Справа № 372/336/17
Провадження 1-кс-180/17
ухвала
Іменем України
31 березня 2017 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторони кримінального провадження прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000847 від 17.11.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке обґрунтовує тим, що 21.03.2013 року між ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» та ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК» укладено іпотечний договір №3_01Ю/6, що забезпечує вимоги Іпотекодержателя. В подальшому, 20.04.2016 року між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕКС-РАЙТ» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором №3_01Ю/6, а в подальшому 25.04.2016 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕКС-РАЙТ» та ТОВ «УКРАЇНСЬКА ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами №3_01Ю/6, предметом якого було відступлення прав за наступним іпотечним договором. Постановою Київського апеляційного Господарського суду від 11.10.2016 року у справі №910/4818/16 за позовом ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» до

ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК» про визнання недійсним договору, залишено в силі рішення Господарського суду

м. Києва від 26.04.2016 року та визнано недійсним укладений 21.03.2013року між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК» та

ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» Іпотечний договір №З_01Ю/6, скасовано запис про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер іпотеки №416805 від 21.03.2013року). Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова була оприлюднена 21.10.2016 року. Водночас, 22.10.2016 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 на підставі дублікату іпотечного договору серія та номер: 667 виданого 23.04.2015, змінено власника нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, приміщення А,А` з ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» на

ТОВ «УТПГ «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.10.2016 року № 31989866). Відповідно до картки прийому заяви ТОВ «УТПГ «СПЕЦЕНЕРГОМАШ» № 31989233, товариство, з метою реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 подали лише документи, якими підтверджується прострочення ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ» зобов`язання зі сплати іпотеки. Водночас, відповідно до показів ОСОБА_4 , рішення суду, яким договір іпотеки було визнано недійсним, подано не було. Жодних відомостей про наявність судового спору озвучено також не було, що послугувало підставою у здійсненні реєстрації права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення А,А. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 3208/5 від 10.11.2016 року рішення приватного нотаріуса ОСОБА_4 були скасовані, а нерухоме майно повернуто ПАТ «ХІМНАФТОМАШПРОЕКТ». Водночас, постановою Вищого господарського суду України від 23.01.2017 року у справі № 910/4818/16 рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 у справі № 910/4818/16 скасовано. Згідно постанови слідчого від 02.03.2017 року нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, приміщення А,А. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Отже, у органу досудового розслідування зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, приміщення А,А, є об`єктом кримінально протиправних дій, водночас на даний час достовірно не встановлено, хто є його дійсним власником.

Заслухавши прокурора, який підтримав дане клопотання, дослідивши копії документів, якими обґрунтовується доводи клопотання, суд приходить до висновку про його задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Внесене прокурором клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріалам клопотання, а також прокурором в судовому засіданні, доведено достатність даних про здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, тому з метою запобігання можливим фактам подальшого відчуження нерухомого майна стороннім особам, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, є підстави для задоволення клопотання, оскільки у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного прокурором клопотання.

Відповідно до ст. 107 КПК клопотання про застосування технічних засобів фіксування не надходило, фіксація процесуальної дії не здійснювалася.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0).

Заборонити органам державної реєстрації прав (державним реєстраторам) вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, приміщення А, А (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0).

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1