Справа № 159/4281/16-к Провадження № 11-кп/773/140/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ковельської місцевої прокуратури на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2016 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ковель Волинської області, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, не одружений, підсобний робітник ТОВ «Верес», раніше не судимий,
засуджений:

- за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції до утворення уповноваженого органу з питань пробації); повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (кримінальну-виконавчу інспекцію до утворення уповноваженого органу з питань пробації).

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 26 жовтня 2016 року близько 11 год 00 хв він проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металевий сейф розмірами 20х17х15 см., що майнової цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 7550 грн. та 60 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 26.10.2016 року становить 1535,72 грн., паспорт громадянина України, посвідчення водія та картка фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , банківські картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , які майнової цінності не становлять, чим заподіяв ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 9085,72 грн.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення. Мотивує це тим, що суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , дійшов неправильних висновків про наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та безпідставно застосував положення ч. 1 ст. 69 КК України. Окрім того, застосовуючи ст. 69 КК України, суд дійшов висновку про можливість пом`якшення ОСОБА_7 покарання, а натомість призначив вид покарання, що передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
У запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, обвинуваченого та захисника, які її заперечили, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Судом першої інстанції за згодою учасників судового розгляду дане кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, ґрунтується на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
В силу вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Посилання, наведені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який за ступенем тяжкості належить до тяжких.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у повній мірі врахував обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, працевлаштований, відсутність тяжких наслідків внаслідок вчинення злочину.
Крім того, судом першої інстанції взято до уваги позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченому міри покарання, не пов`язаної із позбавленням волі, та відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_7 у потерпілої сторони.
На думку апеляційного суду, зазначена сукупність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та суспільну небезпечність його особи, і у відповідності до ст. 69 КК України дає підстави для призначення йому основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Враховуючи особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, працевлаштований, обставини кримінального провадження, а саме вчинення ним лише одного епізоду крадіжки, тяжких наслідків від якого не настало, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції у тому, що наявні усі підстави для виправлення та перевиховання першого без ізоляції від суспільства з призначенням звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора про призначення ОСОБА_7 суворішої міри покарання, необгрунтованими.
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляції з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Ковельської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді