Справа № 473/311/17

УХВАЛА
іменем України
"16" лютого 2017 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник ВК-72 ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Казанка, Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, до відбування покарання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 08.08.2013 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України; засуджений 07.03.2014 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3-х років 3-х місяців позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05.06.2014 року вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 07.03.2014 року залишено без змін, -

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2017 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з клопотанням про застосування відносно нього пільги, передбаченої ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання, просив суд його задовольнити, пояснив, що усвідомив вчинене та став на шлях виправлення.

Прокурор не заперечувала проти задоволення заяви засудженого.

Представник ВК №72 заперечував проти умовно-достроково звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання. Так, представник ВК-72 зазначив, що засуджений ОСОБА_5 за період відбуття покарання в Вознесенській ВК-72 має 7 стягнень та 1 заохочення; він не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, а тому адміністрація колонії вважає, що він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом було встановлено наступне.

ОСОБА_5 був засуджений 07.03.2014 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до 3-х років 3-х місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05.06.2014 року вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 07.03.2014 року залишено без змін.

Згідно із характеристикою від 06.09.2016 року, яка міститься в особовій справі засудженого, початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 08.07.2014 року, кінець відбування строку 08.10.2017 року. Таким чином, станом на 16.02.2017 року частина невідбутого покарання засудженим ОСОБА_5 становить 07 місяців 22 дні.

Характеризується засуджений посередньо, проте, як вбачається із характеристики засуджений ОСОБА_5 працював в майстерні установи (швейна ділянка) за період 12.08.2014 по 14.09.15 року. Також в характеристиці зазначено, що засуджений приймає участь у реалізації програм диференційного виховного впливу на засуджених до позбавлення волі «Духовне відродження». У скоєному злочині розкаюється; з рідними спілкується шляхом листування та побачень, отримання посилок і передач.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання має 7 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку та 1 заохочення.

Вирішуючи заяву засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, суд враховує наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом і за клопотанням засудженого.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно із п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 р. №2 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст.81 КК).

Стаття 6 в ч.1 та ч.3 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Таким чином, аналіз положень ст.6 КВК та ст.81 КК України свідчить про те, що єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.

Загалом за весь період покарання засуджений ОСОБА_5 працював (за що і був заохочений), що підтверджено матеріалами справи, хоча і не працює зараз, але як пояснив засуджений - це було не його рішення, а рішення адміністрації ВК про його звільнення; всі стягнення зняті і погашені; має зв`язки із рідними, молодий вік та незначну частину невідбутого покарання; відбув більше 2/3 призначеного судом строку покарання.

Отже, вирішуючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , суд вважає, що хоча засуджений ОСОБА_5 і мав 7 стягнень, однак усі вони зняті та погашені у встановленому законом порядку, працював, відбув строк покарання, визначений п.2 ч.3 ст.81 КК України, тому до останнього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі на 07 (сім) місяців 22 (двадцять два) дні невідбутого строку покарання, призначеного йому на підставі вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 07.03.2014 року.

Копію ухвали вручити засудженому під розписку, роз`яснивши йому, що згідно із ч.4 ст.81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу, тобто за сукупністю вироків.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до апеляційного суду Миколаївської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду підпис ОСОБА_1

згідно оригіналу

Суддя: