АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/940/17 Справа № 183/4036/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002250, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1. 24 червня 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
2. 29 січня 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2015 року, остаточно до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
обвинуваченого: ОСОБА_6
прокурора: ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.01.2016 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз на загальну суму 352 гривні 40 копійок.

Справа в суді першої інстанції розглядалася в порядку передбаченому до ч.3 ст. 349 КПК України.
Згідно вироку суду першої інстанції, 07 червня 2016 року близько 12 години 40 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись біля магазину «АТБ-маркет», розташованому за адресою вул. Гетьманська, 44 в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав припаркований біля вказаного магазину велосипед вітчизняного виробництва марки «Україна», який належить ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 316 гривень 00 копійок.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 23 червня 2016 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись біля магазину «АТБ-маркет», розташованому за адресою вул. Гетьманська, 44 в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав припаркований біля вказаного магазину велосипед марки «Oskar», який належить ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2090 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить призначити більш м`яке покарання та зменшити строк покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказує, що вирок суду першої інстанції не відповідає тяжкості скоеного правопорушення, разом з тим обвинувачений зазначає що відшкодував шкоду завдану злочином та були відсутні претензії від потерпілих.

Як зазначено в апеляційній скарзі обвинуваченого судом першої інстанції не враховано, що вину ОСОБА_6 визнає повністю та у вчиненому розкаюється.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі та зменшити покарання, посилаючись на те, що велосипеди були повернуті потерпілим, прокурора яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Кримінальне провадження розглядалося судом першої інстанції в порядку ст. 349 КПК України та фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційної інстанцію не перевіряються.

Перевіривши матеріали кримінального провадження , колегія суддів вважає доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі являються необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини КК України. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дотримуючись наведених вимог, суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому, покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, якого раніше було неодноразово засуджено, але належних висновків для себе не зробив та знову скоїв корисний злочин.

Як вбачається з довідки про притягнення до кримінальної відповідальності (а.с. 86-88) обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово притягався до відповідальності за корисливі злочини.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про відсутність щирого каяття, оскільки обвинуваченим не вжито жодних дій, які б вказували на його каяття.

Повернення працівниками поліції велосипедів потерпілим не є пом`якшуючою обставиною, оскільки викрадені речі було повернуто працівниками поліції, та жодних грошових коштів обвинувачений не відшкодовував, що підтверджується розписками в (т. 1 а.с.43, 66).

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано негативну характеристику обвинуваченого за місцем проживання. Крім того, судом першої інстанції було взято до уваги, що ОСОБА_6 перебував з 1995 по 2005 роки на обліку у лікаря нарколога з діагнозом розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції обвинувачений надав пояснення, що в минулому хворів на туберкульоз, але відбуваючи покарання в ВК № 89 пройшов курс лікування та вилікувався.

Відповідно до клопотання обвинуваченого, апеляційним судом було зроблено запит до Обласного протитуберкульозного диспансеру Дніпропетровської області, та МСЧ Дніпропетровського СІЗО з метою отримання інформації щодо стану здоров`я обвинуваченого та чи хворіє обвинувачений на туберкульоз.

З отриманої апеляційним судом інформації вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 ,згідно до амбулаторної карти та даних рентгенологічного обстеження та консультації лікаря- фтизіатра від 29 червня 2016року має залишкові зміни перенесеного туберкульозу. Даних за активний туберкульоз не має, тому посилання обвинуваченного на наявність захворювання необгрунтоване.

За таких обставин, обвинувачений не навів інших переконливих не менш двох обставин, які істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину та є підставами для застосування вимог ст. 69 КК, а тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого. Не має підстав також для застосування вимог ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений має невідбуте покарання за вироком від 29.01. 2016року та судом першої інстанції обґрунтовано застосовано вимоги ст. 71 КК України при призначені остаточного покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення та призначене ОСОБА_6 , покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень,тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року, відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді апеляційного суду: ---------------------- ----------------------- ----- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4