ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурор: ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в судовому засіданні подання Довгинцівського районного сектора Центрального міськрайонного відділу з питань пробації м. Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації щодо вирішення питання про протиріччя, що виникають при виконанні вироку постановленого 18 жовтня 2016 року в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 за ст. 27 ч.5, 185 ч.3 КК України, -
встановив:
Довгинцівський РС ЦМРВ з питань пробації м. Кривого Рогу, який здійснює контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_5 , звернувся до суду з вказаним поданням, в якому зазначає, що обов`язок покладений на дану засуджену вироком постановленим судом 18 жовтня 2016 року не відповідає обов`язкам, передбаченим ст. 76 КК України після внесення до неї відповідних змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07 вересня 2016 року № 1492-VIII, які набрали чинності 08 жовтня 2016 року. У зв`язку з чим Довгинцівський РС ЦМРВ з питань пробації м. Кривого Рогу просить суд вирішити питання про застосування до засудженої обов`язків, передбачених ст. 76 КК України у новій редакції.
Представник Довгинцівського РС ЦМРВ з питань пробації м. Кривого Рогу у судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.
Засуджена ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили, про час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином.
Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти застосування до засудженої обов`язків, передбачених ст. 76 КК України у новій редакції.
Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження суд встановив, що обвинувальним вироком суду від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_5 було визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст. 27 ч.5, 185 ч.3 КК України, та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, але на підставі ст. 75 КК України засуджену звільнено від відбування даного покарання зі встановлення випробування строком на 1 рік та покладено обов`язок, передбачений ст. 76 КК України. Однак, при викладенні в резолютивній частині даного вироку обов`язку, передбаченого ст. 76 КК України, було допущено описку, а саме зазначено «на постійне місце проживання без дозволу органа кримінально-виконавчої системи» замість «без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».
При цьому, суд враховує ту обставину, що протягом здійснення судового провадження у даній справі, а саме 08 жовтня 2016 року, набрали чинності зміни внесенні Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07 вересня 2016 року № 1492-VIII, зокрема до ст. 76 КК України. При цьому, ч.1 ст. 76 КК України, після внесення зазначених змін, передбачає, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. А обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації передбачений ч.2 ст. 76 КК України лише як додатковий обов`язок який суд може покласти на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням. Таким чином законодавцем було визначено обов`язки, які судом обов`язково покладаються на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та обов`язки, які суд може додатково покладаються на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

В свою чергу ст. 76 КК України, до внесення змін Законом № 1492-VIII, передбачала можливість суду покласти на засудженого у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням обов`язків перелічених у частині першій даної норми, не визначаючи з них жодних обов`язкових для призначення.

Відповідно до ч.1-3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

У зв`язку з чим в частині необхідності обов`язкового покладення на засудженого у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням всіх обов`язків, перелічених у частині першій ст. 76 КК України, Закон № 1492-VIII погіршив становище особи, а тому в цій частині дана норма не має зворотної дії в часі і не може бути застосована до засудженої ОСОБА_5 за злочин вчинений 04 червня 2012 року.
Згідно ч.1 ст. 409 КПК України, питання про всякого роду сумніви і суперечки, що виникають при виконанні вироку, включаючи застосування кримінального закону, що має зворотну силу, відповідно до частин 2 і 3 статті 54 Кримінального кодексу України, вирішується судом, який постановив вирок. При цьому, ч.1 ст. 411 КПК України передбачає, що питання, зв`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора. В свою чергу, згідно ч.4 ст. 411 КПК України, за онзкльтатом розгляду суд виносить постанову.
Враховуючи зазначене суд вважає, що подання про застосування до засудженої обов`язків, передбачених у новій редакції ст. 76 КК України, є необґрунтованим у зв`язку з чим в його задоволенні необхідно відмовити. При цьому, суд вважає за необхідне виправити описку допущену в резолютивній частині вироку при зазначені обов`язку, який покладений на засуджену ОСОБА_5 згідно ст. 76 КК України.
Керуючись ст. 409, 411 КПК України, суд
Ухвалив:
Відмовити за необґрунтованістю в задоволенні подання Довгинцівського районного сектора Центрального міськрайонного відділу з питань пробації м. Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації щодо вирішення питання про протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Внести виправлення у вирок постановлений Херсонським міським судом Херсонської області 18 жовтня 2016 року в кримінальній справі № 2120/11712/12 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 за ст. 27 ч.5, 185 ч.3 КК України, виправивши в його резолютивній частині наступну описку:
зазначення «на постійне місце проживання без дозволу органа кримінально-виконавчої системи» виправити на «без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».
Постановление обжалованию не подлежит.

Суддя: ОСОБА_1