Дата документу Справа № 320/6353/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/383/17
Єдиний унікальний № 320/6353/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 190 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004951, за апеляційною скаргою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 жовтня 2016 року (з урахуванням уточнення резолютивної частини відповідно до ухвали від 26.10.2016р.), яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полянівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, учня Мелітопольської вечірньої (змінної) школи №1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 20.04.2016 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст. 190 ч. 1, 185 ч. 2, 70, 75, 104 КК України, 13.09.2016 року Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області вирок змінено та за ст..ст. 185 ч. 2, 190 ч. 1, 70 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст..ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК Українита призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.06.2016 року та остаточно призначено покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислюється з 29 вересня 2016 року.

Стягнуто із законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 3070 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 17 вересня 2016 року приблизно о 17 годині, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території недобудованої будівлі, яка розташована біля житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою неповнолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під приводом використання ліхтарика, який розташований на мобільному телефоні, отримав від неповнолітньої ОСОБА_11 мобільний телефон моделі «Lenovo A1000», s/n НОМЕР_1 , імей: НОМЕР_2 , імей: НОМЕР_3 , в корпусі білого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що повертати належне потерпілій майно не буде, тим самим заволодів вказаним мобільним телефоном, вартістю 2500 гривень 00 копійок, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київ-Стар», вартістю 25 гривень 00 копійок, на мобільному рахунку якої грошових коштів не було та сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 25 гривень 00 копійок, на мобільному рахунку якої знаходились грошові кошти у розмірі 30 гривень 00 копійок, картка пам`яті «microcd», об`ємом 16 Гб., вартістю 300 гривень 00 копійок, який знаходився у чохлі, з шкірозамінника, коричневого кольору, вартістю 190 гривень 00 копійок, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3070 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити, призначити йому покарання з врахуванням його особи, а також врахувати, що він знаходиться на обліку багатодітної сім`ї, його законний представник ОСОБА_9 не може влаштуватися на роботу через неспокійність та нестабільність в державі.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, який, зокрема в останньому слові, підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника, який підтримуючи доводи апелянта, просив пом`якшити призначене покарання; прокурора, який заперечував проти скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга (з урахуванням доповнення) обвинуваченого задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину, при обставинах, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч.2 ст. 190 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції, обираючи вид і міру покарання ОСОБА_7 , належним чином врахував обставини, передбачені законом і, зазначивши у вироку, що ОСОБА_7 раніше судимий за корисливі злочини, вчинив злочин під час відбування покарання з випробуванням, не відшкодував потерпілій завданих збитків, але у скоєному щиро покаявся та визнав свою провину повністю. Приймаючи до уваги зазначені обставини, а також наявність обставини, що обтяжує покарання, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 майже мінімальне покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення. Оскільки інкримінований злочин скоєний в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком, суд першої інстанції застосував положення ст.71 КК України і за сукупністю вироків приєднав до покарання, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.06.2016 року лише два місяці. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обрав обвинуваченому мінімально можливе покарання і не вбачає достатніх підстав для подальшого його пом`якшення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України суд апеляційної інстанції зараховує обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення за період з 26 жовтня 2016 року до 10 травня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 жовтня 2016 року (з урахуванням уточнення резолютивної частини відповідно до ухвали від 26.10.2016р.) відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення за період з 26 жовтня 2016 року до 10 травня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4