Справа № 383/869/16-к .
Провадження №1-кп/383/141/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області матеріали кримінального провадження №0000521 від 10 вересня 2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, маючого професійно-технічну освіту, раніше судимого:

13.11.2013 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, при наступних обставинах.

27 липня 2016 року близько 10 години 00 хвилин ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену у встановленому Законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та прийшов до домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де в подальшому спілкувався з господарем в будинку. Під час розмови ОСОБА_4 побачив, що на тумбочці біля телевізора лежать гроші та за раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та ціллю особистого збагачення навмисно повідомив потерпілому ОСОБА_5 , про те, що його кликала сусідка, яка проживає неподалік. Після цього, потерпілий ОСОБА_5 вийшов з будинку та попрямував до сусідки, при цьому добровільно залишив на самоті в будинку ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що господаря не було в будинку, підійшов до дерев`яної тумбочки, на якій біля телевізора знаходилися гроші в сумі 850 гривень, різними купюрами, які в подальшому розділив на частини, а саме 600 гривень поклав до задньої кишені шортів, в які був одягнений, а решту грошей в сумі 250 гривень тримав у правій руці.

Продовжуючи свій умисел, ОСОБА_4 з викраденими грошима вийшов з будинку на вулицю та збирався йти до свого дому, однак в цей час повернувся потерпілий ОСОБА_5 та зайшовши до будинку виявив відсутність грошей. Виявивши відсутність грошей в будинку, потерпілий ОСОБА_5 почав розпитувати ОСОБА_4 про гроші, однак останній, маючи на меті завершити таємне викрадення чужого майна, вказав про необізнаність щодо їх зникнення та направився за місцем свого проживання. В цей час до подвір`я потерпілого ОСОБА_5 зайшов його знайомий ОСОБА_6 , який почувши їхню розмову про викрадені гроші одразу направився слідом за ОСОБА_4 .

Прямуючи до домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 у ході розмови з ОСОБА_6 , котрий запідозрив саме його у викрадені грошей належних ОСОБА_5 маючи реальну можливість розпорядитись викраденими грошима, передав останньому гроші у сумі 600 гривень, котрі попросив повернути потерпілому ОСОБА_5 , при цьому, частину коштів, у сумі 250 грн. залишив в руці, щоб розпорядитись ними на власний розсуд та не повертати потерпілому.

В подальшому грошима у сумі 250 грн., ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме витратив їх на власні потреби.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 250 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину по інкримінованому йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся, погодився з сумою викрадених коштів та розміром завданої шкоди, від дачі показань відмовився.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, його вина також повністю підтверджується дослідженими по справі доказами, зокрема:

показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що проживає по сусідству з обвинуваченим, з яким підтримує нормальні стосунки. 27.07.2016 року перебував вдома та близько 10 год. до нього прийшов ОСОБА_4 , який зайшовши до будинку повідомив, що його гукає сусідка ОСОБА_7 , якій він допомагає, оскільки вона через похилий вік погано ходить. Прийшовши до сусідки він запитав чому вона його кликала, на що остання повідомила, що не кликала його. Після чого він одразу пішов до свого дому, зрозумівши, що ОСОБА_4 хотів його відволікти з метою, щось викрасти з будинку за час його відсутності. Коли прийшов до будинку ОСОБА_4 вже стояв біля вхідних дверей на подвір`ї та він попрохав обвинуваченого, щоб він нікуди не йшов та в цей час зайшов до середини будинку, щоб перевірити чи на місці гроші, які постійно тримає на видному місці в кімнаті спальні біля телевізора на тумбочці. Зайшовши до кімнати він виявив, що гроші в сумі 850 грн. зникли. Після чого одразу вийшов на вулицю та запитав у ОСОБА_4 де ділись гроші. Однак останній відповів, що гроші не брав. В цей час до його подвір`я зайшов ОСОБА_6 , який почув розмову з ОСОБА_4 . В подальшому він став з`ясовувати де ОСОБА_4 дів гроші, однак останній говорив, що нічого не брав. В подальшому обвинувачений повернув 600 грн. із 750 грн., які приніс ОСОБА_6 . Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просив щоб обвинуваченого не карали;

показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що 27.07.2016 року він в районі обіднього часу прийшов до домоволодіння потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 , де в дворі домоволодіння зустрів обвинуваченого та потерпілого, які розмовляли. Потерпілий ОСОБА_5 просив обвинуваченого ОСОБА_4 повернути йому гроші, на що останній повідомляв, що гроші не брав. Після домовились з обвинуваченим, що останній піде додому та візьме у батька гроші. Далі він разом з обвинуваченим пішли до домоволодіння обвинуваченого. Дійшовши з обвинуваченим до його домоволодіння, обвинувачений дістав з кишені штанів кошти в сумі 650 грн., які попрохав повернути потерпілому та вибачитися перед потерпілим. Він відніс кошти потерпілому, та останній перерахувавши кошти повідомив, що не вистачає 250 грн. Також зі слів потерпілого ОСОБА_5 йому відомо, що в день події до нього прийшов обвинувачений, який бачив як потерпілий діставав з шухляди кошти. Після чого обвинувачений сказав потерпілому, що його гукає сусідка. Коли потерпілий прийшов до сусідки, остання сказала, що його не гукала. Після чого потерпілий повернувся додому та виявив відсутність грошей;

протоколом проведення слідчого експерименту від 28.09.2016 року з фототаблицею, за змістом якого перебуваючи в м. Бобринець на вул. Гоголя підозрюваний ОСОБА_4 вказав на домоволодіння АДРЕСА_2 та добровільно розповів та показав як він 27.07.2016 року прийшов до даного домоволодіння та під час розмови з господарем ОСОБА_5 побачив гроші які лежали на дерев`яній тумбочці та за раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна скориставшись відсутністю власника в будинку таємно викрав гроші в сумі 850 гривень (Т.1 а.с.27-30);

Дослідивши в судовому засіданні та оцінивши всі обставини справи у їх сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд керуючись вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, умисний, закінчений. За місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, раніше судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003 року №7, частиною 2 ст.75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 ст.78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Із урахуванням наведених роз`яснень та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, думку потерпілого, який просив обвинуваченого не карати, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк, необхідний для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження ним вчинення нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, який в період іспитового строку вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про те, що ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став. Тому за глибоким переконанням суду його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. За вказаних обставин, суд переконаний у відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_4 положень ст.ст. 75, 69 КК України. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Отже, обвинуваченому на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.11.2013 року.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Документальне підтвердження процесуальних витрат на залучення експертів в матеріалах кримінального провадження відсутнє.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, неявок не допускав, а тому враховуючи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 371, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за вчинений злочин частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2013 року остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на три роки сім місяців.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирались.

Документальне підтвердження процесуальних витрат на залучення експертів в матеріалах кримінального провадження відсутнє.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй його копії.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1