Провадження № 1-кп/163/28/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
про продовження терміну запобіжного заходу
05 квітня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого Муто ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
розглядаючи в залі суду в м. Любомль кримінальне провадження №0000155 відносно ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258 КК України, -
в с т а н о в и в :
У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який востаннє продовжено ухвалою суду від 15.02.2017 року на 60 днів.
Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 15 квітня 2017 року, а завершити судовий розгляд у зазначений термін не видається можливим, тому за клопотанням прокурора вирішується питання про продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого на 60 днів, без визначення розміру застави.
Необхідність утримання обвинуваченого під вартою прокурор мотивував продовженням існування попередньо встановлених ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, обсяг яких не зменшився та їх наявність обґрунтував тим, що обвинувачений є громадянином Французької Республіки, постійного місця проживання, роботи або навчання на території України не має, тому з огляду на покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, він може перешкоджати встановленню істини у справі, ухилятись від явки та переховуватись від суду, здійснювати вплив на свідків, а також залишити територію України з метою перешкоджання кримінальному провадженню, у тому числі вибути на територію Французької Республіки, де він фактично проживав. Окрім цього, на даний час не встановлені усі спільники обвинуваченого, яких він може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб та свідчить про його можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. З врахуванням положень ч.5 ст.176 КПК України, вважає, що запобігання наведеним ризикам можливо лише шляхом застосування до обвинуваченогозапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке є виправданим, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечать досягнення мети, передбаченої ч.1 ст.177 КПК України.
Захисник обвинуваченого заперечив проти задоволення клопотання прокурора та заявив, що наведені останнім ризики не підтверджені належними доказами, а викладені підстави суперечать рішенням Європейського суду з прав людини щодо презумпції на користь звільнення особи з-під варти, дотримання розумних строків, у зв`язку із чим просив розглянути можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Обвинувачений з даного питання підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а обраний обвинуваченому ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) запобіжний захід - продовженню, виходячи з наступного.
За змістом ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання обвинуваченого під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В силу ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора, суд враховує характер та тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , серед який санкція найтяжчої статті передбачає покарання від 7 до 12 років позбавлення волі, а також те, що обвинувачений постійного чи тимчасового місця проживання або роботи на території України не має, є громадянином та жителем іноземної держави - Французької Республіки, що у своїй сукупності, на переконання суду, достатньо свідчить про ймовірність його переховування від суду з метою подальшого уникнення від відповідальності на території України.

Крім цього, у кримінальному провадженні судовий розгляд триває, дослідження письмових доказів не завершено, жодного свідка не допитано, що також дає підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може перешкоджати об`єктивному розгляду кримінального провадження, а також здійснювати незаконний вплив на свідків.

Отже, зазначене у своїй сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які на даній стадії кримінального провадження не зменшились та не змінились.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що саме попередньо обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатньо спроможним забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час подальшого судового розгляду та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», особа може триматись під вартою протягом розумного строку, який не може оцінюватись абстрактно. Це має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей кожної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості.

Виконуючи вимоги ч.9 ст.9 КПК України, яка визначає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд враховує характер інкримінованих обвинуваченому злочинів, загроза яких направлена на невизначене коло осіб, тому суспільна небезпечність їх є явно підвищеною.

Відтак, приймаючи до уваги особливості кримінального провадження, характер інкримінованих обвинуваченому злочинів, продовження обраного йому запобіжного заходу, на думку суду, також вимагають інтереси суспільства.

Щодо інших ризиків, на які вказував прокурор, то підстав вважати їх доведеними у суду немає.

Водночас, розглядаючи позицію сторони захисту, то суд не вбачає підстав та доцільності у застосуванні відносно обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, оскільки інші заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам та належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, а відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на що вказує захисник, не є належним чином доведеною, так як характер обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу уже сам по собі контролював поведінку обвинуваченого і забезпечував виконання, покладених на нього процесуальних обов`язків, відповідно слугував достатнім заходом для запобігання встановлених у справі ризиків.

Окрім цього, суд враховує положення ч.5 ст.176 КПК України та розмір застави, у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, до обвинуваченого не застосовує.

Строк тримання під вартою в порядку ч.3 ст.331 КПК України обвинуваченому слід продовжити на 60 днів.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000155 Муто ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів до 03 червня 2017 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуюча: суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3