Справа № 357/5815/16-к
1-кп/357/557/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.05.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білої Церкви кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001295 від 22.03.2016 р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, українки, гр. України, з середньою освітою, одруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України судимості не маючої, Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ,-

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 заподіяла умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 за наступних обставин.

21.03.2016 р. близько 17 год. ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік буд. 8 по вул. Учгосп в м. Біла Церква, тримаючи в правій руці металевий цепок для вигулу собак, на ґрунті тривалих неприязних відносин, діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді тілесних ушкоджень, умисно нанесла ОСОБА_4 один удар вказаним цепком по правій руці, внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді синця на правому плечі, який відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого з місця вчинення злочину втекла.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого їй злочину не визнала і показала суду, що постійно проживає в кв. АДРЕСА_2 . По сусідству з нею в кв.8 зазначеного будинку проживає ОСОБА_4 , з якою у неї протягом тривалого часу: близько 17 років, існують неприязні стосунки і неодноразово відбувалися конфлікти з різних причин.

Дійсно, 21.03.2016 р. близько 17 год., вона вигулювала свою собаку на вулиці неподалік будинку, де вони проживають. При цьому вона тримала собаку на металевому цепку.

В цей час неподалік йшла ОСОБА_4 зі своєю собакою, яку також тримала на повідку.

ОСОБА_7 обвинуваченої почала гавкати на собаку ОСОБА_4 і остання, обурившись цим, кинулася до неї( ОСОБА_8 ) та схопила рукою металевий цепок, внаслідок чого її( ОСОБА_8 ) собака відірвалася з цепка та відбігла від них. ОСОБА_4 стала ображати її нецензурними словами та погрожувати розправою.

Щоб уникнути конфлікту, вона( ОСОБА_8 ) пішла з місця події, намагалася викликати працівників поліції, однак їй повідомили, що наряд уже виїхав.

Тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 не спричиняла, остання могла їх отримати будь-де, свідки та потерпіла її( ОСОБА_8 ) оговорюють.

Вважає, що діяла правомірно, потерпіла сама провокує конфлікти і 21.03.2016 р. перша кинулася на неї та сама схопилася за цепок та заплуталася в ньому.

Внаслідок неправомірних дій потерпілої вона( ОСОБА_8 ) під час вказаного конфлікту отримала тілесні ушкодження у виді подряпин обличчя та пошкодження на куртці, однак вказане помітила пізніше і з приводу цього нікуди не зверталася.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_5 , суд рахує, що її вина у вчиненні інкримінованих досудовим слідством дій, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами: показами потерпілої, свідків, письмовими матеріалами.

Потерпіла ОСОБА_4 ствердила суду, що дійсно з сусідами подружжям ОСОБА_8 у неї та у інших мешканців будинку неодноразово були конфлікти з різних причин.

Обвинувачена є емоційно не врівноваженою особою, яка постійно провокує сварки, бійки, при цьому ображає та погрожує мешканцям будинку. В зв`язку з зазначеним, з метою уникнення конфліктів, з нею намагаються не спілкуватися.

21.03.2016 р. близько 17 год. вона( ОСОБА_9 ) поверталася додому з прогулянки зі своєю собакою породи такса, яка була у неї на повідку.

Неподалік будинку йшла ОСОБА_5 зі своєю собакою, при цьому в руках ОСОБА_8 тримала металевий цепок, а собака бігала поряд без цепка.

При наближенні, собака обвинуваченої підбігла до потерпілої та почала гавкати та кидатися, в зв`язку з чим вона( ОСОБА_9 ) зробила ОСОБА_5 зауваження та попросила забрати та заспокоїти свою собаку. У відповідь обвинувачена вдарила її цепком по правій руці та намагалася нанести ще один удар. Захищаючись, вона( ОСОБА_9 ) схопила цепок рукою, а ОСОБА_5 штовхнула її, від чого вона( ОСОБА_9 ) впала на землю. Що було далі, точно вказати не може, оскільки від несподіваних дій обвинуваченої була дуже схвильована і перебувала в шоковому стані. Пам`ятає, що кликала на допомогу, сусіди, які підбігли до неї, допомогли їй піднятися та викликали працівників поліції.

ОСОБА_5 з місця події втекла, в подальшому продовжує вести себе визиваюче та агресивно, ображає та погрожує.

Вказаними діями обвинуваченої їй було спричинено тілесні ушкодження, які вказані в судово-медичному висновку.

Потерпіла також зазначила, що обвинуваченій будь-яких тілесних ушкоджень не наносила.

Доводи потерпілої стверджено висновком судово-медичної експертизи №73 від 23 березня 2016 р., згідно якого:

1.При судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_4 знайдені наступні ушкодження: синці на правому плечі та на лівій сідниці; садна на 3-му пальці правої кисті.

2. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк вказаний у постанові та обстежуваним.

3. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

4. Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало місце не менш ніж чотири точки прикладання сили і всі вони не могли утворитися в результаті падіння з положення стоячи.

5. Характер ушкодження на правому плечі дає змогу вважати, що воно могло утворитися в результаті удару металевим цепком.

При проведенні судово-медичного обстеження потерпіла зазначила обставини події, які ствердила і в суді.

Під час проведення слідчого експерименту 02 квітня 2016 р. з участю потерпілої ОСОБА_4 , остання у присутності понятих показала і розказала про обставини, які мали місце 21.03.2016 р. і як ОСОБА_5 наносила їй тілесні ушкодження. Зазначені обставини потерпілою стверджені і під час судового розгляду.

Згідно висновку судово-медичного експерта №133/д від 08 квітня 2016 р. «Локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних нею в протоколі проведення слідчого експерименту від 2 квітня 2016 року та в протоколах допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 26 березня 2016 року».

Свідок ОСОБА_10 ствердила суду, що постійно проживає в кв. АДРЕСА_3 , яка розташована на 2-му поверсі будинку. 21.03.2016 р. під вечір, перебуваючи в квартирі, через вікно бачила ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які на відстані близько 10 метрів від будинку спочатку про щось говорили, потім ОСОБА_5 2 рази вдарила ціпком, який тримала в руці, ОСОБА_4 по правому плечу та штовхнула її, від чого потерпіла впала на землю. Після цього ОСОБА_5 двічі вдарила ОСОБА_4 ногою в область стегна.

Вона ( ОСОБА_12 ) відчинила вікно та стала кричати, потім побігла до сусідів та кликала їх на допомогу. Вийшовши на вулицю, вони допомогли ОСОБА_4 піднятися та викликали працівників поліції.

Свідок ОСОБА_11 ствердила суду, що постійно проживає в кв. АДРЕСА_4 , яка розташована на 2-му поверсі будинку. 21.03.2016 р. близько 17 год., перебуваючи в квартирі, через вікно бачила конфлікт, який відбувся між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 після того, як собака, яку вигулювала ОСОБА_5 , кинулася до потерпілої. Спочатку між ними відбулася словесна сварка, а потім ОСОБА_5 вдарила металевим ціпком, якого тримала в руці, ОСОБА_4 по правому плечу.

В той час, як ОСОБА_5 вдруге намагалася вдарити потерпілу ціпком, остання, захищаючись, перехопила його своєю рукою, а ОСОБА_5 після цього штовхнула потерпілу, від чого ОСОБА_4 впала на землю. ОСОБА_5 нанесла їй ще декілька ударів ногою по тілу та втекла з місця події.

До неї ( ОСОБА_13 ) зайшла сусідка ОСОБА_10 та покликала на допомогу. Вони вийшли на вулицю та допомогли потерпілій піднятися, викликали працівників поліції.

При цьому свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 категорично ствердили суду, що собака, яку вигулювала ОСОБА_5 , не була на ціпку, вона дійсно кинулася до потерпілої, що і послужило причиною конфлікту.

Крім того, свідки охарактеризували обвинувачену як конфліктну, емоційно неврівноважену особу, яка постійно провокує з мешканцями будинку сварки та скандали, ображає та погрожує, нацьковує свою собаку на оточуючих.

Таким чином, оцінюючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд рахує беззаперечно встановленим факт отримання 21.03.2016 р. близько 17 год. під час конфлікту з обвинуваченою ОСОБА_5 потерпілою ОСОБА_4 тілесного ушкодження у виді синця на правому плечі, що засвідчено наявним в матеріалах медичним висновком від 23.03.2016 р., тобто через незначний час після події.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_5 про те, що потерпіла сама підбігла до неї та схопилася за цепок для вигулу собаки, на якому вона( ОСОБА_8 ) тримала свою собаку, і заплуталася в ньому та впала, а тілесне ушкодження, зазначене судово-медичним експертом, могла отримати при інших обставинах, ніж зазначено в обвинуваченні, суд розцінює критично, як спосіб захисту, т.я. вони спростовуються вищенаведеними доказами.

У суду немає підстав не вірити показам свідків, які логічні, послідовні та узгоджуються як з показами потерпілої, так і з наведеними вище матеріалами провадження.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 визнала факт, що зразу ж після конфлікту, знаючи, що на місце події викликані працівники поліції, вона залишила місце події, що свідчить про її намір уникнути відповідальності за скоєне.

Доводи ОСОБА_5 про отримання під час зазначеного конфлікту з потерпілою тілесних ушкоджень у вигляді подряпин обличчя та пошкодженого одягу, нічим не стверджені, є голослівними і не узгоджуються з її ж показами про те, потерпіла сама схопилася за ціпка та впала на землю і ніякої бійки між ними не було.

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин та кваліфікує її дії за ст.125 ч.1 КК України, оскільки вона спричинила потерпілій ОСОБА_4 умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, їх наслідки, думку потерпілої стосовно виду покарання для обвинуваченої, дані, що характеризують особу останньої, ставлення винної до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 згідно ст.89 КК України судимості не має, не працевлаштована, як особа за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

З врахуванням наведеного, суд вважає доцільним призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

Суд рахує, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_5 застосовано у вигляді особистого зобов`язання з обов`язком: прибувати до суду у визначений судом час, повідомляти суд про зміну місця проживання,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_14 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України і призначити покарання у виді 120(сто двадцять) годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання рахувати з часу початку виконання громадських робіт.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченій ОСОБА_5 залишити попередній особисте зобов`язання з обов`язком: прибувати до суду у визначений судом час, повідомляти суд про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

Суддя: ОСОБА_1 ,