Провадження № 1-кс/200/7600/17
03 серпня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю представника ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську клопотання представника ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И В:
У судовому засіданні представник клопотання підтримав, прохав задовольнити з наведених у ньому підстав. Пояснення надав аналогічні його тексту. Додатково пояснив, що ОСОБА_4 є одноосібним власником ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп», яке має значні обороти, і така сума коштів співмірна із тим видом діяльності, який здійснюється підприємством, власником якого він є. Його довіритель не має жодного відношення до фінансування тероризму, і жодних доказів цьому у судовому засіданні ні слідчим, ні прокурором не надано. Тому ці кошти неправомірно визнано речовими доказами. Через те, що їх неправомірно визнано речовими доказами, арешт на них накладено необґрунтовано. Внаслідок цього арешт підлягає скасуванню, а кошти поверненню його власнику.
ОСОБА_4 клопотання підтримав, прохав задовольнити з наведених представником підстав. Додатково пояснив, що він є підприємцем, і його підприємство є одним із найбільших в Україні по забезпеченню виробників м`ясної продукції, а саме: однією із складових частин м`ясних виробів. Тому оборот коштів і прибутки товариства є значними. За 2016 рік підприємство сплатило майже 60 мільйонів гривень податків. Ці кошти, які вилучені у нього у готелі і на які накладено арешт, зароблені ним, є його власністю та планувалися на поповнення обігових коштів ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп». Він є кадровим офіцером і до фінансування тероризму на тимчасово окупованих РФ територіях, як це стверджує слідчий, на обґрунтування накладення арешту, ніяким чином не причетний. З цих підстав прохав задовольнити клопотання та скасувати арешт, повернувши йому гроші.
Слідчий вважав, що клопотання не підлягає задоволенню, так як арешт застосований слідчим суддею на законних підставах. Пояснив, що кримінальне провадження відкрито за фактом вчинення злочину, передбаченого ст. 258-1 КК України. На даний час іще не усі докази причетності заявника до фінансування тероризму можна озвучити, так як з них не знято гриф таємності, але згодом, коли отримані у ході оперативно-розшукових заходів дані будуть вже легалізовані у повному обсязі, можна буде довести суду факт протиправної поведінки заявника та фінансування ним з отриманих на території України коштів терористичних організацій на окупованих РФ територіях Луганської та Донецької областей.
Прокурор також заперечував проти задоволення клопотання з підстав, наведених слідчим.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб . Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до норми ч. 3 цієї статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Нормами ч.ч. 4-6 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України ; арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України; у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково; арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що у подальшому застосування цього запобіжного заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Розглянувши клопотання та надані до нього додатки, заслухавши пояснення представника, власника майна та слідчого, з`ясувавши думку прокурора, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167-174, 309, 369, 371, 372 КПК України, -
Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційного скарги протягом п`яти днів зо дня її проголошення.
Слідчій суддя ОСОБА_1