Провадження № 11-кп/795/56/2017
Категорія - ч.2 ст.190 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000237 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Трудове Сакського району Автономної Республіки Крим, зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , освіта вища, звільнений з посади старшого лікаря - інспектора відділу госпітальної експертизи Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України 23.11.2016 року за станом здоров`я, одружений, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець м. Южно-Сахалінськ Сахалінської області РФ, проживає у АДРЕСА_3 , освіта вища, начальник медичної частини 407 військового госпіталю військово-медичного департаменту міністерства оборони України (в/ч НОМЕР_1 ), одружений, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Як встановив місцевий суд, в провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч.3 ст.368 КК України щодо отримання неправомірної вигоди в сумі 2000 доларів США як службової особи, за попередньою змовою групою осіб. Під час розгляду кримінального провадження по суті прокурор змінив обвинувальний акт та виклав його у наступній редакції:

ОСОБА_10 , перебуваючи згідно наказу Міністра оборони України № 143 від 30.10.2014 року на посаді заступника начальника госпіталю з медичної частини начальника медичної частини 407 військового госпіталю військово-медичного департаменту міністерства оборони України (має умовне найменування - в/ч НОМЕР_1 ), за попередньою змовою зі старшим лікарем-інспектором відділу госпітальної експертизи Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України ОСОБА_9 , одержали від військовослужбовця 2-ї механізованої роти механізованого батальйону 1-ї окремої танкової бригади військової частини НОМЕР_2 (має умовне найменування в період мирного часу А 1815) ОСОБА_13 неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за наступних обставин.

Так, 21 серпня 2015 року, ОСОБА_10 під час оформлення виписки військовослужбовця ОСОБА_13 у своєму службовому кабінеті, розташованому в приміщенні Чернігівського військового госпіталю № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, запропонував ОСОБА_13 допомогу у звільненні з лав Збройних Сил України за станом здоров`я, повідомивши, що у нього є знайомий у складі госпітальної експертизи Центральної військово-лікарської комісії, який зможе допомогти у вирішенні зазначеного питання.

В подальшому, 26.08.2015 року, об 11 год. 00 хв., ОСОБА_13 прибув до Чернігівського військового госпіталю № 407, де ОСОБА_10 , перевіривши його медичні документи, повідомив про необхідність отримання у військовій частині НОМЕР_2 , де ОСОБА_13 проходив службу, направлення до Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (ГВМКЦ «ГВКГ») для проходження ВЛК. При цьому, перебуваючи біля центрального входу Чернігівського військового госпіталю №407, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_13 щодо необхідності сплати грошових коштів в сумі від 1500 до 2000 доларів США за надання висновку про визнання його непридатним для подальшої військової служби.

Після цього, 27.08.2015 року ОСОБА_13 з направленням до ГВМКЦ «ГВКГ» для проходження лікування та ВЛК № 2354, виданим медичною частиною військової частини НОМЕР_2 , повторно прибув до Чернігівського військового госпіталю, де ОСОБА_10 повідомив, що його знайомий ОСОБА_9 допоможе у розгляді на засіданні госпітальної експертизи Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України питання непридатності до військової служби та надав його номер мобільного телефону.

28.08.2015 року, близько 12.00 год., під час телефонної розмови, ОСОБА_9 , виконуючи спільний зі ОСОБА_10 умисел щодо одержання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_13 , що допоможе у наданні госпітальною експертизою Центральної військово-лікарської комісії висновку про його непридатність до військової служби, зазначивши про необхідність прибути 31.08.2015 року до ГВМКЦ «ГВКГ» та надати грошові кошти в розмірі на третину більше від раніше обумовленої зі ОСОБА_10 суми.

В цей же день, близько 14.00 год., під час телефонної розмови, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 домовилися, що грошові кошти ОСОБА_13 передасть через ОСОБА_10 та у подальшому вони їх розділять між собою.

Після цього, 29.08.2015 року, о 18 год. 50 хв., попередньо домовившись про зустріч, ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_5 , виконуючи спільний з ОСОБА_9 умисел, одержав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів.

ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що перебуваючи на посаді заступника начальника госпіталю з медичної частини начальника медичної частини 407 військового госпіталю військово-медичного департаменту Міністерства оборони України (має умовне найменування в/ч НОМЕР_1 ), за попередньою змовою зі старшим лікарем-інспектором відділу госпітальної експертизи Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України ОСОБА_9 , одержали від військовослужбовця 2-ї механізованої роти механізованого батальйону 1-ї окремої танкової бригади військової частини НОМЕР_2 (має умовне найменування в період мирного часу А 1815) ОСОБА_13 неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США за вплив на прийняття членами госпітальної експертизи Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України висновку про його непридатність до подальшого проходження військової служби.

ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що перебуваючи на посаді старшого лікаря-інспектора відділу експертизи Центральної військово-лікарської комісії міністерства оборони України, за попередньою змовою із заступником начальника госпіталю з медичної частини начальником медичної частини НОМЕР_3 військового госпіталю військово-медичного департаменту Міністерства оборони України ОСОБА_10 , одержали від військовослужбовця 2-ї механізованої роти механізованого батальйону 1-ї окремої танкової бригади військової частини НОМЕР_2 (має умовне найменування в період мирного часу А 1815) ОСОБА_13 неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США за вплив на прийняття членами госпітальної експертизи Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України висновку про його непридатність до подальшого проходження військової служби.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив скасувати вирок місцевого суду, а провадження щодо нього закрити за відсутності події кримінального правопорушення. Доводи скарги обґрунтовує тим, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції поклав в його основу докази, що були здобуті незаконним шляхом, а отже, в розумінні ст.87 КПК України, є недопустими доказами. Вказує на те, що вирок обґрунтовано записами зняття інформації з каналів мобільного телефонного зв`язку, при цьому, звертає увагу на те, що відносно нього відомості в ЄРДР не вносились, а дозвіл суду на зняття інформації з його каналу зв`язку не брався. Зазначає, що не отримувався і дозвіл слідчого судді щодо використання проти нього негласно отриманої інформації в іншому кримінальному провадженні, що є грубим порушенням вимог ст.ст.258, 260, 263, 257 КПК України.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, який просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обгрунтованим; обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, котрі поклались на розсуд суду; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Крім того, в пункті 11 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» вказано, що складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст.334 КПК. У мотивувальній частині вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину, тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання. Порушення при складенні вироку вимог статей 332-335 КПК може бути підставою для його скасування.

Однак, цих вимог Закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд виклав фактичні обставини у даному кримінальному провадженні, що є ідентичними викладеному у зміненому прокурором обвинувальному акті. В той же час, згідно до мотивувальної частини вироку, суд не встановив тих обставин вчинення кримінального правопорушення за якими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були визнані винними у його вчиненні, як це визначено ч.3 ст.374 КПК України.

Зокрема, у мотивувальній частині вироку місцевого суду зазначено, що в його провадженні перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч.3 ст.368 КК України щодо отримання неправомірної вигоди в сумі 2 000 доларів США як службової особи, за попередньою змовою групою осіб. Під час розгляду кримінального провадження по суті прокурор змінив обвинувальний акт та виклав його у наступній редакції, а далі йде виклад змісту обвинувального акту.

Разом з тим, під час судового розгляду були встановлені інші обставини вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, в результаті чого суд прийшов до переконання, що дії обвинувачених мають бути кваліфіковані за іншою статтею кримінального закону за певних кваліфікуючих ознак. Однак і в даному випадку суд першої інстанції виклав не формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише зазначив в чому останні обвинувачуються органом досудового розслідування, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

З наведеного вбачається, що під час судового розгляду судом не було встановлено фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, не викладено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Крім цього, зі змісту ст.ст. 276, 277, 283 КПК України слідує, що письмове повідомлення про підозру є основою для виникнення функцій кримінального переслідування, захисту та подальшого обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення. Проте, відсутність у матеріалах кримінального провадження повідомлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про підозру місцевим судом залишено поза увагою.

Також судом залишено без реагування недотримання органом державного обвинувачення положень ст.ст. 36, 37 КПК України. У відповідності до цих норм повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні підтверджуються постановою керівника відповідного органу прокуратури про призначення прокурора чи групи прокурорів або заміну прокурора. Прокурор здійснює повноваження прокурора в кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення таких повноважень у цьому самому провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, прямо передбачених законом.

Однак, у матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення прокурора (групи прокурорів).

На думку колегії суддів, зазначені недоліки позбавляли суд можливості перевірити правові підстави для обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, а також процесуальні повноваження прокурора, який затвердив обвинувальний акт і який брав участь у судовому розгляді, що мало істотне значення для прийняття законного й обґрунтованого рішення у межах висунутого обвинувачення.

Отже, під час апеляційного розгляду кримінального провадження встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені ст.412 КПК України, що є безумовною підставою для скасування вироку суду з направленням справи на новий судовий розгляд, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.

При новому судовому розгляді необхідно усунути істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, перевірити відповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, та прийняти законне й обґрунтоване рішення. При цьому, за умови підтвердження обсягу обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновки суду щодо виду та розміру покарання, призначення покарання у виді штрафу у раніше визначеному судом розмірі слід вважати необґрунтованим.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2016 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4