Справа № 357/8193/17
У Х В А Л А
30 серпня 2017 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю військового прокурора ОСОБА_3 скаржника ОСОБА_4 , представника скаржника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 від 11.05.2017 року.

В С Т А Н О В И В:
19.07.2017 року скаржник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду з клопотанням про скасування арешту його майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 від 11.05.2017 року, мотивуючи це тим, що вказаною ухвалою було накладено арешт на належне йому майно, яке було тимчасово вилучене 07 травня 2017 р. в ході проведення огляду події, а саме автомобіль марки BMW 320 сірого кольору номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого в Литовській республіці , Свідоцтво про реєстрацію та ключі від автомобіля.який відповідно доручення від 04.07.2017 року перебуває у його розпорядженні.

При розгляді слідчим суддею 11.05.2017 року питання про арешт майна він присутній не був, оскільки не був повідомлений про місце та час його розгляду, тому вважає, що має право заявити клопотання про скасування арешту майна, відповідно до ст. 174 КПК України, оскільки вважає, що арешт на вищезазначене майно, було накладено необґрунтовано, без достатніх підстав для цього, а тому він підлягає скасуванню.

В обґрунтування необхідності накладення арешту на майно слідчим суддею зазначено, що воно може мати доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що його автомобіль, не є предметом кримінального правопорушення, також не був визнаний речовим доказом. Таким чином, вищезазначене майно не має і не може мати доказового значення в даному кримінальному провадженні.

З цього заявник зазначив, що в межах даного кримінального провадження його не було повідомлено про підозру у зв`язку із відсутністю підстав для цього. В цьому кримінальному провадженні він має процесуальний статус свідка. Таким чином, арешт на майно, який було накладено ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2017 року підлягає скасуванню, а саме майно підлягає поверненню йому, як його власнику та володільцю.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 та його захисник просять суддю задовольнити клопотання.

Прокурор не заперечує проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення заявника, доводи його захисника та думку прокурора по справі, суд вважає за необхідне задовільнити клопотання, по слідуючих обставинах.

Відповідно до ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є … арешт майна, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, винесеної на підставі доказів обставин справи, на які посилаються прокурор, слідчий.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

Існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

Може бути виконане завдання для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України;

1. Арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

2. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

3. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

4. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

П.1 ст. 167 КПК України передбачає можливість тимчасового вилучення майна у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Таким чином, діючим законодавством дійсно передбачена можливість накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально-протиправними діяннями підозрюваного, обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння. Саме на прокурора та слідчого покладено обов`язок надати суду такі докази.

В той же час, в судовому засіданні при розгляді клопотання про арешт майна, не надавши ніяких доказів тому, що ОСОБА_4 вчиняв даний злочин взагалі та з використанням вказаного автомобіля, не вказавши слідчому судді ту обставину, що на час розгляду клопотання ОСОБА_4 перебував в статусі свідка, в його відсутності отримали ухвалу про арешт майна, хоча діючим законодавством передбачена можливість застосування такого виду заходів забезпечення як арешт майна лише до підозрюваних, обвинувачених.

Положеннями ч. 1 ст. 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Частиною 1 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Натомість, зі змісту ухвали слідчого судді не вбачається жодних передбачених законом підстав для накладення арешту на майно.

Положення пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 від 20.03.1952, № ETS N 009 «Протокол до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Наявність права на подачу клопотання про перегляд прийнятого судового рішення з підстав необґрунтованості визначена і у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, адресованого головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим за вих. № 223- 558/0/4-13 від 05.04.2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження». Зокрема у п. 13 вказаного листа визначено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому ст. 147, ст. 158, ст. 174 КПК України. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення кримінального провадження лише у випадках, окрім інших, надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: не були присутні при розгляді питання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Отже, заслухавши скаржника ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 прокурора ОСОБА_3 дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає до задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 174 КПК України,
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати арешт на належне ОСОБА_4 майно, яке було тимчасово вилучене 07.05.2017 року під час огляду місця події, а саме: автомобіля марки BMW 320 сірого кольору номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого в Литовській республіці , Свідоцтва про реєстрацію автомобіля та ключів від автомобіля.

Зобов`язати слідчого Білоцерківського відділу поліції ОСОБА_8 повернути ОСОБА_4 автомобіль марки BMW 320 сірого кольору номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого в Литовській республіці , Свідоцтво про реєстрацію автомобіля та ключі від автомобіля.

Копію ухвали направити для продовження досудового розслідування та відома до СВ Білоцерківського ВП ГУ НП України у Київській області.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1