Єдиний унікальний номер 341/589/17
Номер провадження 1-кп/341/88/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2017 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галичі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острів, Галицького району Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ;

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 , суд

встановив:
ОСОБА_3 таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_5 , при наступних обставинах.

ОСОБА_3 , не маючи постійного заробітку, допомагав приватному підприємцю ОСОБА_5 доглядати за поросятами, які той вирощував на території наявного у його користуванні фермерського господарства, що знаходиться у с. Острів Галицького району, і по цій причині, маючи ключі від вхідних дверей стайні, мав вільний доступ до даного приміщення.
23 березня 2017 року ОСОБА_5 дав вказівку ОСОБА_3 утилізувати декількох здохлих поросят шляхом закопування їх у землю на території фермерського господарства і при цьому попросив місцевого жителя ОСОБА_6 допомогти ОСОБА_3 у виконанні даного завдання та з метою заохочення вказаних осіб до виконання цієї роботи надав ОСОБА_6 1 літр горілки.
ОСОБА_6 погодився на пропозицію ОСОБА_5 , після чого відніс отриману горілку до ОСОБА_3 додому, а наступного дня, 24.03.2017 р., взявши у свого знайомого ОСОБА_7 підводу, запряжену одним конем, разом з ОСОБА_3 , з яким попередньо розпили частину отриманого напередодні спиртного, поїхали на територію фермерського господарства виконувати доручення ОСОБА_5 .
Виконавши частину роботи з утилізації здохлих поросят, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 поїхали до сільського магазину, де розпили по одній пляшці пива, після чого ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та маючи ключі від вхідних дверей приміщення стайні і достовірно знаючи, що господаря ферми немає на місці, оскільки той постійно проживає та знаходиться у м. Галич, вирішив вчинити крадіжку належного ОСОБА_5 майна, яке знаходилось всередині стайні.
Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_6 неправдиві відомості про те, що ОСОБА_8 дозволив йому забрати із території фермерського господарства належне там майно, яке знаходилось у приміщенні стайні, та домовився із останнім, щоб той на підводі перевіз викрадені речі до нього додому.
Будучи введеним в оману та не усвідомлюючи злочинні наміри ОСОБА_3 , ОСОБА_6 погодився на пропозицію останнього, після чого цього ж дня, 24.03.2017, близько 16 години, вони обоє заїхали підводою на територію фермерського господарства, де ОСОБА_3 за допомогою наявного у нього ключа відчинив вхідні двері стайні та безперешкодно зайшов всередину приміщення. При цьому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою особистого збагачення, ОСОБА_3 самостійно познімав з кліток металеві решітки розмірами 900x600 мм у кількості 5 штук вартістю по 120 гривень кожна та почергово виніс їх із приміщення і поскладав на підводу. Після цього він таємно викрав з приміщення стайні одну металеву бочку ємністю 80 л та вартістю 45 гривень, яка служила для приготування їжі поросятам, і теж завантажив її на підводу.
У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_9 , який будучи введеними в оману, не усвідомлював, що вчиняє крадіжку, винесли із приміщення стайні одну пластикову бочку «Єврокуб», ємністю 1000 л та вартістю 800 гривень, яку теж завантажили на підводу і, маючи можливість розпорядитись викраденим майном, відвезли це майно додому до ОСОБА_3 та склали на подвір`ї, біля стіни будинку, де воно й було виявлене цього ж дня працівниками поліції.
Всього своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1445 гривень.
На стадії судового розгляду між потерпілим та обвинуваченим укладено угоду про примирення від 13 квітня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1. ст. 185 КК України.

Відповідно до змісту вищезазначеної угоди сторони за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1. ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється. Зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, визначили обставини, що пом`якшують покарання, якими є: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків. Обставини, що обтяжують покарання у відповідності до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Сторони узгодили покарання обвинуваченому за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, погодження відшкодування шкоди завданої злочином, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

У судовому засіданні обвинувачений та потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення.

Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілим та обвинуваченим угода про примирення відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена угода про примирення підлягає затвердженню.

Слід вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 13 квітня 2017 року, що укладена між потерпілим ОСОБА_5 з одної сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 з другої, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Речові докази по справі металеві решітки, розмірами 900?600 у кількості 5 шт., металеву бочку «Єврокуб» ємністю 1000 л., вважати повернутими потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:ОСОБА_1