У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 161 000 900 066 15 ОСОБА_5 , яка брала участь у судовому провадженні, на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , що проживає: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирішена доля речових доказів у провадженні.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 08 червня 2016 року, біля 03 год. 00 хв., разом з невстановленою слідством особою, проходив повз ТРЦ Мармелад, що розташований по вул. Борщагівській, 154, в м. Києві, де побачили раніше незнайомих їм ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які стояли біля входу до торговельного центру та розпивали спиртні напої. ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа підійшли до них та разом продовжили вживати спиртні напої. Приблизно о 04.20 год. цього ж дня між обвинуваченим ОСОБА_6 і невстановленою особою та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 виник словесний конфлікт. В цей же момент у обвинуваченого та невстановленої слідством особи виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна потерпілих.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 згідно відведеної йому ролі, наніс один удар в область голови ОСОБА_10 , від чого останній впав на землю. Після чого, обвинувачений та невстановлена досудовим розслідуванням особа, підійшли до потерпілого ОСОБА_9 та почали наносити удари кулаками в область обличчя. Потерпілий ОСОБА_9 став втікати та залишив місце вчинення злочину.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 разом з невстановленою досудовим слідством особою підняли із землі сумку чорного кольору, вартістю 400 грн., в якій знаходились особисті речі ОСОБА_9 і які матеріальної цінності для нього не становлять. Потім обвинувачений ОСОБА_11 та невстановлена досудовим розслідуванням особа підійшли до потерпілого ОСОБА_10 та вирвали з його рук сумку чорного кольору вартістю 250 грн., в якій знаходився блокнот з написом Жан Жак, вартістю 100 грн. та особисті речі останнього, які матеріальної цінності не становлять.
При цьому, утримуючи при собі відкрито викрадене майно, ОСОБА_11 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_11 та невстановлена досудовим розслідуванням особа спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 400 грн., а потерпілому ОСОБА_10 - на суму 350 грн.
Не погоджуючись із зазначеним вироком, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , яка брала участь у судовому провадженні, подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини правопорушення, доведеності вини та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просить вказаний вирок в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі, зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки.
На обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який віднесений до тяжких злочинів, конкретні обставини провадження - вчинення грабежу з застосуванням насильства, групою осіб, обставину, яка обтяжує його покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а тому призначене йому покарання є явно несправедливим внаслідок м`якості і недостатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання та попередження нових злочинів.
В апеляційній скарзі міститься і клопотання прокурора про дослідження даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь головуючої судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та клопотання прокурора про дослідження даних про особу обвинуваченого, пояснення обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим і які не заперечували проти дослідження даних про особу ОСОБА_6 , дослідивши дані про особу обвинуваченого, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, на підставі приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювались.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, які не оспорюються і в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не перевіряє відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України.
Призначене ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі в повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.
При цьому, при призначенні ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції були враховані тяжкість вчиненого злочину, що віднесений законом до тяжких злочинів та особа винного.
Водночас, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, відшкодування шкоди, наявність на утриманні малолітньої дитини та притягнення до відповідальності вперше, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Правильність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, прокурором в апеляційній скарзі загалом не заперечується.
Доводи ж апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, на переконання колегії суддів, на увагу не заслуговують, оскільки апеляційна скарга прокурора не містить переконливих доводів того, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі, зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік, - є явно несправедливим внаслідок його м`якості.
На дані висновки не можуть вплинути доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом помилково враховані такі дані про особу обвинуваченого, як відсутність судимостей та наявність на утриманні малолітньої дитини, як такі, що пом`якшують його відповідальність, - оскільки вони не є безспірними в змісті приписів ч. 2 ст. 66 КК України та не можуть свідчити про негативну оцінку особи обвинуваченого ОСОБА_6 .
Посилання ж прокурора в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 вчинив злочин з застосуванням насильства, групою осіб (за попередньою змовою групою осіб) у співучасті з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, і дали підстави суду першої інстанції кваліфікувати дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням покарання в межах санкції вказаного закону.
Наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, була врахована судом при призначенні покарання ОСОБА_6 , яка само по собі, на переконання колегії суддів, не дає підстав для скасування вироку та призначенню останньому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування.
За викладеним, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 161 000 900 066 15 ОСОБА_5 , яка брала участь у судовому провадженні, залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3