ВИРОК

28 грудня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області,
громадянина України, зареєстрованого та проживаючого
за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 22 вересня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначене покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 листопада 2014 року приблизно в 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 на автомобілі прибув до невстановленого судом будинку по вул. М.Кривоноса в м. Києві, де у невстановленої особи придбав для власного вживання без мети збуту наркотичний засіб канабіс, почав незаконно зберігати його при собі, повернувся до автомобіля, яким незаконно перевіз наркотичний засіб до АДРЕСА_2 .
В цей же день, приблизно в 18 год. 10 хв. ОСОБА_5 біля будинку № 13/2 по вул. Г.Ватутіна в м. Києві був зупинений працівниками поліції, які вилучили в нього поліетиленовий пакет з наркотичним засобом канабіс вагою 0,695 г.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
В доводах апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин злочину, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що судом першої інстанції призначене покарання, яке не передбачене санкцією ч. 1 ст. 309 КК України. На його думку, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення.
На думку апелянта, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд дійшов помилкового висновку про призначення останньому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу лише в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Прокурор зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки за відсутності підстав для застосування ст. 69 КК України, суд призначив обвинуваченому покарання не у межах, встановлених ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти її задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, в повній мірі не дотримався вимог закону.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Посилаючись на вказану норму закону, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
На підставі цього суд дійшов висновку за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу. З таким висновком погоджується колегія суддів.
Що ж стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_5 розміру покарання, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.
Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено, що окрім інших видів покарань, суд може призначити штраф в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В той же час, відповідно до вироку, суд призначив ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що не передбачено законом.

З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 , яке не може бути призначене, колегія суддів вважає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України вирок судупідлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового вироку.
Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид та розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 вчинив злочин, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 розповів за яких обставин вчинив злочин, дав показання в суді першої інстанції, визнавши свою вину в повному обсязі.
Ця обставина свідчить про щире каяття обвинуваченого, а тому колегія суддів визнає її обставиною, що пом`якшує покарання.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 сплатив штраф в розмірі 510 грн., який призначений йому за вироком суду першої інстанції, тобто обвинувачений виконав судове рішення суду, що підтверджується квитанцією про сплату штрафу (а.с.139). Колегія суддів вважає, що ця обставина свідчить про бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, а тому вона не може бути не взята судом до уваги.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості злочину, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Підстав для застосування ст. 69 КК України немає.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що саме таке рішення є справедливим і відповідатиме меті покарання та загальним засадам призначення покарання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Соломянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому та прокурору.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3