АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника Громадської організації «Антикорупційний рух «Стоп корупція», адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС ГУ СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 08 грудня 2016 року, а саме на: спальні мішки у кількості 725 штук; вудилища у кількості 15 коробок; дриль у кількості 9 штук; вогнегасники у кількості 52 штуки; прапори України у кількості 2 ящики; електростанції у кількості 9 штук; одноразовий посуд у кількості 6 коробок; подовжувачі у кількості 11 штук; саморізи у кількості 12 коробок; моторне масло у кількості 8 пляшок; мотки кабелю у кількості 3 штуки; палатки у кількості 27 штук; вікна для палаток, що містяться у дерев`яних коробках, у кількості 33 штуки; складні драбини, що знаходяться у чохлах, у кількості 16 штук; палатки у кількості 11 штук; металеві труби у кількості 51 штука; металеві предмети для опалювання приміщення, у кількості 5 штук; металеві каністри з рідиною, у кількості 15 штук; дерев`яні коробки з інвентарем для палаток, у кількості 40 штук; дерев`яні опори у кількості 44 штуки; макаронні вироби у кількості 163 упаковки; банки з тушонкою в коробках, у кількості 380 штук; утеплювач в упаковці у кількості 8 штук.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявності підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на незаконність судового рішення, оскільки, на його думку, відсутні правові підстави для накладення арешту на вказане майно, так як стороною обвинувачення не доведено тих обставин, що дане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні. Також, апелянт вважає незаконним вилучення цього майна, оскільки воно не зазначено в постанові слідчого судді про надання доступу до речей і документів.

Також, апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення про це його власника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення особи, яка подала скаргу, а копія постановленого судом рішення, як вбачається з наданих суду матеріалів, на її адресу не направлялась, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, то колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчим відділом Головного управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000152 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 110 КК України.

Згідно доводів клопотання, органом досудового розслідування установлено, що в квітні 2014 року службові особи Всеукраїнської громадської жіночої організації «Дар Життя», діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, які перебували на території Російської Федерації, переслідуючи мету зміни меж території України, уклали із посадовими особами «Фонду підтримки та захисту прав співвітчизників, проживаючих за кордоном» договір про надання грошових коштів в розмірі 8 млн. російських рублів (еквівалент майже 2 млн. гривень), які наприкінці квітня 2014 року надійшли на рахунок ВГЖО «Дар Життя» № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «Укрінбанк». В подальшому, після отримання на території України вказаних грошових коштів, вони мали бути використані для ведення пропагандистської роботи по дискредитації діючої влади, провокації збройних конфліктів між різними верствами населення України, розпалювання національної ворожнечі, інформаційної підтримки проведення в східних регіонах України всупереч положенням Конституції України так званих «референдумів» щодо приєднання адміністративно-територіальних одиниць України до Російської Федерації, що могло спричинити зміни існуючих меж території України та її державних кордонів.

18 листопада 2016 року у цокольному приміщенні малого залу міжнародного Центру культури та мистецтв профспілок України, за адресою: м. Київ, алея Героїв Небесної Сотні, 1, на підставі повідомлення УЗНД Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області № 51/9/1-54841 від 18 листопада 2016 року щодо групи невстановлених осіб, якими здійснюються дії направленні на забезпечення заходів спрямованих на зміну меж території України та на порушення порядку встановленого Коституцією України поєднаних з розпалюванням національної ворожнечі, шляхом матеріального забезпечення проектних заходів, за добровільною згодою директора підприємства ФПУ «Міжнародний центр культури і мистецтв профспілок України» ОСОБА_8 проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено наступні речі: спальні мішки у кількості 725 штук; вудилища у кількості 15 коробок; дриль у кількості 9 штук; вогнегасники у кількості 52 штуки; прапори України у кількості 2 ящики; електростанції у кількості 9 штук; одноразовий посуд у кількості 6 коробок; подовжувачі у кількості 11 штук; саморізи у кількості 12 коробок; моторне масло у кількості 8 пляшок; мотки кабелю у кількості 3 штуки; палатки у кількості 27 штук; вікна для палаток, що містяться у дерев`яних коробках, у кількості 33 штуки; складні драбини, що знаходяться у чохлах, у кількості 16 штук; палатки у кількості 11 штук; металеві труби у кількості 51 штука; металеві предмети для опалювання приміщення, у кількості 5 штук; металеві каністри з рідиною, у кількості 15 штук; дерев`яні коробки з інвентарем для палаток, у кількості 40 штук; дерев`яні опори у кількості 44 штуки; макаронні вироби у кількості 163 упаковки; банки з тушонкою в коробках, у кількості 380 штук; утеплювач в упаковці у кількості 8 штук.

Відповідно до доводів клопотання слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що за допомогою цих речей, невстановлені особи мали забезпечити масові заходи, які спрямовані на зміну меж території України та на порушення порядку встановленого Конституцією України поєднаних з розпалюванням національної ворожнечі.

Приміщення у якому проводився огляд місця події належить Підприємству ФПУ «Міжнародний центр культури і мистецтв профспілок України» та 01 жовтня 2016 року між вказаним підприємством і Громадською організацією «Бюро підтримки бізнесу» укладено договір оренди № 8, відповідно до п. 6.2.20 якого передача орендованих приміщень у суборенду будь-яким організаціям заборонялась.

Однак, в супереч вимог вказаного договору між Громадською організацією «Бюро підтримки бізнесу» та Громадською організацією «Антикорупційний рух «Стоп корупція» 13 листопада 2016 року укладено договір позички № 13/10 у відповідності до якого Громадська організація «Антикорупційних рух «Стоп корупція» прийняла у безоплатне користування нерухоме майно за адресою: м. Київ, алея Героїв Небесної Сотні, 1.

В рамках даного провадження слідчий звернувся з клопотанням про арешт вилученого 08 грудня 2016 року майна, зазначивши мету такого заходу забезпечення кримінального провадження збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя, встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані слідчим на обґрунтування своїх вимог, та всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що слідчим доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Надані слідчим матеріали містять достатньо підозр, які дають підстави вважати, що зазначене в клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а відтак, стороною обвинувачення доведено ті обставини, що зазначене в клопотанні слідчого майно може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, дослідивши зазначені обставини та надані матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Також, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і доводи апеляційної скарги з приводу незаконності вилучення вказаного в клопотанні слідчого майна.
У зв`язку з вище наведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника Громадської організації «Антикорупційний рух «Стоп корупція», адвоката ОСОБА_6 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС ГУ СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 08 грудня 2016 року, а саме на: спальні мішки у кількості 725 штук; вудилища у кількості 15 коробок; дриль у кількості 9 штук; вогнегасники у кількості 52 штуки; прапори України у кількості 2 ящики; електростанції у кількості 9 штук; одноразовий посуд у кількості 6 коробок; подовжувачі у кількості 11 штук; саморізи у кількості 12 коробок; моторне масло у кількості 8 пляшок; мотки кабелю у кількості 3 штуки; палатки у кількості 27 штук; вікна для палаток, що містяться у дерев`яних коробках, у кількості 33 штуки; складні драбини, що знаходяться у чохлах, у кількості 16 штук; палатки у кількості 11 штук; металеві труби у кількості 51 штука; металеві предмети для опалювання приміщення, у кількості 5 штук; металеві каністри з рідиною, у кількості 15 штук; дерев`яні коробки з інвентарем для палаток, у кількості 40 штук; дерев`яні опори у кількості 44 штуки; макаронні вироби у кількості 163 упаковки; банки з тушонкою в коробках, у кількості 380 штук; утеплювач в упаковці у кількості 8 штук, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника Громадської організації «Антикорупційний рух «Стоп корупція», адвоката ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1280/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1