У Х В А Л А
іменем України
10 липня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0001007, що надійшли з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Зміїв Харківської області, є громадянкою України, пенсіонерка, має вищу освіту, проживає в АДРЕСА_1 , якій повідомлено про підозру у злочині, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України,

у с т а н о в и в :
Прокурор Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначив, що ОСОБА_4 підозрюється в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, за наступних обставин: 19 вересня 2010 року близько 09:20 години в с. Борова Зміївського району Харківської ОСОБА_4 йшла по вул. Гагаріна в напрямку будинку №7 цієї вулиці, в той же час їй на зустріч йшла ОСОБА_7 , поблизу будинку №1 по вказаній вулиці коли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 порівнялися, між ними виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якої ОСОБА_4 фалангами пальців правої руки схопила ОСОБА_7 за волосся, а кулаком лівої руки нанесла їй два удари в область обличчя, після чого кулаком цієї руки завдала ОСОБА_7 один удар в область грудної клітини зліва, а потім не менш ніж два удари в область голови ззаду, внаслідок чого ОСОБА_7 були спричинені: синець у правій підочній ділянці, синець з ділянкою травматичного набряку м`яких тканин у проекції правої виличної кістки, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфікуються як умисне легке тілесне ушкодження, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Враховуючи той факт, що з моменту вчинення зазначеного кримінального правопорушення минуло більше шести років, а згідно ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минув строк 2 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі, просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 просила вирішити дане клопотання на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_7 , яка була повідомлена про час і місце судового розгляду повісткою, врученою під розписку, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду клопотання не подавала.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків давності, передбачених ст. 49 КК України, заперечувала мотивуючи відсутністю згоди підозрюваної на звільнення її від кримінальної відповідальності з таких підстав.

Під час досудового розслідування підозрюваною помилково була надана згода на направлення до суду такого клопотання, оскільки їй не були роз`яснені наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Підозрювана ОСОБА_4 заперечувала фактичні обставини кримінального провадження, викладені у клопотанні, а також заперечувала і проти задоволення клопотання. Пояснила, що під час досудового розслідування помилково надала згоду на направлення до суду клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши надані сторонами докази у кримінальному провадженні, суд дійшов наступного:

Зазначені у клопотанні дії підозрюваної ОСОБА_4 щодо заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, потерпілій ОСОБА_8 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України.

Частиною 1 ст. 125 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року, тобто є злочином невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КПК України, у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Оскільки під час судового розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підозрювана ОСОБА_4 заперечувала проти закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, виключається можливість закриття кримінального провадження.

За таких обставин, належить відмовити у задоволенні клопотання та повернути клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження у загальному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.

У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Потерпілою ОСОБА_7 було подано цивільний позов до підозрюваної ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, який можливо вирішити лише під час судового розгляду кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом.

Виходячи з положень ст. ст. 128, 129 КПК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди належить направити прокурору для вирішення питання про його прийняття на стадії досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 128, 129, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ст. ст. 285-288, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Відмовити у задоволені клопотання прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , якій повідомлено про підозру у злочині, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України, та повернути дане клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Позовну заяву потерпілої ОСОБА_7 направити прокурору Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області для вирішення питання щодо її прийняття на стадії досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: