УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/8406/17

Провадження № 1-кс/638/1607/17
08.06.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001744 від «08» квітня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,-

встановив:
Слідчий СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням погодженим прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001744 від «08» квітня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи судимою за вчинення корисливого злочину (шахрайство), на шлях виправлення і перевиховання не стала, належних висновків для себе не зробила і маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно скоїла корисливі злочини при наступних обставинах: так, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, 07 квітня 2017року, приблизно о 14 годині прибула до навчального корпусу ХНМУ, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Трінклера, 6 в м. Харкові, де побачила раніше незнайому їй ОСОБА_7 , яка привернула її увагу. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету незаконного збагачення, бажаючи розташувати до себе ОСОБА_7 , підійшла до неї та завела діалог, намагаючись увійти у довіру до ОСОБА_7 . Далі, ОСОБА_8 користуючись тим, що в народі склалася думка, що особи романської зовнішності пророкують майбутнє, в ході розмови з ОСОБА_7 запропонувала «поворожити» останній, переконавши ОСОБА_7 , що задля цього їй потрібні коштовні вироби. При цьому, ОСОБА_6 попрохала останню передати їй золоті вироби, які були вдягнені на потерпілій. ОСОБА_7 передала ОСОБА_6 обручку, виконану з золота 585 проби, вагою 2,3 грами; обручку, виконану з золота 585 проби, вагою, 3,25 грамів; ланцюжок, виконаний з золота 585 роби, вагою 8,92 грами - загальна вартість яких, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 2164 від 11.05.2017 становить 9053,87 гривень, а також каблучку жіночу, виконану з золота 585 проби, вагою 2 грами; хрестик, виконаний з золота 585 проби, вагою 2 грами, загальна вартість яких, зі слів потерпілої становить 2000 гривень. Після чого, ОСОБА_6 провела уявний сеанс ворожіння та нібито поклавши коштовні вироби до пакету, передала його потерпілій. При цьому, ОСОБА_6 достовірно розуміла для себе, що повертати викрадене майно ОСОБА_7 не буде.

Після чого, ОСОБА_6 з майном потерпілої ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись ним на свій розсуд, чим заподіяла останній матеріальну шкоду на загальну суму 11053,87 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 скоїла кримінальне правопорушення - злочину, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство), тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_8 , 08 травня 2017 року, приблизно о 20 годині 40 хвилин, маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, прибула до фонтану «каскад», який розташований у саду ім. Т. Шевченка, де побачила раніше незнайому їй ОСОБА_9 , яка привернула її увагу. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету незаконного збагачення підійшла до потерпілої та бажаючи розташувати до себе останню завела з нею діалог. При цьому, ОСОБА_6 розповіла потерпілій вигадану історію про накладену на неї «порчу», яку нібито тільки що виявила у неї та яка становить реальну загрозу для неї та її сім`ї, усвідомлюючи при цьому, що таким чином вона збудить в неї бажання виконати будь які дії для вирішення цієї вигаданої проблеми. Після цього, ОСОБА_6 , переконавшись у тому, що ОСОБА_9 це зацікавило та вона щиро повірила в реальність загрози й бажає негайно отримати допомогу, попросила останню передати їй матеріальні цінності під вигаданим приводом необхідності проведення ритуалу очищення їх від порчі, яку, нібито, саме вони й містять. Після чого, ОСОБА_9 щиро вірячи, що ОСОБА_6 діє в її інтересах, передала останній належне їй майно, а саме: каблучку жіночу, виконану з жовтого золота, 585 проби, загальною вагою 1,49 гр.; ланцюжок, виконаний з жовтого золота 585 проби, вагою 1,5 грамів, вартість яких, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2241 від 13.05.2017, становить 1775, 32 гривень, а також каблучку жіночу, виконану з золота 585 проби, вагою 2,96, зі вставкою перлини; пару сережок, виконаних з золота 585 проби, вагою 6 грамів, зі вставками перлини, вартістю зі слів потерпілої 9500 гривень.

Після чого, ОСОБА_6 достовірно розуміючи для себе, що повертати викрадене майно ОСОБА_10 не буде, з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись ним на свій розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 11275,32 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 скоїла кримінальне правопорушення - злочину, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство), тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

Крім того. ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, 17 травня 2017 року, приблизно о 19 годині прибула до будівлі АДРЕСА_1 , де побачила раніше незнайому їй ОСОБА_11 , яка привернула її увагу. Після чого реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету незаконного збагачення підійшла до потерпілої та бажаючи розташувати до себе останню та завела з нею діалог. При цьому, ОСОБА_6 розповіла потерпілій вигадану історію про накладену н неї «порчу», яку нібито тільки що виявила у неї та яка становить реальну загрозу для неї та її сім`ї, усвідомлюючи при цьому, що таким чином вона збудить в неї бажання виконати будь-які дії для вирішення цієї вигаданої проблеми. Після чого, ОСОБА_11 , щиро вірячи, що ОСОБА_6 діє в її інтересах, передала останній належне їй майно, а саме: кулон, виконаний з золота, 585 проби, вагою 2 грамів; ланцюжок, виконаний з золота 555 проби, вагою 9,8 грамів; пару сережок, виконаних з золота, 585 проби, ватою 3.35 грамів; мобільний телефон, марки «Хіаоmі», модель «Мі4с 16Gb», вартість яких, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2249 від 24.05.2017, становить 10926,03 гривень та грошові кошти у сумі 5500 гривень. Після чого, закінчивши уявний сеанс зняття «порчі», повідомила потерпшій неправдиві відомості про те, що нібито поклала коштовні вироби та грошові кошти до пакету, який передала останній. Далі, ОСОБА_6 достовірно розуміючи для себе, що повертати викрадене майно ОСОБА_11 не буде, з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись ним на свій розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 10926,03 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 скоїла кримінальне правопорушення - злочину, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство і. тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

В ході досудового розслідування було встановлено місцезнаходження та вилучено мобільний телефон, марки «Хіаоmі», модель «Мі4с 16Gb», в корпусі чорного кольору, ідентифікуючою ознакою якого є ІМЕІ - НОМЕР_1 , в чохлі, виконаному з полімерного матеріалу, чорного кольору, які було оглянуто та визнано речовими доказами.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити, вказував про те, що ненакладення арешту на мобільний телефон може призвести до втрати речового доказу та порушення права потерпілого та цивільного позивача на відшкодування завданої йому шкоди.

Суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, вважає доводи переконливими, а клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1, 2 статті 170 КПК України, арештом майна, зокрема, є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння,а також юридичної особи , щодо якої здійснюється кримінальне провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якого накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та(або) зберегли на собі його сліди; 2)призначалися(використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3)є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, ст. 236, ст. 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватись також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч. 1 ст. 167 КПК України), а й іншим особам.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або третіх осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що незастосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до відчуження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що ст. слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:
Клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001744 від «08» квітня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучений під час огляду від 31.05.2017 за адресою: АДРЕСА_2 мобільний телефон, марки «Хіаоmі», модель «Мі4с 16Gb», в корпусі чорного кольору, ідентифікуючою ознакою якого є ІМЕІ - НОМЕР_1 та чохол, виконаний з полімерного матеріалу, чорного кольору.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про арешт майна не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя