Справа № 344/2520/17
Провадження № 11-сс/779/60/2017
Категорія ст.181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання

прокурора

підозрюваного

та його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , поданою в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Обов`язки покладені на підозрюваного, діють до 22.04.2017 року. Строк дії ухвали шістдесят днів.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в суді доведена обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, однак наявність підстав, що існують ризики переховування підозрюваного від досудового розслідування, можливість впливати на потерпілого та свідків, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, не доведено в судовому засіданні. При цьому, враховуючи вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, дані про наявність місця проживання, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, забезпечить адекватне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2017 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та не обирати щодо нього жодного іншого запобіжного заходу.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема вказує, що досудове слідство в даному кримінальному провадженні триває вже більше 2-х місяців і його підзахисний не переховувався, а постійно з`являвся на виклики слідчого та до суду. Також зазначає, що свідки та очевидці події вже надали пояснення органам досудового розслідування, а тому відсутній ризик того, що ОСОБА_6 буде незаконно впливати на вказаних осіб. Вважає голослівними та безпідставними твердження прокурора про наявність ризику вчинити підозрюваним інше кримінальне провадження через те, що ОСОБА_6 неодноразово судимий. Звертає увагу суду на те, що його підзахисний притягався до кримінальної відповідальності 08.12.2005 року, але протягом 12 років не вчинив жодного умисного злочину, а злочин, в якому він підозрюється відноситься до злочинів, вчинених з необережності.

Вказує, що слідчий суддя не врахував вищезазначені обставини та в порушення вимог п.п.3,4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та практики Європейського суду з прав людини, прийшов до неправильного висновку про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись тільки на тяжкість інкримінованого злочину та суворість покарання.

В апеляційній інстанції:

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін;

- захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити апеляційні вимоги.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги процесуального закону слідчим суддею були дотримані.

Як вбачається із матеріалів подання, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відноситься до категорії тяжкого злочину та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

На думку колегії суддів, надані органом досудового розслідування докази доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується протоколом огляду місця події, висновками інженерно-транспортних експертиз, судово-медичної експертизи, медико-криміналістичної експертизи, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 .

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставними висновки слідчого судді щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України є обов`язковою підставою для застосування запобіжних заходів.

Про можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду свідчить відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків та суворість покарання, яке передбачено за інкримінований злочин, оскільки наслідки та ризик спроби ухилитись від кримінальної відповідальності можуть бути визнані підозрюваним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Колегія суддів критично ставиться до доводів сторони захисту про те, що проведення допиту свідків слідчим усуває можливість впливати на них, оскільки відповідно до вимог кримінального процесуального закону висновки суду можуть бути обґрунтовані тільки показаннями свідків, які безпосередньо були допитані судом.

Про можливість вчинити підозрюваним ОСОБА_6 інші кримінальні правопорушення свідчить те , що раніше він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не був офіційно працевлаштований.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів судового провадження, та дійшов до правильного висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема, домашнього арешту та покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги захисника неспроможними, оскільки наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Колегія суддів, враховуючи стадію, на якій знаходиться розслідування даного кримінального провадження, характер слідчих дій, які необхідно провести для встановлення всіх фактичних обставин, вважає, що обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту забезпечить на теперішній час належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яку подано в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_2