Провадження № 11-кп/792/371/17
Справа № 674/632/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000033 за апеляційною скаргою прокурора Кам`янець Подільської місцевої прокуратури на вирок Дунаєвецького районного суду від 07 квітня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тернова Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушенню передбачених частинами 2, 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;
за ч.3 ст.185 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України остаточно за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, встановивши іспитовий строк, якщо протягом двох років не вчинить нового злочину.
За ч.3 ст.297 КК України ОСОБА_7 визнано невинуватим і виправдано за недоведеністю його участі у вчинені зазначеного кримінального правопорушення.
Запобіжний захід до ОСОБА_7 не застосовувався.
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України,-
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачень. ч.ч.2, 3 ст.185 КК України і призначено покарання:
- за ч.2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинень менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 3 роки позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, встановивши іспитовий строк, якщо протягом одного року не вчинить нового злочину.
Запобіжний захід ОСОБА_9 - тримання під вартою скасовано і звільнено його з-під варти в залі судового засідання.
Питання про речові докази вирішено на підставі ст.. 100 КПК України.

За вироком суду в другій декаді лютого 2013 року в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , перелізли через парка вище вказаного домогосподарства, де умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей за допомого металевої планки, проникли в приміщення гаража, що належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрали: автомобільний двигун до автомобіля марки ВАЗ-2105, об`ємом 1,5к.с.; дві передні дверки до автомобіля марки ВАЗ-2105, автомобільну балку до автомобіля марки ВАЗ-2105; металеву тачку на двох колесах, а всього майна, що належать ОСОБА_10 на загальну суму 4190 гривень.
Крім цього, в першій декаді квітня 2015 року в АДРЕСА_1 ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , з метою таємного викрадення чужого майна, перелізли через паркан вище вказаного домогосподарства, що належить ОСОБА_10 , де з подвір`я, умисно, повторно, викрали два металеві швелера довжиною 3,5 метра кожний, розміром 23 см х 1 1см, , чим спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2940 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, в другій декаді липня 2015 року в АДРЕСА_2 ОСОБА_7 переліз через паркан вище вказаного домогосподарства, де умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зняття віконної рами приміщення гаража, проник через вікно в дане приміщення, що належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав: передню автомобільну фару до автомобіля марки ВАЗ-2105, автомобільний фаркоп НОМЕР_1 , 1996 року випуску, автомобільний захист піддона для автомобіля марки ВАЗ-2105; два автомобільні колеса в зборі; автомобільну проводку до автомобіля марки ВАЗ-2105, а всього належного ОСОБА_10 майна на загальну суму 1958 гривень 61 коп.
Після того, в третій декаді серпня 2015 року в АДРЕСА_2 ОСОБА_7 переліз через паркан вище вказаного домогосподарства, де умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зняття віконної рами підсобного приміщення, яке розташоване біля вхідних воріт, проник через вікно в дане приміщення, що належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав колінвал до автомобіля марки КАМАЗ вартістю 8000 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду.
Окрім того органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався втому, що він в ніч на 24 січня 2016 року, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на вчинення наруги над могилами та викрадення чужого майна, прийшов на територію сільського кладовища, яке знаходиться в с. Тернова, Дунаєвецького району, Хмельницької області. Перебуваючи на кладовищі, шляхом вільного доступу з могили покійного ОСОБА_11 , 1945-1979 років життя, шляхом демонтажу викрав 4 вази металеві із нержавіючої сталі загальною вартістю 2069 гривень 14 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 2069 гривень 14 копійок, з могили покійної ОСОБА_13 , 1983-1984 років життя, шляхом демонтажу викрав 3 вази металеві із нержавіючої сталі загальною вартістю 1776 гривень 28 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 1776 гривень 28 копійок, які тоді ж заховав біля вище вказаних могил, в подальшому пошкодив лавку біля могили покійної ОСОБА_15 , 1978-1988 років життя, з якої викрав металеві кутники, які заховав у яру на кладовищі, в який також викинув дерев`яні дошки із даної лавки.
Тієї ж ночі, намагаючись викрасти із могили покійної ОСОБА_16 , 1908-1999 років життя, металевий нержавіючий хрест, шляхом демонтажу, пошкодив його, крім того пошкодив кам`яний хрест на могилі покійної ОСОБА_17 , 1913-1979 років життя.
Всього внаслідок наруги над могилами ОСОБА_7 обвинувачувався у завдані потерпілим майнової шкоду на загальну суму 3845 гривень 42 копійки.
Отже ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні наруги над могилами, вчиненій з корисливих мотивів з корисливих мотивів тобто за ч.3 ст.297 КК України.
Виправдовуючи ОСОБА_7 та визнаючи його невинуватим за ч.3 ст. 297 КК України суд першої інстанції послався на недоведеність участі ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення та те, що під час судового розгляду справи не здобуто достатніх даних, які підтверджували, що саме обвинувачений ОСОБА_7 вчинив наругу над могилами з корисливих мотивів на сільському кладовищі в с.Тернова Дунаєвецького району Хмельницької області.
В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за ч.ч.2, 3 ст. 185 КК України вважає, що вирок суду в частині виправдання ОСОБА_7 за ч.3 ст. 297 КК України є незаконним та необґрунтованим з підстав невідповідності викладених у вироку висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. А тому просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 та ч.3 ст. 297 КК України та призначити покарання: за ч.2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України - 4 роки позбавлення волі: за ч.3 ст.297 КК України - 5 років обмеження волі і на підставі ст 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки. В решті вирок суду просить залишити без змін.
Вирок суду щодо ОСОБА_9 не оскаржується.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який не підтримав доводи апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу процесуального прокурора залишити без задоволення, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 в повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжки) за попередньою змовою групою осіб, а також таємному викраденні чужого майна (крадіжки) за попередньою змовою групою осіб поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України ніким не оспорюються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до норм, передбачених ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про виправдання ОСОБА_7 та визнання його невинуватим за інкримінованими епізодами вчинення наруги над могилами з корисливих мотивів, колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що узгоджується з матеріалами кримінального провадження.

В судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанціїй ОСОБА_7 пояснив, що в ніч на 24 січня 2016 року на цвинтарі не був і нічого не викрадав. З 23 на 24 січня 2016 року був в с.Тернова з братом ОСОБА_18 на дискотеці, і нікуди в ту ніч не ходив, на кладовищі не був і до могил відношення немає, кам`яний хрест не бив. Спати пішов до своєї бабці, звідки на другий день на таксі разом з братом поїхали додому. 25.01.2016р. в центрі села його зустріли працівники поліції, посадили в машину і привезли в с.Тернову. Він говорив їм, що не був на кладовищі. В господарстві бабки вони провели обшук, але нічого не знайшли.
Показання ОСОБА_7 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , які показали суду, що ОСОБА_7 23.01.2016р. приїхав з братом до клубу в с.Тернова. ОСОБА_7 був випивший і раніше пішов з клубу ночувати до своєї бабки.
Бабка обвинуваченого, ОСОБА_19 підтвердила, що ОСОБА_7 прийшов до неї додому коло 24 годині ночі, прийшов чистий, нормальний, був одягнутий в чорну куртку, штани. Додому він разом зі ОСОБА_18 поїхав вранці.
Згідно протоколу огляду місця події від 11.03.2016 року та таблиць- ілюстраціїї до нього (т.2, а.к.п. 25-50) в господарстві ОСОБА_19 в с.Тернова Дунаєвецького району нічого не вилучено.
На думку колегії суддів перевіряючи докази сторони обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому правопорушення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вони не відповідають положенням ст.94 КПК України щодо їх належності, допустимості, достовірності, в своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Показання потерпілих лише підтверджують факт демонтажу металевих ваз на могилах їх рідних на цвинтарі в с.Тернова Дунаєвецького району, а тому не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 . Обвинуваченого ОСОБА_7 вони не бачили при цьому та не підозрюють будь-кого у вчинені наруги над могилами. Про причетність ОСОБА_7 до вчинення наруги над могилами їм повідомили працівники поліції, хоча вони не вірять, що він міг таке зробити.
Проведення огляду місця події з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , т
а даний протокол не відповідає вимогам ст. 104 КПК України, оскільки більше схожий на пояснення ОСОБА_7 , де він розповідав та показував на яр, що проходить по периметре кладовища, в якому була дерев`яна дошка з лавки, яку пошкоджено на могилі ОСОБА_20 та на мішок в приміщенні колишньої вівчарні, який він заховав, огляд проводився 18.04.2016р. (т.2, а.к.п. 121-131).
Згідно даних протоколу обшуку від 11 березня 2016 року в АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений ОСОБА_7 та даними таблиць - ілюстрацій до нього (т.2. а.к.п. 20-44) видно, що в господарстві металевих ваз, хрестів та частин огради не виявлено і нічого не вилучено.
Дані протоколу огляду місця події від 24 січня 2016 р. пошкоджених могил померлих на цвинтарі в с.Тернова Дунаєвецького району свідчать про факт пошкодження кріплень до ваз з могил покійних, однак не підтверджують обставини вчинення цих дій саме ОСОБА_7 .
Як вбачається з показів потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вази з могил їх родичів були зняті і знаходились біля могил. Не ушкодженими тобто вази не були викрадені.
Ці фактичні обставини були враховані судом при прийнятті рішення про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні наруги над могилами з корисливих мотивів.
Стороною обвинувачення не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів для постановления щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обвинувального вироку у вчиненні ним кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст.297 КК України, оскільки це обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.
Відповідно до ч.1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом.
З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора Кам`янець Подільської місцевої прокуратури є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Порушень кримінально-процесуального закону під час розслідування справи та її розгляді в суді першої інстанції не встановлена.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Дунаєвецького районного суду від 07 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Кам`янець Подільської місцевої прокуратури без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2