Справа № 569/5540/17
УХВАЛА

12 квітня 2017 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю заявника скарги ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянув у судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, -

встановив:

ОСОБА_3 , звернувся до Рівненського міського суду зі скаргою, у якій просить скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 (далі слідчий) від 04 квітня 2017 року та зобов`язати слідчого провести слідчий експеримент на місці вчинення кримінального правопорушення за його участю та участю потерпілої ОСОБА_7 із застосуванням технічних засобів фіксації слідчої дії за адресою АДРЕСА_1 , для чого у випадку відмови власників на проведення слідчої дії у їх житлі, звернутись із відповідним клопотанням до слідчого судді для забезпечення слідчого експерименту.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 є підозрюваним у кримінальному провадженні № 1008606 від 13 грудня 2016 року у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 127 КК України. Повідомлення про підозру у вчиненні злочину йому вручено 24 лютого 2017 року, що на його думку є передчасним. 29 березня 2017 року, відповідно до п.12 ч.3 ст. 42 КПК України, подав слідчому клопотання про проведення вищевказаного слідчого експерименту. Постановою слідчого від 04 квітня 2017 року у задоволенні клопотання відмовлено. Постанову вважає необґрунтованою, такою, що суперечить вимогам статті 94, 42 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник скаргу підтримали.

Слідчий та прокурор вказали на необґрунтованість скарги.

Заслухавши думку учасників розгляду скарги, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема, рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання .

Встановлено, що ОСОБА_3 , підозрюваний у кримінальному провадженні № 1008606 від 13 грудня 2016 року у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 127 КК України, 29 березня 2017 року, подав слідчому клопотання про проведення слідчого експерименту на місці злочину за адресою АДРЕСА_1 , за його участю та участю потерпілої ОСОБА_7 із застосуванням технічних засобів фіксації слідчої дії.

Постановою слідчого від 04 квітня 2017 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Згідно ч.3 ст. 240 КПК України, до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

ОСОБА_7 є потерпілою по справі і відповідно до пункту 6 частини 1 статті 56 КПК України вона має право давати показання або відмовитись давати показання, це право їй гарантоване ст. 63 Конституції України.

Виходячи із даного положення суд не має права примусово заставити потерпілу прийняти участь у слідчому експерименті з обвинуваченим, крім того це буде суперечити вимогам ч.4 ст. 240 КПК України.

Тому, суд визнає скаргу необґрунтовано і приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 240, 303, 306, 307 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 в якій він просить скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язати слідчого провести слідчий експеримент на місці вчинення кримінального правопорушення за його участю та участю потерпілої ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1