Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/838/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/182/17 Доповідач у 2 інстанції: ОСОБА_2
Категорія оскарження ст.194 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 4 лютого 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України українця, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів до 5 квітня 2017 року. Заборонено в період часу з 20.00 год. до 06.00 год. відлучатися з місця свого проживання та покладено наступні обов`язки: прибувати на виклик до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відвідувати розважальні заклади та заклади, де дозволено вживати алкогольні напої, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , маючи умисел на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , у невстановленої під час досудового розслідування особи придбав без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю автомат системи Калашникова АКС-74У, заводський номер НОМЕР_1 , випуску 1989 року, та бойові припаси 41 патрон, калібру 5,45х39мм, які без передбаченого законом дозволу зберігав при собі до 18 години 20 хвилин 2 лютого 2017 року, до моменту вилучення працівниками поліції при проведенні огляду автомобілю ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_2 .

Того ж дня відомості про злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, внесено до ЄРДР за № 0000526 та ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

3 лютого 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання та застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри, тяжкість злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а також відсутність виключних обставин, які б свідчили про наявність ризиків, які б обумовлювали лише тримання під вартою підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого суді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО-10 строком на 60 днів.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів та за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, не має стійких соціальних зв`язків, вчинив злочин проти громадської безпеки, тому, на думку прокурора, є достатні підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від можливого покарання за вчинений ним злочин, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того прокурор вважає, що слідчий суддя не в достатній мірі врахував позицію ОСОБА_7 , який змінив свої показання під час досудового розслідування, що також свідчить про існування реальної загрози в разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, вважала що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , разом з тим пояснила, що випадки порушення умов застосованого на цей час запобіжного заходу підозрюваним їй не відомі, підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді вважали законним та обґрунтованим та просили залишити його без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані вст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Стороною захисту апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді не подано, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не оспорюється.

Відповідно до матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, родину, на цей час, згідно наданої апеляційному суду довідки та копії наказу, офіційно працевлаштований, на обліку в спеціалізованих медичних закладах не перебуває.

Випадків не з`явлення підозрюваного за викликом слідчого не зафіксовано, дані про переховування, перешкоджання кримінальному провадженню, відсутні і такі судовою колегією не встановлені.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли і прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Судова колегія враховує також і фактичну поведінку підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 , відносно якого 4 лютого 2017 року було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту двічі - 16 лютого 2017 року та 24 лютого 2017 року самостійно за викликом апеляційного суду з`явився до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування відносно нього найсуворішого запобіжного заходу без застосування застави.

З огляду на зазначене судова колегія вважає, що фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлений ризик переховування є мінімальним.

Також судова колегія враховує і те, що прокурором та слідчим в судовому засіданні апеляційного суду не наведено фактів перешкоджання будь-яким іншим чином підозрюваним ОСОБА_7 кримінальному провадженню, як після того, коли це кримінальне провадження було розпочате 2 лютого 2017 року, так і після його повідомлення про підозру 3 лютого 2017 року, а також і безпосередньо після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 181, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 4 лютого 2017 року, якою щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4