Дата документу 24.02.2017 Справа № 554/3993/16-к
Справа №554/3993/16-к
Провадження №1-кс/554/231/2017

У Х В А Л А
Іменем України
24 лютого 2017 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави
при секретарі ОСОБА_2
за участю заявника адвоката ОСОБА_3
розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, у якому просить скасувати арешт майна автомобіля марки HYUNDAI і30, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 на праві власності.
Адвокат в судовому засіданні також клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Слідчим було подано заперечення на клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, в якому він просив відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши представника заявника та дослідивши матеріали клопотання і матеріали кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку про можливість скасування арешту, накладеного на майно, виходячи з наступного.
Відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 06 червня 2016 року на майно ОСОБА_4 накладено арешт.
За правилами ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Накладення арешту на певне майно може бути здійснено лише за наявності передбачених у КПК України нормативних підстав, а саме за ст.170 КПК України за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно: є речовим доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації; підлягає конфіскації як покарання чи заходу кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб; для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому, можливість накладення арешту за відповідними змінами до ст.170 КПК України окремо встановлюється для: 1) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого; 2) третіх осіб; 3) для юридичних осіб щодо яких застосовуються заходи кримінального провадження.
Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Встановлено, що ОСОБА_4 на момент розгляду заяви по даному кримінальному провадженні є свідком.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК у випадку, передбаченому п.1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ж зі ст.98 КПК України критерієм приналежності майна до речового доказу є наявність відповідної форми, що виражена в матеріальному об`єкті, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відтак, підстава для накладення арешту на рухоме майно з метою забезпечення кримінального провадження (збереження речових доказів) - відсутня.
При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.
Щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими або особами, які в силу закону не несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень ініціювати накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваною.
Приймаючи дане рішення виходжу також з наступного.
Згідно абзацу другого ч.10 ст.170 КПК України - не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчим не надано доказів, які б вказували на недобросовісність набуття майна ОСОБА_4 та доказів, які б вказували на необхідність арешту майна з метою забезпечення речових доказів. Не надано доказів того, що на даний час з арештованим автомобілем проводяться певні слідчі дії. Також, надані слідчим матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що автомобіль визнаний речовим доказом.
З урахуванням викладеного арешт підлягає скасуванню.
На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 173, 174, 303, 306-307, 309 КПК України
УХВАЛИВ :
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту задовольнити.
Скасувати арешт майна автомобіля марки HYUNDAI і30, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 на праві власності.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1