Справа №484/2821/16-к 29.03.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2017 року м. Миколаїв.
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в дистанційному судовому провадженні матеріали кримінального провадження №0000362 за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Миколаївського гарнізону на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2016 року, відносно
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Берека Первомайського району Харківської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, розлученого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, військовослужбовець військової частини «польова пошта НОМЕР_1 », молодший сержант,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України.
Учасники судового провадження:
Прокурор: ОСОБА_6 ,
Обвинувачений: ОСОБА_5 (в режимі відео конференції),
Розпорядник судового засідання Первомайського районного суду Харківської області: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції).
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора
Просить скасувати оскаржуваний вирок через з істотні порушення кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді 1 інстанції.
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
ОСОБА_5 визнаний невинуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст.407 КК України та виправданий на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, за відсутністю складу злочину.
______________________________________________________________
провадження № 11-кп/784/212/17 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_8
категорія: ст.407 ч.4 КК України доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1 .
Узагальнені доводи апелянта.
За змістом апеляційній скарги прокурор вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що суд після повного визнання ОСОБА_5 своєї вини за пред`явленим обвинуваченням, визначаючи відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним дослідження всіх доказів на обґрунтування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Учасники судового провадження не наполягали на їх перевірці, отже, фактичні обставини зазначені в обвинувальному акті сторонами не оспорювались. Проте, суд виправдав ОСОБА_5 через недоведеність вини у вчиненні інкримінованого злочину і дав оцінку тим обставинам, які ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і не досліджувалися судом.

За такого, вважає необґрунтованим та не вмотивованим висновок суду про невинуватість ОСОБА_5 , оскільки він не ґрунтується на досліджених судом доказах.

Встановлені судом 1 інстанції обставини.
На підставі Указу виконуючого обов`язки Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
20.07.2015 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний за мобілізацією для проходження військової служби на підставі указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року № 15/2015.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 від 31.08.2015 року №176, ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги третього противотанкового артилерійського взводу другої противотанкової артилерійської батареї противотанкового артилерійського дивізіону зазначеної військової частини.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 13.02.2016 року №38 молодший сержант ОСОБА_9 вибув у відрядження для здійснення прийому ГПМ-54 до військової частини НОМЕР_3 (мсто Харків), з якого повинен був повернутися 24.02.2016 року.
В порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 24.02.2016 року о 8 годині 00 хвилин ОСОБА_10 діючи з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків з військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин на службу з відрядження до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
08.07.2016 року о 8 годині 00 хвилин молодший сержант ОСОБА_11 добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України ( в редакції закону від 12.02.2015 року) нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_5 про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Процедура судового розгляду кримінального провадження передбачає обов`язок суду відповідно до ст.349 КПК України визначити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження. Згідно вказаної норми закону суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обстави, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, в законі закріплена скорочена процедура судового розгляду висунутого особі обвинувачення без дослідження доказів щодо тих обстави, які ніким не оспорюються. Водночас, застосування вказаної процедури не звільняє суд від обов`язку ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення з дотриманням вимог ст.ст.372, 374 КПК України.

Проте, суд 1 інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Так, згідно звукозапису судового засідання, зафіксованому на технічному носії, суд 1 інстанції, після повного визнання ОСОБА_5 своєї вини за пред`явленим обвинуваченням, визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, погодився з прокурором про недоцільність дослідження всіх доказів на обґрунтування обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, провів судовий розгляд в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, погодився лише дослідити обставини, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 фактично погодився з висунутим йому обвинуваченням.
Проте, як вбачається з матеріалів провадження, суд 1 інстанції ухвалив виправдувальний вирок, вмотивувавши його тими обставинами і доказами, які підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні, але не досліджені під час судового розгляду та не оцінені відповідно до ст.94 КПК України.

За такого, вказаний вирок не ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах та не має належних і достатніх мотивів та підстав для ухвалення такого рішення.

Вказані порушення кримінального процесуального закону України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в зв`язку з чим вирок суду відповідно до ч.1 ст.412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст.415 КПК України.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки вирок підлягає скасуванню з процесуальних підстав, то всі інші доводи апеляційної скарги щодо доведеності обвинувачення, достовірності та допустимості доказів, застосування кримінального закону - апеляційним судом не перевіряються.

Під час нового розгляду кримінального провадження, суд має ретельно перевірити зібрані докази в їх сукупності, дати їм належну оцінку та з урахуванням усіх обставин провадження, доводів апеляційної скарги прийняти обґрунтоване і законне рішення.

Керуючись ст.ст.405, 407, 412, 415, 416, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2016 року відносно ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді 1 інстанції в іншому складі суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: