ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336/4637/15-к
№ 1кп/336/315/2016
20 грудня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Терсянка Вільнянського району Запорізької області, є громадянином України, українцем, студентом ДВНЗ «Запорізький будівельний коледж», не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 02.04.2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 125 ч. 1 КК України до 60 годин громадських робіт;

- 02.06.2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, із застосуванням ст. 70 ч.1 КК України, до громадських робіт на строк 240 годин, знятий з обліку Вільнянським районним відділом кримінально-виконавчої інспекції управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області 05.02.2015 року у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Новомиколаївка Мелітопольського району Запорізької області, є громадянином України, українцем, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:

- 26.12.2014 року Мелітопольським міськрайсудом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання був звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 18.12.2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 ч.1 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 186 ч. 2, ст. 125 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
19 травня 2015 року приблизно о 23-30 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля торгового кіоску, що розташований на перетині трамвайних колій по вул. Магістральній та вул. К.-Карого в м. Запоріжжі, під приводом зателефонувати знайомому, попросив у ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон марки «Nokia 301 Duo Sim» в корпусі чорного кольору, на що потерпілий погодився. Надалі ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , не зупиняючись на досягнутому та розуміючи, що його дії сталі зрозумілі та відкриті для потерпілого ОСОБА_6 передав отриманий від останнього мобільний телефон ОСОБА_5 , який, у свою чергу, розуміючи незаконність дій ОСОБА_4 , направлених на відкрите викрадення майна потерпілого, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою досягнення спільної з ОСОБА_4 мети щодо відкритого викрадення вказаного майна ОСОБА_6 , приєднався до дій ОСОБА_4 , а саме сховав мобільний телефон потерпілого у штани, в які на той час був одягнутий.
Після цього потерпілий ОСОБА_6 з вимогою повернути належний йому мобільний телефон неодноразово звертався до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проте останні не реагуючи на такі вимоги і покинули місце вчинення кримінального правопорушення, в результаті чого відкрито заволоділи майном ОСОБА_6 , а саме мобільним телефоном марки «Nokia 301 Duo Sim» в корпусі чорного кольору, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 674 гривень.
Крім того 19 травня 2015 року приблизно о 23-50 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи біля будинку № 70 по вул.. Магістральній в м. Запоріжжі, діючи умисно самостійно та на власний розсуд завдав ОСОБА_6 два удари кулаком правої руки в область обличчя та один удар правою ногою у верхню частину тулуба потерпілого, чим завдав останньому тілесні ушкодження, а саме синець з набряком м`яких тканин в області чола, синець та рану на верхньому віці лівого ока, рани на слизистих оболонках обох губ, синці з набряком м`яких тканин в області обох губ, синець в проекції 1-2 ребер справа та зліва, що кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини вчиненого дав суду показання, згідно яких 19 травня 2015 року приблизно о 23-30 год. він був біля торгового кіоску, що розташований на перетині трамвайних колій по вул. Магістральній та вул. К.-Карого в м. Запоріжжі, де зустрів знайомого ОСОБА_6 , у якого задля заволодіння його майном шляхом обману, під приводом зателефонувати знайомому, попросив мобільний телефон, а отримавши останній, зрозумів, що його дії сталі зрозумілі та відкриті для потерпілого, передав мобільний телефон ОСОБА_5 , який, у свою чергу приєднався до його дій ОСОБА_4 та сховав мобільний телефон потерпілого у штани. У скоєному щиро розкаявся. Найменування та вартість викраденого не оспорював.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини вчиненого дав суду показання, згідно яких 19 травня 2015 року приблизно о 23-30 год. він перебував біля торгового кіоску, що розташований на перетині трамвайних колій по вул. Магістральній та вул. К.-Карого в м. Запоріжжі, разом з ОСОБА_4 , який там зустрів свого знайомого ОСОБА_6 , у якого приводом зателефонувати попросив мобільний телефон, на що потерпілий погодився. Після цього ОСОБА_4 передав отриманий від ОСОБА_6 мобільний телефон ОСОБА_5 , який задля відкритого викрадення вказаного майна, приєднався до дій ОСОБА_4 , а саме сховав мобільний телефон потерпілого у штани, в які на той час був одягнутий.
Крім того 19 травня 2015 року приблизно о 23-50 год. ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 70 по вул. Магістральній в м. Запоріжжі, діючи самостійно та на власний розсуд умисно завдав ОСОБА_6 два удари кулаком правої руки в область обличчя та один удар правою ногою у верхню частину тулуба потерпілого. У скоєному щиро розкаявся. Найменування та вартість викраденого не оспорював, як і перелік та тяжкість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень.
Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинувачених у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена, а дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а дії ОСОБА_5 - також за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, і за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим, судом не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обом обвинуваченим, судом визнано їх щире каяття, а щодо ОСОБА_5 ще й вчинення злочину неповнолітнім.
При призначенні обвинуваченим покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, суд бере до уваги вищевказані обставини, враховує ступінь тяжкості вказаного злочину, який закон відносить до категорії тяжких злочинів, фактичні обставини вчиненого, зокрема, обсяг винних дій кожного обвинуваченого, наслідки злочину - спричинення матеріальної шкоди потерпілому, суд враховує і особи винуватих: обидва раніше судимі, неодружені, не інваліди, на обліках у лікарів не перебувають, не працюють.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення обом обвинуваченим покарання у вигляді позбавлення волі на строк, у межах санкції ч.2 ст. 186 КК України.
Крім того, хоча обвинувачений ОСОБА_4 і має судимість та вчинив тяжкий злочин, суд враховує і суб`єктивне ставлення обвинуваченого - критично ставиться до вчиненого, й те що він загалом негативних характеристик не має, попереднє покарання відбув повністю, а також бере до уваги ту обставину, що раніше до нього не застосовувалися положення Закону про звільнення від покарання з випробуванням. Ці обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного йому покарання за вчинений злочин, але в умовах застосування до нього вимог положень ст. 75 КК України шляхом звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При призначенні ОСОБА_5 покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, суд також бере до уваги вищевказані обставини, враховує ступінь тяжкості вказаного злочину, який закон відносить до категорії злочинів невеликої тяжкості, фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки злочину протиправне спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, суд враховує і дані про особу винуватого, який за місцем навчання та мешкання характеризується задовільно.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді громадських робіт на строк, у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України.
На думку суду, вказане покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів як ними самими, так й іншими особами, тобто покарання, що призначаються, досягнуть мети, передбаченої ст. 50 КК України.
При цьому ОСОБА_5 винен у кількох злочинах, а тому суд має призначити за їх вчинення покарання за правилами ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів.

Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 після постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2015 року винен ще й у злочинах, які вчинені ним до постановлення вказаного вироку, суд має призначити йому остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Під час досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.
Під час досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився. Під час судового засідання клопотань про обрання запобіжного заходу не надійшло.
Оскільки дані про розмір витрат на залучення експертів, та виконану роботу експертів, що не є їх службовим обов`язком, відсутні, питання про процесуальні витрати судом не вирішується.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 485, 487 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 186 ч. 2, ст. 125 ч. 1 КК України, на підставі чого призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;
- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

В силу ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання за сукупність злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинання вказаним більш суворим покаранням менш суворого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2015 року, призначити ОСОБА_5 за сукупністю злочинів остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 14.11.2015 року.
Речовий доказ: мобільний телефон, що переданий на зберігання потерпілому, залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку обвинувачений та прокурор мають право отримати в суді негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1