У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.12.2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий слідчого управління ГУ НП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором, про накладення арешту на майно територіальної громади в особі Одеської міської ради, а саме: нежитлового приміщення другого поверху загальною площею 18 кв.м. за адресою: м. Одеса, пров. Воронцовський, 8/11.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на наступне.
Слідчим управлінням ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000764 від 20.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим слідством встановлено, що МП ТОВ "Картоплянки" чинять дії спрямовані на вилучення з комунальної власності нежитлових приміщень, розташованих в м. Одеса за адресами: вул. Катерининська, 1; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , шляхом надання до суду документів, достовірність яких викликає сумніви.
Допитаний в якості свідка заступник директора КУ «Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради» ОСОБА_5 пояснив, що в 2014 році Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся з позовом до господарського суду Одеської області до МПП «Картопляники» у вигляді ТОВ про виселення з нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м Одеса, вул. Катерининська, 1. Рішенням господарського суду Одеської області у справі № 916/3802/14 позов Департаменту задоволено в повному обсязі. У той же час МПП «Картопляники» у вигляді ТОВ звернулися до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеській міській раді, 3 особа Департамент комунальної власності ОМР про визнання права власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресами: м Одеса, вул. Катерининська, 1, 5 і АДРЕСА_2 . Підставою пред`явлення позову послужив акт прийому-передачі від 30 квітня 1996 року, в якому зазначено, що Представництво по управлінню комунальної власності ОДР (правонаступник - Департамент) продав МПП «Картопляники» у вигляді ТОВ спірні приміщення. У судових засіданнях ІНФОРМАЦІЯ_1 були надані до суду пояснення та відгуки, згідно яких зазначений акт прийому-передачі Представництвом не підписували, в матеріалах справи, як Представництва, так і в Департаменті архівної справи і діловодства ОМР вказаний акт відсутній. У зв`язку з викладеним, Департаментом і ОМР були заявлені в суді такі клопотання: про проведення судово-почеркознавчої експертизи; про проведення судово-економічної експертизи (для визначення ціни приміщень станом на 1996 рік, так як в 1996 році оцінка не проводилась в зв`язку з тим, що була заборона продажу приміщень, які є архітектурною пам`яткою); про призначення колегіального розгляду справи в суді першої інстанції; заяву про пропуск строків позовної давності. Суддею господарського суду Одеської області в задоволенні всіх клопотань було відмовлено. Рішенням господарського суду Одеської області від 30.09.2016 у справі № 916/1812/16 позовні вимоги «Картопляники» були задоволені в повному обсязі. Не погодившись із зазначеним рішенням, Департаментом було оскаржено зазначене рішення в Одеський апеляційний господарський суд. Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду було відкрито провадження і призначено до розгляду справу на 29.11.2016. Судове засідання 29.11.2016 Департаментом і ОМР були знову подані клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи та судово-економічної експертизи, проте колегія суддів залишила відкритим питання про розгляд даних клопотань. У зв`язку з тим, що на приміщеннях комунальної власності відсутня арешт, в разі відмови в задоволенні Одеським апеляційним господарським судом апеляційної скарги в проведенні експертиз, то рішення суду першої інстанції вступить в законну силу і у Департаменту комунальної власності, і ОМР не буде можливості провести експертизу в силу того, що оригінал акта прийому-передачі нерухомого майна від 30.04.1996 року перебуває у МПП «Картопляники» у вигляді ТОВ.
В ході досудового розслідування встановлено, що 13 серпня 1999 року Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міськради було видано МП «Картопляники» у вигляді ТОВ патенти № 377, 378, 379 на право оренди приміщень, розташованих за адресами: м. Одеса, вул. Катерининська, 1; вул. Катерининська,5; провулок Воронцовський, 8/11 терміном на 15 років. Нежитлове приміщення другого поверху, що розташоване за адресою: м. Одеса, пров. В було надано МП «Картопляники» у вигляді ТОВ у строкове платне користування на підставі договору оренди від 13.08.1999 року строком до 13.08.2014 року. 10.11.2014 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та МП «Картоплянки» у вигляді ТОВ було укладено договір оренди № 63Ц нежилого приміщення терміном до 01.08.2017 року.
Після звернення Департаменту до суду МП «Картопляники» у вигляді ТОВ звернувся з позовною заявою про визнання право власності приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Воронцовський, 8/11 на підставі акту прийому передачі комунального майна МП «Картопляники» у вигляді ТОВ від 30.04.1996 року. Останні 8 місяців МП «Картопляники» у вигляді ТОВ припинило сплачувати орендну плату.
Згідно відповіді Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради встановлено, що в архівній справі щодо відчуження за договором купівлі-продажу від 29 березня 1996 року шляхом викупу за договором оренди цілісного майнового комплексу, відсутній акт передачі комунального майна від 30 квітня 1996 року, на який посилається МП «Картопляники» у вигляді ТОВ. Тому вказані обставини викликають сумніви у справжності акту передачі комунального майна від 30.04.1996 року.
Також, встановлено, що дані об`єкти не могли бути предметом купівлі продажу, оскільки рішеннями Одеського облвиконкому від 15.08.1985 р. № 480 та від 27.12.1991 р. № 167 дані об`єкти увійшли до переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення. Частина 4 статті 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», у редакції, чинній на момент укладення договору купівлі продажу, встановлює, що не можуть бути об`єктами малої приватизації будівлі, або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави.
Станом на 14.12.2016 за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, територіальна громада в особі Одеської міської ради зазначена в якості власника: нежилого приміщення другого поверху загальною площею 18 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів;
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи зазначене, під час досудового розслідування виникла необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження арешту нежитлового приміщення другого поверху загальною площею 18 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ., оскільки воно є предметом кримінального правопорушення, з метою недопустимості подальшого переоформлення, продажу зазначеного приміщення іншій особі, до з`ясування всіх обставин скоєння кримінального правопорушення, що в подальшому ускладнить встановлення істини та проведення необхідних слідчих дій.
Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-171 КПК України, слідчий просить накласти арешт на майно територіальної громади в особі Одеської міської ради, а саме: нежитлового приміщення другого поверху загальною площею 18 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .
У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на вказане в клопотання слідчого майно.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених підстав. Також в судовому засіданні надав в письмовому вигляді уточнення щодо клопотання про арешт майна.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши слідчого приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 170 КПК України треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Згідно до п.3 ч.2 ст. 170 КПК України відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно до ч. 7 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно до п.2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого слідчого управління ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 - задовольнити.
Накласти арешт на майно територіальної громади в особі Одеської міської ради, а саме: нежитлове приміщення другого поверху загальною площею 18 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .
Виконання ухвали покласти на слідчих або прокурорів у кримінальному провадженні № 0000764 від 20.09.2016.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
20.12.2016