Справа №463/186/17
Провадження №1-кп/463/191/17
В И Р О К
іменем України
19 липня 2017 року Личаківський районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004178 від 10 грудня 2016 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Львова, неодруженого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останні раз 29.05.2014р. Шевченківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.121 КК України з визначенням остаточного покарання на підставі ст.71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
встановив:
10.12.2016 близько 00-15год. ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення, знаходячись на перехресті вул.Долішня-Личаківська у м.Львові, підійшов до ОСОБА_5 , де шляхом застосування фізичного насильства, яке полягало у здавлюванні шиї та обличчя останньої, а також у заподіянні легкого тілесного ушкодження у вигляді синця на лівій руці потерпілої, відкрито заволодів її гаманцем, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 350 грн., після чого з викраденим майном втік, заподіявши ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 750 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині винуватим себе визнав частково і суду пояснив, що 10.12.2016р. йшов по вул.Личаківській у м.Львові і побачив потерпілу. Підійшов до неї з-заді, взяв за плече і запитав чи має вона гроші. Оскільки на вулиці було слизько вони впали, потерпіла віддала гаманець і він пішов. В подальшому хлопець потерпілої наздогнав його, рукояткою ножа розбив йому брову та затримав. Додатково зазначив, що кошти в сумі 350 грн. викинув біля аптеки на вулиці Личаківській. Умислу на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень чи будь-якого насильства у нього не було. Цивільний позов визнав частково, а саме: 400 грн. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди.
Не зважаючи на часткове визнання вини у вчиненому, винність обвинуваченого в інкримінованому йому відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні.
Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 10.12.2016р. близько 00-00 год. йшла додому від центру по вул.Личаківській в м.Львові. Довгий час обвинувачений йшов за нею і на перехресті вулиць Личаківська Долішня підбіг, схопив її з-заді, закрив рукою рота, натягнув шапку на очі і сказав віддати всі речі. В цей час вони впали на тротуар, обвинувачений вдарив її в груди і тримав лицем в болото. Коли віддавала гаманець вона підняла шапку та побачила його обличчя. Після того, як обвинувачений втік, вона одразу зателефонувала своєму хлопцеві ОСОБА_8 та все розказала. В подальшому він затримав обвинуваченого і під`їхав до неї з поліцією.
Показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_8 , який пояснив, що 10.12.2016р. потерпіла йому зателефонувала і повідомила що її пограбував невідомий якого вона описала і вказала, що грабіжник був весь в болоті. Він був неподалік і почав рух в напрямку який вказала ОСОБА_5 . На вулиці Личаківській він побачив обвинуваченого і почав його наздоганяти. Коли обвинуваченого затримав, неподалік проїжджав екіпаж патрульної поліції до якого він звернувся і повідомив, що дана особа пограбувала його дівчину. Додатково зазначив, що в потерпілої була розбита губа та синці на шиї.
Показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_9 , інспектором УПП м.Львова, який пояснив, що 10.12.2016р. будучи в службовому автомобілі побачили як на перехресті вулиць Котика, Личаківська, Мучна двоє осіб між собою бились. В подальшому один з чоловіків повідомив, що його дівчину пограбували. Через хвилин 10 під`їхала до них потерпіла і вказала на обвинуваченого, як на особу яка її пограбувала.
Показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_10 , інспектором УПП м.Львова, який пояснив, що 10.12.2016р. на планшет прийшло повідомлення про пограбування на вул.Личаківська-Пасічна. Крім того, інший екіпаж повідомив, що є затриманий. Вони під`їхали до потерпілої, яка повідомила про пограбування, біля неї був її хлопець який самостійно затримав обвинуваченого. Додатково зазначив, що вони оглядали територію і на сходах біля аптеки виявили 350 грн.
Аналогічними за змістом показами з приводу цих же обставин даними в судовому засіданні інспектором УПП м.Львова - свідком ОСОБА_11 .
З оголошеного в судовому засіданні рапорту чергового Личаківського ВП зареєстрованого 10.12.2016р. №27395 (а.с.64), згідно якого, зі служби 102 отримано повідомлення потерпілої ОСОБА_5 про її пограбування.
З оголошеного в судовому засіданні рапорту чергового Личаківського ВП зареєстрованого 10.12.2016р. №21401 (а.с.65), згідно якого, зі служби 102 отримано повідомлення лікаря Крупи з 3-ого травмпункту про поступлення потерпілої ОСОБА_5 , яка повідомила про її пограбування.
З оголошеного в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.12.2016р. (а.с.67), згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 прийнято заяву про злочин.
З оголошеного в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 10.12.2016р. (а.с. 68), згідно якого оглянуто сходи в аптеку «DS», що по вул.Личаківській, 157 у м.Львові та виявлено кошти в сумі 350грн.
З оголошеного в судовому засіданні протоколу огляду предметів та фото таблиці до нього (а.с.71-73), згідно якого оглянуто гаманець та кошти в сумі 350грн. купюрами номіналом 200, 100 та 50грн.
З оголошеного в судовому засіданні протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.12.2016р. (а.с.76-78), згідно якого ОСОБА_4 було затримано 10.12.2016р. о 00-20год.
З оголошеного в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.12.2016р. та фото таблиці до нього (а.с.52-55), згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_4 по зовнішньому вигляду та рисам обличчя.
З оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №2370 від 16.12.2016р. (а.с.92), згідно якого, у громадянки ОСОБА_5 згідно записів медичної довідки лікарями травмпункту №3 м.Львова встановлено діагноз: «Забій м`яких тканин обличчя, шиї. Забійне садно нижньої губи по внутрішній стороні». При проведенні судово-медичної експертизи у потерпілої виявлено садно на слизовій оболонці нижньої губи та синець на лівій руці. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, могли виникнути 10 грудня 2016 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості. Судово-медичних даних, які б свідчили про виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої внаслідок одноразового падіння з висоти власного росту на площину не має. Анатомічні ділянки, на яких розташовані тілесні ушкодження у потерпілої, доступні дії власної руки.
З оголошеного в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 27.12.2016р. (а.с.93-98), згідно якого потерпіла ОСОБА_5 вже на місці вказує про обставини вчиненого грабежу відносно неї.
Оцінюючи докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині за ч.2 ст.186 КК України.
Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу того, що умислу на заподіяння тілесних ушкоджень в нього не було та вважаються такими, що даються з метою зменшення своєї ролі у вчиненому злочині і спростовуються переліченими вище доказами.
Дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, кваліфіковано правильно.
При призначенні покарання суд керується наступним.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою молодого віку, раніше неодноразово судимого, має постійне місце реєстрації та проживання, відсутністю обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.
З приводу заявленого цивільного позову потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд вважає, що такий підлягає задоволенню частково з врахуванням наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та /або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає серед іншого у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 при вчиненні злочину було заподіяно потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у зв`язку з чим вона зверталась за медичною допомогою і нею були понесені витрати на лікування в сумі 400грн., а тому дана сума, як відшкодування матеріальної шкоди, підлягає стягненню, оскільки підтверджена відповідними доказами (чеками).
Крім цього, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого спричинили потерпілій моральні страждання через фізичний біль, емоційні та душевні страждання, а також з врахуванням характеру вчинених обвинуваченим протиправних дій та вимог розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що розмір грошового відшкодування за завдану моральну шкоду повинен становити 10 000, 00грн.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання 10.12.2016р.
На підставі ст.5 та ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 10 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази: гаманець чорного кольору із надписом «Cropp» та грошові кошти в сумі 350 грн., які згідно розписки ОСОБА_5 (а.с.75) передані на зберігання потерпілій вважати повернутими за належністю.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1