Справа №490/4771/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Роздол Миколаївського району Львівської області, не одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
- визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
секретаря ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_8
Провадження №11-кп/784/67/17 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст. 115 ч.1 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що суд належним чином не дослідив докази по справі. Вважає невірним посилання суду на те, що висновок додаткової судово-медичної експертизи № 230 від 10 квітня 2013 року, виготовлений експертом ОСОБА_11 , не є науково обґрунтованим. Стверджує, що даний висновок виготовлений експертом ОСОБА_11 з дотриманням чинного законодавства і компетенція експерта у вказаній галузі підтверджується відповідними документами. Звертає увагу, що експерт у судовому засіданні підтвердив зроблені ним висновки та зазначив, що удар ножем потерпілому був нанесений зі значною силою і отримана рана не могла утворитися за обставин, на які вказав обвинувачений, а саме, що потерпілий ОСОБА_12 наткнувся на ніж, зробивши крок назустріч ОСОБА_8 .
Прокурор зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги показання свідка ОСОБА_13 , яка в ході судового розгляду вказала, що в момент сварки між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 вона знаходилася приблизно в одному метрі від останніх та бачила момент нанесення смертельного удару потерпілому. Свідок зазначала, що ОСОБА_8 стояв спиною до ОСОБА_14 , який тримав в своїй руці ніж з направленим вниз лезом та йшов до обвинуваченого. ОСОБА_8 повернувся і, побачивши ОСОБА_14 , підійшов до нього та вивернув йому руку, в якій знаходився ніж, хоча потерпілий не направляв ніж у сторону обвинуваченого. За поясненнями свідка ОСОБА_13 , під час сутички ОСОБА_8 викрутив руку ОСОБА_14 , в якій знаходився ніж, та вдарив потерпілого його ж рукою, внаслідок чого ніж проник в область грудної клітини.
Прокурор вказує, що вина ОСОБА_8 повністю доведена сукупністю доказів, а саме: показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , який пояснював, що ОСОБА_12 , тримаючи ніж у лівій руці, почав наближатися до нього, він встав з табурета, підійшов до ОСОБА_12 та, взявши двома руками його за ліву руку, в якій той тримав ніж, викрутив руку, в результаті чого ОСОБА_12 наткнувся на ніж, який увійшов в його тіло; показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що в момент сварки між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 знаходилася приблизно в одному метрі від них та бачила момент нанесення смертельного удару потерпілому; показаннями експерта ОСОБА_11 , який пояснив, що смерть ОСОБА_12 настала від гострої крововтрати, що розвинулася в результаті однократного, проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилася геморагічним шоком. Також, на підтвердження доказів обвинувачення прокурор посилається на пояснення експерта ОСОБА_11 , який проводив судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_12 та додаткову судово-медичну експертизу після проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 та зазначав, що такі обставини, як показував ОСОБА_8 на слідчому експерименті, а саме те, що ОСОБА_12 наткнувся на ніж, неможливі, оскільки для того, щоб спричинити таке тілесне ушкодження, потрібна значна сила. Крім того, експерт вказував, що локалізація ранового каналу допускає нанесення цього ушкодження власною рукою, але сам рановий канал йде знизу до верху, що власною рукою зробити неможливо. На думку прокурора, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується даними судово-медичної експертизи № 230 від 27.01.2013 року, згідно з висновками якої, за ступенем тяжкості тілесні ушкодження у ОСОБА_12 , відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що потягнули за собою смерть і між спричиненими тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_12 , мається прямий причинний зв`язок, а також висновком додаткової судово-медичної експертизи №230 від 16.03.2013 року, згідно з якою виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 при обставинах, вказаних ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту від 14.03.2013 року.
Прокурор вважає, що судом не було надано оцінки наведеним вище доказам в їх сукупності, у зв`язку з чим висновки суду про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Як вказано у вироку, органами досудового розслідування встановлено, що 26 січня 2013 року, близько 08 год., ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_13 , де разом з ОСОБА_12 розпивали спиртні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_12 взяв в руки ніж, який лежав на столі в приміщенні кімнати, та підійшов до ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_15 , реалізуючи який, він руками схопив за руку ОСОБА_12 , в якій знаходився ніж, та наніс йому один удар в область грудної клітини. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 впав на підлогу та помер на місці.
Смерть ОСОБА_12 настала від гострої крововтрати, що розвинулась в результаті однократного, проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилась геморагічним шоком.
Виправдовуючи ОСОБА_8 за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції послався на те, що «прокурор не довів ані того, що обвинувачений наніс потерпілому удару його /потерпілого/ рукою з ножем, ані способу дій обвинуваченого відносно потерпілого, ані характеру зв`язку між обвинуваченим та впливом ушкоджуючого фактору на потерпілого».
Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги з підстав, викладених в ній; пояснення потерпілої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін; провівши судове слідство, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідка, дослідивши письмові докази по справі; обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Виправдовуючи ОСОБА_8 і вважаючи недопустимим доказом висновок додаткової судово-медичної експертизи № 230 від 10.04.2013 року, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.94 КПК України, не надав належної оцінки усім доказам по справі в їх сукупності, зокрема показанням обвинуваченого ОСОБА_8 , даним судово-медичних експертиз, а також взагалі не навів у вироку та залишив поза увагою показання свідка ОСОБА_16 , яка була безпосереднім очевидцем подій.
Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_8 , наданих як в суді першої так і апеляційної інстанції, слідує, що 26 січня 2013 року він перебував у будинку АДРЕСА_2 , де разом з власницею помешкання - ОСОБА_13 , її чоловіком та ОСОБА_12 розпивав спиртні напої. Під час цього ОСОБА_12 двічі образливо висловився на адресу ОСОБА_13 , на що він зробив йому зауваження та продовжив дивитись телевізор, обернувшись спиною до ОСОБА_12 .. В цей час ОСОБА_13 пішла вкладати свого чоловіка у ліжко. Раптом він почув, що позаду нього впав табурет, а коли обернувся, то побачив, що на його йде ОСОБА_12 , який до цього сидів разом з ним за столом і, який тримав у лівій руці ніж лезом вниз. Коли він розвернувся, то ОСОБА_12 вже стояв біля нього. Він схопив ОСОБА_12 за руку, в якій був ніж та викрутив її. Проте, ОСОБА_12 не зупинився і продовжив рух на нього, в результаті чого ніж увійшов в його тіло. Однак, як саме ніж входив в тіло потерпілого, він не бачив. Після цього ОСОБА_12 зігнувся, пройшов до дверей та впав на коліна, попросивши викликати швидку допомогу. Він ( ОСОБА_8 ) витягнув з тіла потерпілого ніж, а потім разом з ОСОБА_13 почали телефонувати до швидкої допомоги, однак через погані погодні умови їм відмовили у виїзді. Тим часом ОСОБА_12 помер, після чого вони викликали міліцію.
Також ОСОБА_8 пояснив, що коли ОСОБА_12 наближався до нього з ножем, то він реально сприймав загрозу своєму життю і при цьому відійти назад не міг, оскільки позаду нього були меблі. Все відбулося дуже швидко.
З показань потерпілої ОСОБА_7 слідує, що її брат ОСОБА_15 дійсно вживав спиртні напої, однак по характеру був не конфліктним чоловіком. Цивільний позов вона не заявляла.
З показань свідка ОСОБА_16 , допитаної судом апеляційної інстанції, слідує, що в момент сварки між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 вона знаходилася приблизно в одному метрі від них. Вказала, що ОСОБА_8 стояв спиною до ОСОБА_12 , який тримав у лівій руці ніж та йшов у направленні до ОСОБА_8 . Підтвердила, що саме від дій ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер.
При цьому, в ході допиту в суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 вказувала, що ОСОБА_8 саме наніс потерпілому ОСОБА_12 один удар ножем в область тулуба.
Згідно протоколу огляду місця події від 26.01.2013 року з таблицею зображень, в домоволодінні АДРЕСА_2 в кімнаті виявлений труп ОСОБА_12 з ножовим пораненням в області грудної клітини (а.с. 122-132).
Зазначений протокол було складено в присутності власника приміщення ОСОБА_13 , який містить її пояснення по обставинам злочину. Так, ОСОБА_13 вказала, що до неї в гості прийшли її знайомі ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які розпивали спиртні напої. В ході чого ОСОБА_19 накинувся з ножем на ОСОБА_20 , на що останній рукою ОСОБА_19 , в якій знаходився ніж, вдарив ОСОБА_19 ножем в область тулубу, від чого останній впав на землю. Після чого вона побачила ніж на столі, який був в крові, витерла його від крові та поклала в шухляду на кухні.
Крім того, в своїй власноручно складеній заяві від 26.01.2013 року, що міститься ОСОБА_8 також вказував, що вчинив злочин, а саме по необережності вдарив ножем ОСОБА_17 , після чого той помер (а.с. 138).
В ході проведення слідчого експерименту 14.03.2013 року (а.с. 139-147), в присутності захисника ОСОБА_21 , спеціаліста НДЕКЦ ОСОБА_22 та двох понятих, обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що сидів на табуретці, коли ОСОБА_23 підійшов до нього зі сторони спини. Він встав та повернувся обличчям до ОСОБА_12 , який тримав в лівій руці за рукоятку ніж, лезом до підлоги та, на його думку, хотів нанести удар ножем. Зрозумівши це, він своєю рукою схопив ліву руку ОСОБА_23 , в якій знаходився ніж, та почав утримувати її. Потім схопив руку ОСОБА_23 двома руками та почав вивертати руку в його сторону. При цьому ОСОБА_23 зробив один крок до нього, та автоматично напоровся на ніж, який він вивернув в сторону тулуба потерпілого.
Однак, такі показання обвинуваченого, надані ним в ході проведення слідчого експерименту, не відповідають фактичним обставинам та спростовуються іншими доказами по справі.
Так, згідно висновку судово-медичної експертизи трупу № 230, смерть ОСОБА_12 , настала від гострої крововтрати, що розвинулася в результаті однократного, проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилася геморагічним шоком. При судово-медичному дослідженні трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: рана на передній черевній стінці; гемоперитонеум (1л); лівобічний гемоторакс (500мл); гамоперікард (200мл); пошкодження діафрагми, лівої частки печінки, лівої легені, правого шлуночка; повний перетин мечоподібного відростка, хрящової частини 8-го ребра, часткове перетинання хрящової частини 7-го ребра.
Морфологічна характеристика рани, яка розташована на передній поверхні живота зліва по серединній лінії: краї рівні; стінки гладкі, рівні, прямовисні; веретеноподібна форма рани; переважання глибини рани над її довжиною - є ознаками дії якогось гострого, плоского, колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа. Дана рана у ОСОБА_12 утворилася від одноразового впливу, якогось плоского колючо-ріжучої предмета, типу клинка ножа з досить гострим лезом і обухом, що має в поперечному перерізі "П" подібну форму. Максимальна ширина зануреної частини клинка з урахуванням розмірів рани на шкірі в межах 2х2,1 см. Направлення ранового каналу рани: спереду назад, зліва направо, знизу вверх. Хід ранового каналу рани: шкіра, підшкірно жирова клітчатка та м`язи передньої брюшної стінки, мечевидний відросток, хрящова частина 8-го ребра, ліва доля печінки, діафрагма, нижня доля лівої легені, околосердечна сорочка, правий шлуночок. Довжина ранового канала рани: не менше 10 см. Вищевказана рана виникла за життя, на що вказують виражені крововиливи в місцях ушкоджень, в термін незадовго до настання смерті. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у ОСОБА_12 , відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що потягнули за собою смерть. Між спричиненими тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_12 , мається прямий причинний зв`язок (а.с.135-136).
Як слідує з висновку додаткової судово-медичної експертизи № 230 від 10.04.2013 року, виключається утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 при обставинах вказаних ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 14.03.2013 року (а.с.150)
Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду експерт ОСОБА_24 підтримав висновок судово-медичної експертизи № 230 від 27.01.2013 року, згідно з якою, смерть ОСОБА_12 , настала від гострої крововтрати, що розвинулася в результаті однократного, проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилася геморагічним шоком.
Крім того, експерт пояснив, що він проводив судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_12 та додаткову судово-медичну експертизу після проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 , та вказав на те, що механізм спричинення потерпілому тілесного ушкодження, як зазначав ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту, що начебто потерпілий наткнувся на ніж, не відповідає дійсності, оскільки, щоб спричинити таке тілесне ушкодження, яке було виявлено у ОСОБА_12 , потрібна значна, максимальна сила, чи замах рукою. Експерт також пояснив, що для нанесення даного удару з відповідною значною силою необхідно було пройти багато перешкод, оскільки потерпілий був одягнений в светр та тільняшку, а рановий канал проходить крізь мечевидний відросток до грудини (фактично через хрящ), а другою перепоною була хрящова частина восьмого ребра. Крім того, експерт звернув увагу на локалізацію ранового каналу, яка допускає нанесення цього пошкодження особистою рукою, але сам рановий канал йде знизу до верху.
Експерт вказав, що у разі, якщо б ОСОБА_12 наткнувся на ніж, то він би відчув біль і зробив крок назад, а тому рановий канал був би не з рівними краями, як вказано у експертизі. Вказана локалізація цієї рани допускає нанесення особистою рукою, проте, як показав ОСОБА_8 на слідчому експерименті, це виключається.

Посилання суду першої інстанції на те, що висновок додаткової судово-медичної експертизи є недопустимим доказам, а перед експертом ставились запитання, які виходять за межі його компетенції, без спеціальної підготовки з судово-медичної криміналістики, являються безпідставними.
Зазначені висновки судово-медичної та додаткової судово-медичних експертиз трупу ОСОБА_12 містять дані про те, що судово-медичний експерт ОСОБА_24 мав стаж експертної роботи (дані за 2013 рік) 11 років, є експертом 1 кваліфікаційної категорії, 5 клас, 11 ранг.
Згідно з положеннями ст. 69 КПК України, експерт має право, в тому числі, заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи; може відмовитися від давання висновку, якщо поданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків. Експерт невідкладно повинен повідомити особу, яка його залучила, чи суд, що доручив проведення експертизи, про неможливість проведення експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів. У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення експерт невідкладно заявляє клопотання особі, яка призначила експертизу, чи суду, що доручив її проведення, щодо його уточнення або повідомляє про неможливість проведення експертизи за поставленим запитанням або без залучення інших осіб.
Матеріали провадження не містять жодних клопотань чи заяв експерта ОСОБА_24 з приводу того, що наданих йому матеріалів та зразків недостатньо для надання висновку в межах поставлених питань чи відсутність в нього необхідних знань, із залученням інших експертів.
Підстав вважати даний доказ недопустимим, на що послався суд, немає. Згідно з наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.
У відповідності з наведеними нормами, для проведення додаткової експертизи експертові було надано протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , та проаналізовано наведені обвинуваченим пояснення щодо механізму та локалізації завданих потерпілому тілесних ушкоджень, з урахуванням чого експертом надано вмотивований висновок.
Посилання суду першої інстанції на відсутність у експерта ОСОБА_24 спеціальних знань в області криміналістики з питань, пов`язаних із знаряддям нанесення тілесних ушкоджень, в даному випадку ножем, є безпідставними, оскільки експерт надавав висновки в рамках своєї компетенції, в ході проведення судово-медичної експертизи, і учасниками кримінального провадження не ставилося питання про необхідність призначення комісійної експертизи із залученням спеціалістів в галузі криміналістики.
Згідно з п. 22 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Разом з тим, характер дій обвинуваченого ОСОБА_25 - нанесення удару в життєво - важливі органи, в тому числі серце; знаряддя злочииу ніж, свідчать про те, що ОСОБА_8 хоча і не бажав настання смерті потерпілого, але свідомо припускав її настання.
Версія обвинуваченого ОСОБА_25 щодо механізму спричинення потерпілому ОСОБА_12 тяжкого тілесного ушкодження, коли останній сам наткнувся на ніж, який тримав в руці, спростовується показаннями свідка ОСОБА_13 , яка підтвердила факт нанесення одного удару в грудну клітину потерпілого, та висновками судово-медичної і додаткової судово-медичної експертиз.
Таким чином, апеляційний суд вважає доведеним, що 26 січня 2013 року, близько 08 год., ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_13 , де разом з ОСОБА_12 розпивали спиртні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_12 взяв в руки ніж, який знаходився на столі в приміщенні кімнати, та підійшов до ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_15 , реалізуючи який, він руками схопив за руку ОСОБА_12 , в якій знаходився ніж, та наніс йому один удар в область грудної клітини. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 впав на підлогу та помер на місці.
Згідно висновку експерта № 230 від 27.01.2013 року смерть ОСОБА_12 настала від гострої крововтрати, що розвинулась в результаті однократного, проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилась геморагічним шоком.
Провівши судове слідство, апеляційний суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю доведено і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).
Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд враховує характер та тяжкість кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується посередньо, проживає один, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, які пом`якшують покарання. Також, суд враховує дані та протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_12 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, фактично спровокував сварку і вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 можливо призначити в мінімальних межах санкції ч.1 ст.115 КК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 слід залишити у виді домашнього арешту до моменту приведення вироку у виконання.
Долю речових доказів та документів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Скоєним кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду не заподіяно, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст.405,407,409,420,532 КПК України, апеляційний суд,-
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 задовольнити.
Вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_8 , яким він визнаний невинуватим та виправданий за ст.115 ч.1 КК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення скасувати.
Ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за ст.115 ч.1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити у виді домашнього арешту до приведення вироку у виконання.
Речові докази, а саме: ніж, вилучений 26.01.2013 року в ході огляду місця події; джемпер; футболку; зразок крові ОСОБА_8 , вилучені 27.01.2013 року, знищити.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3