П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника/адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_4 про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду від 11.10.2013 у рамках кримінальної справи відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2013 (суддя ОСОБА_6 ) визнано винною ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185. ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та з урахуванням положень ст.ст. 70, 71 даного Кодексу, призначено їй остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяців. (а.п. 30-34 том № 2).
Дані, які б вказували на те, що після проголошення вироку він був вручений ОСОБА_5 чи її захиснику, який був у неї в той час, ОСОБА_7 відсутні.
У той же час, 26.11.2015 ОСОБА_5 уклала з захисником ОСОБА_4 договір про надання правової допомоги у рамках цієї справи.
01.12.2015 захисником ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу на вказаний вирок та клопотання про поновлення строку його оскарження, які було передано судді ОСОБА_6 у порядку Глави 29 КПК України.
Постановою апеляційного суду м. Києва від 27.01.2016 дану кримінальну справу було повернуто до місцевого суду для виконання вимог ст. 353 КПК України .
Надалі, 22.11.2016, згідно резолюції голови суду та з урахуванням рішення зборів суддів від 15.09.2016 клопотання ОСОБА_4 про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду від 11.10.2013 у вказаній кримінальній справі переданого для розгляду в провадження судді ОСОБА_1 , та, як наслідок у справі було призначено судове засідання для розгляду даного питання.
Так, з самого клопотання слідує, що заявник умотивовує його тим, що він та засуджена уперше дізналися про існування цього вироку 26.11.2015 та 25.11.2015 відповідно. Матеріали справи не містить даних про направлення чи вручення копії вироку засудженій у період до 25.11.2015.
У судовому засіданні заявник це клопотання підтримав, вважав за можливе задовольнити зі вказаних у ньому підстав, а прокурор поклався на розсуд суду.
В свою чергу, у судове засідання не прибули потерпілі та засуджена, але суд враховуючи положення абз. 3 ст. 353 КПК України та думку захисника і прокурора про можливість розгляду питання у відсутність осіб, які не з`явилися, приходить до висновку, що їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Тож, суд заслухавши думку сторін провадження, дослідивши матеріали кримінального справи відносно ОСОБА_5 , приходить до наступного висновку.
Стаття 353 КПК України регламентує, що у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку. За результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.
За таких обставин суд вважає за необхідне клопотання заявника задовольнити та відновити останньому строк апеляційного оскарження, як такий, що був пропущений з поважних з причин.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 347, 348, 349, 350, 352, 353 КПК України (у редакції 1960 року),пунктом 11 розділу ХI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання - задовольнити.
Відновити ОСОБА_4 пропущений строк для подачі апеляції на вирок суду від 11.10.2013 і визнати його апеляцію від 01.12.2015 на це судове рішення такою, що підлягає розгляду, у зв`язку з чим виконати за нею вимоги ст.ст. 351, 354 КПК України (у редакції 1960 року).

С у д д я : ОСОБА_1