Номер провадження: 11-сс/785/295/17
Номер справи місцевого суду: 495/1344/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областівід 23.02.2017 року, якою відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, тимчасово не працюючого, з середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненнізлочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, в рамках кримінального провадження №0000202 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВПГУНП в Одеській області ОСОБА_9 задоволено частково та до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною йому залишати місце свого проживання в період часу з 22 год. до 07 год. строком до 22.04.2017 року включно із покладенням на нього певних обов`язків, перелік яких зазначений в резолютивній частині ухвали.

Слідчий суддя, мотивуючи своє рішення, вказав, що слідчим та прокурором надано достатньо доказів, які свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, та до уваги вагомість доказів, що обґрунтовують відповідні обставини, в тому числі суворість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі доведення та визнання його вини у вчиненому злочині, вік та стан здоров`я підозрюваного, його майновий стан і позитивну характеристику.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з наступними обставинами:

- слідчий суддя не навів існування ризиків, встановлених у ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання, характеризуюся позитивно, є не судимою особою та є законослухняним громадянином (ніколи не притягувався навіть до адміністративної відповідальності), сам з`являвся до слідчого із захисником для допиту за обставинами справи, нікуди не став ховатися від органів слідства;

- слідчим та прокурором не надані до суду доказів на підтвердження своїх аргументів, про те, що ОСОБА_7 може вчинити інші більш тяжкі кримінальні правопорушення;

- слідчий суддя, в порушення вимог ч.1 ст.194 КПК України, у ході судового засідання 23.02.2017 року, діючи виключно в інтересах сторони обвинувачення, оголошував перерву і витребував у слідчого копію повідомлення про підозру ОСОБА_7 , хоча, він повинен розглянути клопотання слідчого на основі тих матеріалів, які були надані йому слідчим з клопотанням.

З огляду на викладене вище, ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Натомість ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Натомість ч. 2 ст. 181 КПК України передбачає, що домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі та врахував при постановленні ухвали.

Обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, підтверджується зібраними по справі доказами, копії яких долучені до матеріалів клопотання та дослідженими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а саме:

- протоколом прийняття усної заяви про вчинення злочину від 10.11.2016 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 10.11.2016 року;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 16.11.2016 року

- висновком експерта № 1 від 06.01.2017 року, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_10 мається забійна рана в області нижнього краю лівої очиці, синці в повіках очей. Для загоєння забійної рани зазвичай потребується більше 6-ти і не більше 21 дня, рана у ОСОБА_10 у відповідності з п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 року) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я. Синці в області обличчя викликають незначні, скоро скороминущі наслідки, що тривають не більше 6-ти днів і відповідно до п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що при розгляді клопотання, слідчий суддя, витребувавши у слідчого копію повідомлення про підозру ОСОБА_7 порушив вимоги ч.1 ст.194 КПК України, оскільки згідно ч 4 ст. 193 КПК України, за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя, суд має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.
Мотивуючи правильність висновків слідчого судді щодо необхідності застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційний суд також враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілого чи свідків у даному кримінальному провадженні з метою викривлення їх показань, оскільки він обізнаний про місце їх проживання.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання сторони захисту на те, що наявність у підозрюваного ОСОБА_7 постійного місця проживання, на утриманні матір-інваліда, мінімізує ризики, встановлені у ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки з урахуванням конкретного характеру інкримінованого йому злочину та тяжкості покарання, яке загрожує в разі визнання його винним, наявність вищевказаних обставин не може гарантувати його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що наявним у кримінальному провадженні ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт на певний час.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін. Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областівід 23.02.2017 рокупро застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3