Справа № 456/4384/15-к
Провадження № 1-кс/456/338/2017
УХВАЛА

Іменем України

"29" серпня 2017 р. Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 25.05.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000454, -

в с т а н о в и в :

Скаржники звернулися до суду зі скаргою, в якій просять постанову слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 25.05.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000454 скасувати.

Скаржники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися однак, подали заяву про слухання скарги без їх участі.

В обґрунтування вимог скарги скаржник ОСОБА_4 пояснив, що ще 25.03.15р. її заяву було внесено до ЄРДР з попередньою кваліфікацією за ст..367 ч.1 КК України і слідчим 25.05.2017р. було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка є незаконною.

Просить постанову скасувати оскільки, слідча не встановила, що ОСОБА_8 придбала житло для своїх дітей, чи дійсно таке житло придбане.

Також слідча, під час прийняття рішення про закриття провадження, не врахувала рішення судів, де чітко вказано, що рішення Моршинської міської ради №61 від 23.04.2004р. визнано незаконним і тут вже є склад правопорушення.

Слідчою не перевірено чи дійсно спірне житло належало Валевській оскільки, документ на право власності був виданий на Валєвську, і це не підтверджує право власності тому, міська рада це бачила, однак все одно прийняла рішення.

Відповідно до матеріалів провадження, сину ОСОБА_9 , на час прийняття рішення №61 від 24.03.2004р. було 17 років і згідно закону він сам мав право розпоряджатися своїм житлом, міська рада це не перевірила і слідча також не взяла до уваги цей факт, а це є службовою недбалістю.

Слідча хоча і провела достатню роботу по даному кримінальному провадженню однак, неправильно вказала, що рішення №61 від 24.03.2004р. не є юридичним документом і це є змовою з її боку і тим вона не дала належної оцінки доказам.

Також злочин вчинено і органом опіки, який за один день видав рішення і непровів перевірки заяви Валевської.

Вищенаведені факти, як і ряд інших фактів, свідчать, що слідча неналежно встановила всі обставини справи і незаконно закрила кримінальне провадження тому, просить скаргу задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що підстав для задоволення скарги немає, дії слідчого відповідають вимогам КПК України, слідчим було проведено всі необхідні слідчі дії. Рішення №61 від 24.03.2004р. скасовано рішенням Стрийського міськрайонного суду від 24.03.2011р., що також підтверджено рішенням колегії Апеляційного суду і дані рішення прийняті відповідно до вимог законодавства, згідно якого передбачено, що у випадку коли рішення прийнято з порушенням Закону, воно визнається недійсним, що і було зроблено. У випадку притягнення особи до кримінальної відповідальності повинен бути причинно-наслідковий зв`язок, а прийнятим рішенням шкода скаржнику не завдана, фактично шкоду скаржнику завдала ОСОБА_8 , щодо якої на даний час в суді розглядається кримінальне провадження за ст..190 ч.4 КК України. Посадовими особами Моршинської міської ради жодної істотної шкоди скаржнику не завдано, дане рішення не порушує її інтересів. Дійсно скаржник є потерпілим, але внаслідок дій ОСОБА_8 ..

Слідча правомірно встановила, що в діях осіб, посадових осіб Моршинської міської ради відсутній склад кримінального правопорушення тому, в задоволенні скарги слід відмовити.

Відповідно до ст.. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст.. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Питання про притягнення до участі у справі інших осіб чи органів статтею не передбачено

При розгляді скарги встановлено, що слідчим Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 25.05.2017 року прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000454 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України через відсутність в діянні кримінального правопорушення (а.с.15-20).

В обгрунтування постанови про закриття кримінального провадження №0000454 слідчий покликається на те, що об`єктивна сторона службової недбалості характеризується діянням, яке полягає у невиконанні або незалежному виконанні службових обов`язків через несумлінне ставлення до них; наслідками у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам фізичних чи юридичних осіб, державним чи громадським інтересам; причинним зв`язком між вчиненим діянням та наслідками. В даному випадку не встановлено об`єктивних даних, які б вказували, що в діях працівників виконавчого комітету Моршинської міської ради наявні ознаки злочину, а саме невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Вказані відносини носять цивільно-правовий характер і по даному факту прийняті рішення в порядку цивільного законодавства. Оскільки, рішення № 61 Моршинської міської ради «Про надання дозволу на продаж частини трьох кімнатної квартири від імені неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 » від 24.03.2004 року не є документом, в якого виникають у будь-яких громадян право власності на майно та те, що вказаним рішенням будь-кому із осіб не було спричинено істотної шкоди свідчить про те, що в даному випадку відсутній склад злочину передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Окрім цього вказане рішення, безпосередньо не порушує інтересів потерпілих в даному кримінальному провадженні та не є у прямому причинному зв`язку із спричиненям потерпілим майнової шкоди, яка є предметом дослідження у іншому кримінальному провадженні №0000976.

Зважаючи на вищенаведене та приймаючи до уваги те, що в процесі здійснення кримінального провадження не встановлено фактичних даних, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення посадовими особами виконавчого комітету Моршинської міської ради, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, а тому проведеним досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні не встановлено складу кримінального правопорушення передбаченого ст.. 367 ч.1 КК України

На підставі наведеного кримінальне провадження закрито через відсутність в діянні посадових осіб виконавчого комітету Моршинської міської ради складу вказаного правопорушення.

Також, як вбачається з пояснень прокурора та скаржника, в даний час в провадженні суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..190 ч.4 КК України, яке перебуває в провадженні Самбірського міськрайонного суду.

Аналізуючи постанову слідчого про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчим під час проведення слідчих та процесуальних дій, встановлено всі фактичні обставини справи. Надано їм належну правову оцінку та встановлено, що вчинене діяння не є суспільно небезпечним. Слідчим дано аналіз усіх отриманих доказів у даному кримінальному провадженні, в тому числі і з врахуванням рішень судів, якими рішення № 61 Моршинської міської ради «Про надання дозволу на продаж частини трьох кімнатної квартири від імені неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 » від 24.03.2004 року визнано незаконними. Також слідчим враховано вимоги чинного законодавства України, а саме ЦК України, СК України про внесення змін до статей кодексів, які стосуються підстав прийняття рішення №61 від 24.03.2004р. (а.с.17). Слідчим допитані всі особи, які були причетні до прийняття даного рішення. Слідчим перевірено, наявність майна у с.Довге, щодо якого ведеться мова в спірному рішенні (а.с.18 зворот) і підтверджено його наявність і прийняття в експлуатацію, а також враховано інші обставини, які були враховані під час прийняття постанови.

На підставі наведеного вважаю, що слідчим правомірно встановлено, що вищенаведене відноситься до цивільно - правових відносин, встановлено всі фактичні обставини справи тому, вважаю, що оскаржувана постанови від 25.05.2017р. винесена слідчим у відповідності до вимог ст.. 110 КПК України і в задоволенні вимог скарги слід відмовити.
Керуючись ст.. 307 КПК України,-

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 25.05.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000454 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1