Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/607/17
Провадження №: 1-кс/332/229/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 р. м.Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, громадянина України, українця, який має повну загальну середню освіту, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, місце реєстрації відсутнє, зі слів проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 27.11.2006 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком 1 рік. 10.10.2007 року вироку суду переглянутий, іспитовий строк скасований, направлений до Бережанської ВК Тернопільської області. 05.11.2010 року умовно достроково звільнений з місць позбавлення волі, невідбутий строк 6 місяців 29 днів;
- 10.09.2012 року Мелітопольським місцевим судом Запорізької області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.315, ст. 69, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. 24.09.2014 року звільнений з Кам`янської ВК Запорізької області № 101 по відбуттю строку покарання,-
Вимоги клопотання обґрунтовані таким. Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.02.2017 року близько 16-00 години ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою раніше судимою, в тому числі за вчинення злочину проти власності, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна,поєднане з проникненням у інше сховище, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, через хвіртку, незаконо проник на огорожену парканом територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом застосування фізичної сили, зняв з даху сараю два алюмінієвих листа, загальною вартістю 300 гривень, які належать ОСОБА_7 , але його дії були помічені потерпілою ОСОБА_7 , яка почала вимагати припинити злочинні дії та повернути їй викрадене майно.
Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з проникненням у інше сховище, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
22.02.2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з проникненням у інше сховище, вчинене повторно.
Крім того, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Наявність ризиків орган досудового розслідування підтверджує тим, що ОСОБА_5 , будучи особою раніше засудженою за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, підозрюється у вчиненні злочину проти власності, що свідчить про системність протиправних дій останнього та антисоціальну поведінку. Також приймаючи до уваги те, що підозрюваний є особою, яка непрацевлаштована, він може вчинити інший корисливий злочин. Окрім того, підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, неодружений, мешкає у іншому місті, а саме за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку з чим, усвідомлюючи, що у разі доведення вини останнього, йому загрожує покарання відповідно до санкції ч.3 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років, має можливість здійснити спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду в залежності від стадії кримінального процесу.
У судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав своє клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені, додавши, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у кримінальному провадженні допустимими доказами.
Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_5 зазначив про обгрунтованість відносно нього підозри, проте заперечував проти задоволення клопотання.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Просив суд обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження. В клопотанні є підпис підозрюваного та захисника щодо вручення 23.02.2017 року об 11-00 годині копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також копій матеріалів на 24 аркушах. Таким чином, враховуючи, що підозрюваного доставлено до слідчого судді 23.02.2017 року о 15-30 годині, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.02.2017 року, ОСОБА_5 був затриманий 21.02.2017 року о 19-45 годині відповідно до ст.208 КПК України без ухвали слідчого судді. Саме час 19-45 година 21.02.2017 року є моментом затримання ОСОБА_5 у розумінні вимог ст.209 КПК України.
З вказаного протоколу затримання вбачається, що підставою затримання ОСОБА_5 стало те, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
22.02.2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст.177 КПК України.
Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, наявними у справі допустимими доказами.
Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, судимість за який у встановленому законом порядку не знята та не погашена, - підозрюється у скоєнні злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання від чотирьох до восьми років, не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, суспільно-корисною працею не займається, не має місця реєстрації та постійного місця мешкання. Відповідно до протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 , остання безпосередньо після вчинення злочину вказує на підозрюваного, як на особу, яка щойно вчинила злочин.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим і прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою.
При цьому наявність даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема те, що останній не має міцних соціальних зв`язків та офіційного джерела доходу, не займається суспільно-корисною працею, не має місця реєстрації, не підтверджено документально його місце мешкання, свідчить про наявність зазначених вище ризиків. Посилання сторони захисту на можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту суддя вважає безпідставним, оскільки даних про наявність постійного місця мешкання у підозрюваного слідчому судді не надано, а також даних щодо підтвердження наявності його стійких соціальних звязків, джерела доходу, тощо.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Разом з тим, суд не погоджується зі слідчим в частині незазначення у клопотанні вимоги щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави.
Так, частиною 4 статті 183 КПК України передбачений вичерпний перелік, коли суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що до ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого за ч.3 ст.186 КК України, необхідно застосувати заставу у розмірі, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п.2. ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної за вчинення тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Враховуючи, що ОСОБА_5 не працює та не має джерела доходу, суд визначає заставу у мінімальному розмірі, передбаченому за вчинення тяжкого злочину.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Керуючись, ст.ст.3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислюється з моменту його фактичного затримання з 19-45 години 21.02.2017 року.
Строк дії ухвали слідчого судді закінчується о 19-45 годині 21.04.2017 року.
ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії ухвали внести заставу у розмірі 32000 (тридцять дві тисячі) гривень 00 копійок у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок Заводського районного суду м.Запоріжжя .
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, у час, визначений вказаним слідчим;
- не відлучатися з м.Запоріжжя без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;
Встановити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту винесення ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копії ухвали для її виконання направити начальникові Запорізького слідчого ізолятору Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, керівнику Запорізької місцевої прокуратури № 1 та начальнику СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області.
Копію ухвали вручити підозрюваному та захиснику негайно після її проголошення.
На ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1