нижньою частиною правої задньої дверки салону автомобіля «RENAULT TRAFIC» на відстані близько 1,6-1,7 м від осі переднього правого колеса автомобіля, при цьому направляюча повздовжня вісь автомобіля «RENAULT TRAFIC» та площина переднього колеса моторолера «ТЕХАСО» розташовувались під кутом близько 65±5o при перехресних напрямках руху та відхиленні площини колеса моторолера ліворуч по відношенню до направляючої повздовжньої вісі автомобіля. Зіткнення автомобіля «RENAULT TRAFIC» д.н.з. НОМЕР_1 та моторолера «ТЕХАСО» без номерного знаку сталось на перехресті вулиць Окружна та Першотравнева в смт. Рокитне. Найбільш ймовірно зіткнення «RENAULT TRAFIC» та моторолера «ТЕХАСО» сталось на половині проїзної частини вул. Окружна, призначеній для руху в напрямку руху моторолера «ТЕХАСО»; висновком інженерно-технічної експертизи № 8-03/590 від 11.12.2015 року, згідно якого система робочого гальма, рульове керування та елементи підвіски автомобіля «RENAULT TRAFIC» д.н.з. НОМЕР_1 на момент огляду знаходились у працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі транспортного засобу, не виявлено; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.10.2015 року, схемою до нього та таблицею, де вказані дорожня розмітка, розташування транспортних засобів та інші докази, які мають значення для справи; протоколами огляду транспортних засобів; висновком судово-медичної експертизи № 135 від 14.04.2016 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано і законно дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_9 про неповному судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та застосування закону, який не підлягає застосуванню то вони є безпідставним і задоволенню не підлягають, оскільки суд у вироку детально та обґрунтовано дав оцінку цим обставинам.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що слідчий ОСОБА_13 не мав повноважень проводити слідчі дії, а тому ті слідчі дії, які проведені з його участю є недопустимими доказами також є безпідставними, оскільки ОСОБА_13 на той час займав посаду заступника СВ Рокитнянського ВП і відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України є керівником органу досудового розслідування, а відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 38 КПК України, керівник органу досудового розслідування має право здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого, визначеними в ст. 40 КПК України, отже він був наділений повноваженнями проводити процесуальні дії у даному кримінальному провадженні.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди та огляді транспортних засобів 12.10.2015 року, в якості понятого брав участь ОСОБА_20 близький родич обвинуваченого ОСОБА_8 а це є порушенням ч. 7 ст. 223 КПК України, то колегія суддів вважає, що в цьому випадку порушень норм КПК не допущено, оскільки про це слідчого ніхто не повідомив, на місці пригоди ОСОБА_20 перебував випадково, як він про це повідомив в судовому засіданні, окрім того будь-якої його заінтересованості в результатах кримінального провадження не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , а саме не призначення додаткового покарання, то колегія суддів, вважає їх такими, які не підлягають до задоволення, оскільки судом першої інстанції у вироку таке рішення суду обґрунтоване і колегія суддів з ним погоджується.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 28 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: