Справа № 308/4571/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.07.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 ,
Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого першого відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області старшого лейтенанта ОСОБА_7 та накладено арешт на вилучені в ході обшуку 23 травня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , речі та предмети, а саме:
- набої до вогнепальної зброї 9мм в кількості чотири одиниці;
- пластикова каністра чорного кольору, об`ємом 20 літрів, в якій знаходиться прозора рідка речовина, яка має характерний запах спирту.
З ухвали вбачається,що клопотання слідчого заявлене у рамках кримінального провадження за підозрою ОСОБА_10 за ч.1 ст.305 та ч.2 ст.307 КК України та підозрою ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за ч.1 ст.307 КК України. Слідчим зазначено, що до вчинення цих злочинів причетний також гр. ОСОБА_8 , який має безпосереднє відношення до незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконного збуту психотропних речовин на території Закарпатської області, зокрема, що останній, згідно попередньої домовленості з громадянином України ОСОБА_10 , після контрабандної доставки наркотичних засобів, психотропних речовин на територію України, відповідає за збут психотропних речовин на території Ужгородського району Закарпатської області.
Слідчий суддя в ухвалі констатувала, що слідчим у відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України доведено необхідність накладення арешту на вилучені під час обшуку набої та пластикову каністру з прозорою рідиною, оскільки такі відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. В свою чергу необхідність у накладенні арешту на вилучені під час обшуку грошові кошти на переконання судді , слідчим не доведено та не вказано, яке значення вони мають для кримінального провадження та констатовано, що накладення арешту на вилучені кошти може призвести до обмеження права власності особи, у якої вони були вилучені, що суперечить вимогам національного законодавства та практиці ЄСПЛ.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині відмови у накладенні арешту на грошові кошти. Прокурор вважає, що рішення в цій частині постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не відповідає фактичним обставинам . Вказує, що спірні грошові кошти були вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання громадянина ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді та в цей же день визнані постановою слідчого речовими доказами у кримінальному провадженія і в подальшому будуть використані органом досудового розслідування для доказування обставин даного кримінального провадження, а отже задля уникнення ризиків, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК; України підлягають обов`язковому арешту з метою забезпечення кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора про підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_13 , проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, тобто підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна, відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався повною мірою та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вилучені в ході обшуку за місцем проживання гр. ОСОБА_8 грошові кошти.
Апеляційний суд критично оцінює доводи прокурора, про те, що вилучені грошові кошти є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки жодних об`єктивних підстав вважати, що такі виступали знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто є доказом злочину, і відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, або ж містять на собі ознаки вчиненого кримінального правопорушення чи відповідні сліди кримінального правопорушення, немає. Відсутні такі дані і в ЄДРДР. Одночасно бере до уваги, що ОСОБА_8 підозра не вручалась і на час апеляційного розгляду він перебуває у статусі свідка. Ні прокурором, ні слідчим не надано доказів причетності ОСОБА_8 до злочинів, які вчинив ОСОБА_10 та в рамках кримінального провадження щодо якого подано клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_8 .
Також апеляційний суд враховує і пояснення ОСОБА_8 про те, що жодного відношення до ОСОБА_10 немає, останнього не знає, а грошові кошти, які були вилучені у житлі, належать його дружині та тещі, яка з ними проживає.
Отже, під час апеляційного розгляду апелянт не подав доказів, як б слугували підставою для законного втручання у власність гр. ОСОБА_8 та його родичів у відповідності до кримінального процесуального закону .
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд ,
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: