У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2017 року Місто Одеса
Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Армянська, АР Крим, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч. 3, 289 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.06.2017 приблизно о 15:40 год., більш точний час в ході слідства встановити не вдалося, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Віце-Адмірала Лазерева, 2, на території охоронюваної парковки, маючи злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до автомобіля марки LEXUS RX270 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить громадянці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визначивши предметом свого злочинного посягання зазначений транспортний засіб, ОСОБА_4 здійснив заміну вказаних реєстраційних номерних знаків на номерні знаки НОМЕР_3 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на власне незаконне збагачення шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 здійснив виклик в службу аварійного відкриття замків Автоключ, яким повідомив, що у зв`язку із втратою ключа від автомобіля LEXUS RX270, номер кузову НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , виникла необхідність в аварійному відкритті вищевказаного автомобіля.

Далі, ОСОБА_4 діючи відповідно до розробленого злочинного плану, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, дочекавшись прибуття співробітника служби аварійного відкриття замків ОСОБА_8 , пред`явив останньому свідоцтво про реєстрацію на автомобіль марки LEXUS GX270. Після чого, при перевірці ОСОБА_8 реєстраційних даних зазначених у свідоцтві про реєстрацію вказаного транспортного засобу, було виявлено не відповідності між моделлю автомобіля та моделлю вказаною в свідоцтві про реєстрацію зазначеного автомобіля.

У зв`язку з чим, у ОСОБА_8 виникли сумніви щодо права власності у ОСОБА_4 на зазначений автомобіль, який останній просив відчинити.

В цей час, на місце вчинення кримінального правопорушення прибула потерпіла ОСОБА_7 , яка побачила, що біля її автомобіля стоять невідомі особи. Підійшовши до яких, ОСОБА_7 повідомила, що автомобіль марки LEXUS RX270, належить їй на праві власності. На що ОСОБА_4 повідомив, що даний автомобіль їй не належить. Після чого ОСОБА_7 пішла шукати свій автомобіль на території стоянки, однак не знайшовши свого транспортного засобу з реєстраційними номерами НОМЕР_1 , вирішила скористатися ключами від автомобіля та натиснувши кнопку відкриття замків на ключах спрацював центральний замок на автомобілі LEXUS RX270 з литовськими номерними знаками, біля якого стояли невідомі раніше потерпілій особи. Підійшовши до яких у ОСОБА_7 , відпали сумніви що автомобіль з литовськими номерами належать їй на праві власності.

Після чого, ОСОБА_7 отримала пояснення від ОСОБА_8 , що він був викликаний для аварійного відкриття замків автомобіля LEXUS RX270. Однак, після встановлення розбіжностей в свідоцтві про реєстрацію вказаного автомобіля, ОСОБА_8 відмовився надавати свої послуги.

Оцінивши описані події, ОСОБА_7 викликала на місце вчинення злочину співробітників поліції та попросила ОСОБА_8 і ОСОБА_4 , залишатися на місці.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 намагався спричинити потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 1430000,00 грн.

27.06.2017 року ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України було затримано.

28.06.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років, вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, знаходячись на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, продовжити свою злочинну діяльність, знаходячись на свободі може незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого в п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 ставиться запобігання подальших спроб приховуватись від органів досудового розслідування і суду. Інші, менш суворі запобіжні заходи, на думку слідчого, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і його належної поведінки.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.
Підозрюваний та його захисник під час розгляду клопотання заперечували проти його задоволення та просили обрати більш м`який запобіжний захід.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, його захисника, а також заслухавши прокурора, приходжу до висновку, що у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, та необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з наступних підстав.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 до 12 років, на думку суду вказана підозра є передчасною.
Можливість призначення ОСОБА_4 у разі визнання його винним, покарання у вигляді позбавлення волі, свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Проте, в судовому засіданні слідчий та прокурор не довели обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
Твердження прокурора про те, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, може знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати та здійснювати тиск на заявника, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є припущеннями.
Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.
ОСОБА_4 має на утриманні має двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, що свідчить про його соціальні зв`язки, які спростовують ризик уникнути кримінальної відповідальності.
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах, передбачених ст. 181 КПК України, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 179, 181, 183, 205 КПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч. 3, 289 ч. 3 КК України відмовити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на два місяці.
Накласти на ОСОБА_4 заборону залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_2 , не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Копію ухвали суду вручити ОСОБА_4 негайно після її проголошення.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя:
30.06.2017