Провадження № 1-кп/569/41/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2017 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області
в складі головуючого - судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження №0002377 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Рівне, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В :
17 квітня 2015 року близько 08 години ОСОБА_7 біля будинку № 15 по вулиці Млинівська в місті Рівне, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 з мотивів особистих неприязних відносин, із застосуванням предмета, зовні схожого на пістолет, здійснив декілька пострілів по ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді множинних вогнепальних поранень голови, шиї, пахвинної ділянки зліва з наявністю сторонніх тіл, наявністю сторонніх тіл в ділянці грудної клітки зліва на рівні 1-го ребра, травматичного ушкодження інерпателярної складки, травматичного дефекту хряща зони навантаження латерального виростка лівої в/гомілкової кістки, наявністю стороннього тіла заднього латерального відділу лівого колінного суглоба, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм довготривалості здоров`я.

Продовжуючи свої злочинні дії, 17 квітня 2015 року близько 09 години ОСОБА_7 біля будинку № 19 по вулиці Льонокомбінатівська в місті Рівне, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 з мотивів особистих неприязних відносин, із застосуванням предмета, зовні схожого на пістолет, здійснив декілька пострілів по ОСОБА_4 , чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді травматичного ушкодження м`яких тканин правої лобної ділянки голови з наявністю стороннього тіла, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, визнав повністю, а у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України не визнав. Показав, що 15 квітня 2015 року його дружина розповіла йому про зґвалтування її ОСОБА_9 в 2008 році на святкуванні дня народження Швидкої Оксани, дружини ОСОБА_4 . Під впливом цих зізнань він 17 квітня 2015 року о 8 годині ранку поїхав до будинку, де мешкає ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_2 . Став за машиною та дочекався, поки ОСОБА_9 вийшов з під`їзду і сів в автомобіль. Опір ОСОБА_9 йому не чинив, сидів у машині і кричав, потім вискочив через пасажирську дверку і втік у під`їзд. Він наніс пошкодження автомобілю потерпілого та поїхав до місця проживання ОСОБА_4 на вул.Льонокомбінатівська. Побачив, що ОСОБА_4 сідає в машину, та перегородив йому дорогу своїм автомобілем. Вийшов з авто та став наносити пошкодження машині ОСОБА_4 та потерпілому. Опору потерпілий не чинив. Після того, як ОСОБА_4 втік, він сів у своє авто та поїхав. До потерпілих їхав з метою нанести їм тілесні ушкодження за те, що вони зробили з його дружиною. Позов прокуратури визнає повністю, позови потерпілих не визнає, оскільки його вчинок спровокований їх діями. Як, куди і яким чином наносив тілесні ушкодження потерпілим повідомити відмовився.

Потерпілий ОСОБА_9 показав, що 17 квітня 2015 року близько 8 години 40 хвилин сів у службове авто марки «Peugeot Partner». Поряд стояв автомобіль марки «Лада Калина», з якого вийшов ОСОБА_7 , розбив арматурою скло у водійських дверцятах його машини та почав стріляти. Цілився в голову, але він підняв руку і куля попала в бік. Після третього пострілу він через пасажирську дверку вискочив на вулицю та побіг в сторону свого будинку. Обвинувачений продовжував стріляти у спину, але вже з іншого пістолета - короткоствольного. В нього загалом потрапило шість куль, дві з яких донині знаходяться в його тілі. Також обвинувачений пошкодив автомобіль. Стріляв ОСОБА_7 з двох різних пістолетів чорного та сірого кольорів. Обвинуваченого не знає і до цієї події не бачив. Дружину обвинуваченого знає, однак ніяким чином її не ображав, в інтимні стосунки з нею не вступав.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що 17 квітня 2015 року зранку дружина повідомила, що стріляли в його кума ОСОБА_9 . Він біля 9 години 15 хвилин вийшов з під`їзду та сів у свій автомобіль марки «BMW». В цей момент під`їхала машина червоного кольору марки «Лада Калина» і заблокувала його автомобіль. До нього підійшов обвинувачений та арматурою розбив скло у водійських дверцятах і здійснив два постріли з пістолета Флобера в тулуб та третій постріл у голову. Він вискочив з машини, впав, закрив голову рукою, а обвинувачений вдарив його арматурою по руці, хоча цілився в голову. Він встав, послизнувся і знову впав та отримав удар по руці і по спині. Він почав бігти, обвинувачений доганяв його до магазину, продовжуючи стріляти в його напрямку, а тоді розвернувся і пішов бити машину. Куля, яка потрапила йому в голову, і нині там, тому що діставати її небезпечно.

Свідок ОСОБА_10 показала, що 17 квітня 2015 року вранці її чоловік ОСОБА_9 пішов на роботу, але через декілька хвилин повернувся додому весь у крові та повідомив, що в нього стріляв невідомий чоловік. До того вона чула на вулиці якийсь шум і хлопки, але що саме відбувалося на подвір`ї не бачила. На тілі чоловіка були поранення коліна, голови, шиї та руки. У квартирі чоловік втратив свідомість і вона викликала «швидку допомогу».

Свідок ОСОБА_11 показала, що 17 квітня 2015 року зранку до неї подзвонила кума ОСОБА_10 та повідомила, що в її чоловіка стріляли. Вона розповіла про це своєму чоловіку ОСОБА_4 . Він одягнувся та вийшов з квартири, щоб їхати до ОСОБА_9 . Через чотири хвилини постукала сусідка і сказала, що в її чоловіка стріляли. Під під`їздом стояла розбита машина, чоловік був у крові - на скроні та руці. Років 7-8 тому вона спілкувалася з дружиною обвинуваченого, коли той був на заробітках. ОСОБА_12 бувала в них вдома 4-5 разів. Щодо зґвалтування дружини обвинуваченого у неї вдома ОСОБА_9 їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_12 показала, що в липні 2008 року була на святкуванні дня народження Швидкої Оксани. Серед гостей був і ОСОБА_9 . На пропозицію ОСОБА_13 залишилася ночувати в неї, бо була з дитиною і повертатися додому вже було пізно. Коли з дитиною лягли спати, невідомо звідки з`явився ОСОБА_9 та силою примусив її вступити з ним у статевий зв`язок. Вона кричала, плакала, але господарі квартири їй на допомогу не прийшли. В міліцію не зверталася і про цю подію нікому не розповідала. 15 квітня 2015 року розказала чоловіку про зґвалтування. Про свій намір помститися він їй нічого не розповідав. Зброї у чоловіка чи у помешканні ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_14 показала, що в квітні 2015 року біля 8 години 30 хвилин побачила у вікно своєї квартири як машина червоного кольору перегородила дорогу автомобілю її сусіда ОСОБА_4 , з неї вискочив чоловік та почав стріляти у потерпілого. ОСОБА_15 вискочив через водійські дверцята та став кричати. Чи бив обвинувачений ОСОБА_4 не пам`ятає. Після того, як потерпілий втік, обвинувачений став бити його автомобіль.

Свідок ОСОБА_16 показала, що в квітні 2015 року сестра ОСОБА_12 повідомила, що її чоловік ОСОБА_7 зробив щось дуже погане. Вони приходили до неї і ОСОБА_17 просив заховати в помешканні пакет, але вона відмовила йому та вигнала їх з дому. Пізніше сестра розповіла їй про мотив вчинку обвинуваченого та зґвалтування.

Свідок ОСОБА_18 показав, що про вчинок ОСОБА_7 дізнався від своєї дружини та з телевізійних новин. Пізніше дружина розповіла, що ОСОБА_19 зґвалтували у квартирі ОСОБА_20 , вона про це чоловіку не розказувала, бо боялася.

Свідок ОСОБА_21 показала, що на початку літа 2015 року бачила обвинуваченого біля машини сусіда ОСОБА_4 . Він вдарив биткою по автомобілю потерпілого, кинув її у свою машину і поїхав. ОСОБА_4 біля машини не бачила та пострілів не чула.

Свідок ОСОБА_22 показав, що в квітні 2015 року був в гостях у ОСОБА_9 . Потерпілий пішов на роботу, а через деякий час повернувся у крові і сказав, що хтось напав на нього. Про мотиви нападу не казав. На ньому була кров в ділянці шиї, на нозі та на руках.

Показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 доказів на підтвердження чи спростування винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів не містять.

Згідно із протоколом огляду місця події від 17 квітня 2015 року, проведеного в приміщенні Рівненської центральної міської лікарні, на речах потерпілого ОСОБА_9 виявлено : на куртці - кілька отворів круглої форми розміром до 3 мм в ділянці спини, на штанах - плями бурого кольору, схожі на кров, та отвір в ділянці колінного суглоба, на футболці - плями речовини бурого кольору, схожої на кров.

Під час огляду 17 квітня 2015 року місця події біля будинку № 19 по вул.Льонокомбінатівська в м.Рівне виявлено пошкодження автомобіля марки «BMW», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , а саме пошкоджено лобове скло, інші вікна автомобіля, радіаторну решітку, лівий боковий ліхтар, бокове дзеркало заднього виду, на кузові автомобіля в ділянці лівої передньої фари наявна подряпина на лакофарбовому покритті, що підтверджується протоколом огляду місця події.

Згідно з протоколом огляду місця події від 17 квітня 2015 року, проведеного на території біля будинку № 15 по вул.Млинівська в м.Рівне, на автомобілі «Peugeot Partner», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , виявлено пошкодження : розбиті передні фари, лобове скло, скло на пасажирських та водійських дверцятах. На водійському сидінні виявлено кулю від пневматичного пістолета.

Відповідно до висновку експерта № 547 від 19 червня 2015 року, у потерпілого ОСОБА_9 відмічені такі тілесні ушкодження: множинні вогнепальні поранення голови, шиї, пахвинної ділянки зліва з наявністю сторонніх тіл, стороннє тіло ( куля ) в ділянці грудної клітки зліва на рівні І-го ребра, травматичне ушкодження інерпателярної складки, травматичний дефект хряща зони навантаження латерального виростка лівої в/гомілкової кістки, стороннє тіло заднього латерального відділу лівого колінного суглоба. Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від чотирьох травматичних дій тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кулі чи інші вогнепальні знаряддя, могли утворитися у вказаний термін та відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм довготривалості розладу здоров`я.

Згідно із висновком експерта № 541 від 19 червня 2015 року, у потерпілого ОСОБА_4 відмічене таке тілесне ушкодження: травматичне ушкодження м`яких тканин правої лобної ділянки голови з наявністю стороннього тіла. Вказане тілесне ушкодження виникло не менше як від однієї травматичної дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути куля ( дріб ) чи інше вогнепальне знаряддя, могло утворитися у вказаний термін та відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Як вбачається з висновку експерта № 56-мк від 10 червня 2015 року на тканині куртки, яка належить ОСОБА_9 , виявлені вісім пошкоджень з ознаками, подібними до вхідних вогнепальних, розташованих: одне на комірі ззаду; три на задній поверхні лівого рукава у верхній третині, два у верхній третині спинки зліва, одне у верхній третині спинки справа, одне у середній третині спинки справа. На тканині теніски, яка належить ОСОБА_9 , виявлені п`ять пошкоджень з ознаками, подібними до вхідних вогнепальних, розташованих: три у нижній третині переду зліва, два на задній поверхні лівого рукава. На тканині брюк, які належать ОСОБА_9 , виявлене одне пошкодження з ознаками, подібними до вхідного вогнепального, розташоване у середній третині лівої передньої половинки. Дані пошкодження спричинені кулями калібру 4мм, імовірно під патрон Флобера.

Відповідно до висновку експерта № 2-150 від 7 травня 2015 року, об`єкт, який був виявлений та вилучений 17 квітня 2015 року під час проведення огляду місця події у дворі будинку АДРЕСА_2 , до боєприпасів не відноситься, однак є складовою частиною, а саме кулею 4 мм патрону кільцевого запалювання патрона Флобера та могла бути відстріляна з гладкоствольних револьверів та пістолетів калібру 4 мм, призначених та пристосованих для відстрілу патронів Флобера кільцевого запалювання.

Дії обвинуваченого кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.1 ст.122 та ч.4 ст.296 КК України.

Як встановлено судом та визнано самим обвинуваченим, його умисел був спрямований на нанесення невизначеної шкоди здоров`ю потерпілих, фактично було заподіяно потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження середньої тяжкості та потерпілому ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений заперечив свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, оскільки умислу на порушення громадського порядку не мав, вчинив злочин з мотивів помсти за дружину. Захисник обвинуваченого просить перекваліфікувати дії підзахисного на ч.2 ст.125 КК України, оскільки здійснене обвинуваченим кримінальне правопорушення було спрямовано проти конкретних осіб - потерпілих, з мотивів помсти та з метою завдання їм тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Об`єктивна сторона хуліганства полягає у вчиненні діяння - грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Кваліфікуючою ознакою хуліганства, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , є вчинення зазначених вище дій із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

Оцінюючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 суд бере до уваги висновки Верховного Суду України, які містяться в рішенні від 4 жовтня 2012 року у справі № 5-17кс12, щодо юридичної оцінки складу злочину - хуліганства та його відмінності від злочинів, учинених на грунті особистих неприязних стосунків.

Згідно із вказаним рішенням об`єктом посягання при хуліганстві є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм, моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв ( відображається ) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі і гідності людини, її прав та свобод, зокрема, прав на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації ( спілкування ), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу ( характер ) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Вказаний висновок узгоджується також з положеннями п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 2 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно з якими суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувалися особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що в 2008 році дружина була запрошена на день народження ОСОБА_13 та пішла до неї з сином, бо в нього були справи. Дружина була ображена на нього, відключила телефон та залишилася там ночувати. Він деякий час чекав її біля під`їзду та бачив, як з нього вибігав ОСОБА_9 , але значення цьому тоді не надав. Наступного дня дружина прийшла засмучена, у пригніченому стані, але причини такого настрою не називала і більше цього питання вони не піднімали. Коли він наносив тілесні ушкодження потерпілим, то пояснював, що це за Аню.

Вказані показання обвинуваченого підтверджуються також показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який вказав, що ОСОБА_7 кричав «я вам дам Аню, це вам за Аню». Дружина обвинуваченого ночувала в них в 2008 році, однак про зґвалтування її йому нічого не відомо. В 2014 році ОСОБА_7 був на заробітках у Москві та намагався через його дружину дізнатися номер телефону ОСОБА_9 , щоб зустрітися з ним і побити його. Потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що з дружиною обвинуваченого знайомий і спілкувався з нею у помешканні Швидких в 2008 році. Під час здійснення пострілів обвинувачений кричав щось про розплату. Свідок ОСОБА_11 вказала, що дружина ОСОБА_7 бувала у них вдома та залишалася ночувати. Про те, що ОСОБА_9 чіплявся до неї, їй не повідомляла, а навпаки, сама цікавилася ним.

За таких обставин суд вважає, що в діях обвинуваченого відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, оскільки судом встановлено, що потерпілі були знайомі обвинуваченому, він мав до них негативне ставлення, викликане підозрою у зґвалтуванні його дружини, поштовхом до заподіяннях тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих, про яку обвинувачений дізнався зі слів дружини 15 квітня 2015 року, зі змісту протиправних дій простежується бажання завдати шкоди здоров`ю та майну потерпілих через особисту неприязнь до них з мотивів помсти за зґвалтування дружини. При цьому, значення має сприйняття обвинуваченим обставин щодо посягання на статеву недоторканість та свободу своєї дружини як дійсних та мета, з якою обвинувачений вчинив протиправні дії, а не доведеність факту зґвалтування, на що вказував прокурор.

Фактичні обставини справи свідчать про відсутність у обвинуваченого умислу на вчинення хуліганства, а в його діях - грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, із застосуванням заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмета. Стороною обвинувачення не надано, а судом не здобуто жодного доказу на підтвердження того, що обвинувачений мав умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, суд враховує передбачені ст.17 КПК України положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини. Доведенню підлягають місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, а також форма вини і мотив.

В судовому засіданні не встановлено із застосуванням яких предметів було здійснено постріли по потерпілих та завдано пошкодження транспортним засобам. Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_4 вказують на нанесення обвинуваченим ударів за допомогою металевої арматури, хоча обвинувачення містить покликання на їх нанесення металевою трубою. Свідок ОСОБА_21 показала, що обвинувачений наносив удари дерев`яною палицею. Експерт ОСОБА_26 в судовому засіданні ствердив, що за відсутності пристрою, з якого були вистріляні кулі, встановити вид зброї, який застосовувався, в даному випадку неможливо, що також підтверджується висновком експерта № 2-158 від 5 травня 2015 року. Аналогічний висновок міститься і у висновках експерта № 309 від 5 червня 2015 року та № 310 від 7 червня 2015 року щодо неможливості встановити тип та характеристики знаряддя, яким могли бути нанесені пошкодження транспортних засобів. Однак, суд приймає до уваги показання потерпілих та свідків щодо застосування обвинуваченим до потерпілого предмету, зовні схожого на пістолет.

Обвинуваченням не надано і судом не здобуто доказів, що предмет, з якого обвинуваченим здійснювалися постріли, був заздалегідь заготовлений ним для нанесення тілесних ушкоджень.

Враховуючи зазначене суд вважає, що правова кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України, за якою йому пред`явлено обвинувачення, не знайшла свого підтвердження зібраними в ході кримінального провадження доказами, оскільки така правова кваліфікація можлива тільки у випадку, коли винний мав умисел на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Об`єктами злочинів, передбачених ст.122 та ст.125 КК України є здоров`я потерпілої особи. Об`єктивна сторона вказаних злочинів включає в себе дію або бездіяльність, спрямовані на заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження та легкого тілесного ушкодження, наслідки у виді спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження та легкого тілесного ушкодження і причинний зв`язок між зазначеними діянням та наслідками.

З аналізу всіх досліджених доказів у кримінальному провадженні підтверджується об`єктивна сторона злочинів, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.125 КК України, вчинених ОСОБА_7 , що характеризується умисним діянням обвинуваченого - спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 та потерпілому ОСОБА_4 , наслідками, що настали, у виді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я ОСОБА_27 , та причинним зв`язком між вказаними протиправними діяннями обвинуваченого та наслідками, що настали від них, з урахуванням місця, часу, способу, мотиву та обстановки спричинення тілесних ушкоджень.

Таким чином, в діях обвинуваченого ОСОБА_7 наявний склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КК України та ч.2 ст.125 КК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 щодо потерпілого ОСОБА_9 за ч.1 ст.122 КК України кваліфіковані вірно як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених статтею 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно потерпілого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а вина обвинуваченого у вчиненні вказаних злочинів повністю доведена і ним визнана.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на диспансерному обліку лікаря-нарколога в КЗ «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» з 26 січня 2011 року з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання первитину, стан залежності».

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає наявність на утриманні неповнолітньої дитини та з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, обставини справи, спосіб вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого ( відсутність каяття ), обставини, що пом`якшують покарання, позицію потерпілих щодо міри покарання, а також мету покарання, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах, встановлених санкціями ч.1 ст.122 та ч.2 ст.125 КК України.

Прокурором в кримінальному провадженні в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради пред`явлено позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення в сумі 7709,39 грн. Вказаний позов обвинуваченим визнаний повністю та підлягає задоволенню.

Потерпілим ОСОБА_9 пред`явлено позов про стягнення з обвинуваченого 7962,12 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, та 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В судовому засіданні було встановлено, що автомобіль марки «Peugeot Partner» є власністю ТОВ «Рейкарц Хотел Менеджмент», а тому суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення витрат на заміну запчастин пошкодженого автомобіля в розмірі 5950 грн., так як право на відшкодування майнової шкоди має особа, якій така шкода завдана.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу ) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Однак, вказані вимоги потерпілим заявлені не були.

Підлягає до задоволення позов ОСОБА_9 в частині стягнення витрат на лікування в сумі 2010,12 грн. Враховуючи, що витрати на придбання лікарських препаратів проведені у період перебування ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні ( з 17 квітня 2015 року по 13 травня 2015 року ), що підтверджується епікризом, суд не приймає до уваги покликання сторони захисту на відсутність доказів понесення цих витрат саме на лікування потерпілого.
Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач в зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого та з урахуванням тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, тривалість лікування та позбавлення можливості у вказаний період забезпечувати себе та свою родину, час та зусилля, які необхідні для відновлення стану здоров`я, відсутність добровільного відшкодування завданої шкоди та вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 20000 грн.
Потерпілим ОСОБА_4 пред`явлено позов про стягнення з обвинуваченого завданої майнової шкоди в розмірі 18580,80 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн.
Підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування в сумі 106,80 грн., оскільки вказані витрати понесені в період перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні ( з 17 квітня 2015 року по 22 квітня 2015 року ).
Позовні вимоги щодо стягнення витрат на відновлення автомобіля в розмірі 17152 задоволенню не підлягають, оскільки доданий до позовної заяви рахунок № 26 від 23 квітня 2015 року не підтверджує факту здійснення його оплати та містить перелік деталей автомобіля, пошкодження яких не зазначені в протоколі огляду транспортного засобу позивача на місці події. Інших доказів, які підтверджували б розмір завданих пошкодженням транспортному засобу збитків, позивачем не надано. Витрати на доставку запчастин не є реальними збитками в розумінні ст.22 ЦК України, а тому вимога про їх стягнення задоволенню також не підлягає.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач в зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, тяжкість отриманих тілесних ушкоджень та їх місце розташування, тривалість лікування, відсутність добровільного відшкодування завданої шкоди та вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 10000 грн.
Покликання обвинуваченого на неправомірні дії самих потерпілих як підставу невизнання позовів в частині стягнення моральної шкоди суд до уваги не приймає, оскільки судом встановлено вину обвинуваченого у спричиненні потерпілим тілесних ушкоджень, внаслідок чого їм і було завдано моральної шкоди.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
На підставі наведеного та керуючись ст.128, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 КК України та ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання :

за ч.1 ст.122 КК України - у виді трьох років обмеження волі;

за ч.2 ст.125 КК України - у виді двох років обмеження волі.

Відповідно до ст.70 КК України покарання ОСОБА_7 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років обмеження волі.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради кошти за перебування потерпілих від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні у травматологічному та нейрохірургічному відділеннях Рівненської центральної міської лікарні в сумі 7709 ( сім тисяч сімсот дев`ять ) грн.. 39 коп.
Позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 2010 ( дві тисячі десять ) грн.. 12 коп. та моральну шкоду в сумі 20000 ( двадцять тисяч ) грн..
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 106 ( сто шість ) грн.. 80 коп. та моральну шкоду в сумі 10000 ( десять тисяч ) грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речові докази : куртку та футболку потерпілого ОСОБА_9 залишити у власності потерпілого; пошкоджену автомобільну решітку та поворотну фару автомобіля марки «ВMW» - залишити у власності потерпілого ОСОБА_4 ; гіпсовий зліпок протектора шини, один недопалок, пасовий зліпок сліду знаряддя пошкодження, кулю калібром 4 мм патрону кільцевого запалювання патрона Флобера, два предмета, ззовні схожі на кулі, знищити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 3593 ( три тисячі п`ятсот дев`яносто три ) грн.. 78 коп. у відшкодування витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :