11-кп/775/524/2016(м)
264/3790/16-к

11-кп/775/524/2016(м)
264/3790/16-к
Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.186 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
23 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя Донецької області, громадянин України, українець, з середньо - спеціальною освітою, не працюючий, одружений, раніше судимий:
1) 28.04.2005 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік з випробувальним терміном на один рік; звільнений постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 02.09.2005 року на підставі Амністії;
2) 27.07.2006 року вироком Приморського районного суду м. Маріуполя за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців з випробувальним терміном на 3 роки;
3) 05.04.2007 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців , звільнився 22.05.2012 року по закінченню строку покарання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,-
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та засуджений до покарання у виді чотирьох років 2 місяців позбавлення волі. У порядку, передбаченому ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на два роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в ці органи, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2016 р. ОСОБА_8 визнаний винним за ст. 186 ч.2 КК України за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
04.06.2016, приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_8 умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету відкритого викрадення, чужого майна, шляхом вільного доступу з рюкзака потерпілого ОСОБА_9 , який знаходився на березі річки Кальміус у с.Садки Кальміуського району м. Маріуполя, відкрито викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон Lenovo К900 сірого кольору, (ітеі НОМЕР_1 ), вартістю 4000 гривень, в чохлі темно-синього кольору, вартістю 240 гривень, в якому знаходилась сім - картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 , вартістю 30 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік, заподіявши своїми діями ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4270 гривень.
Не погодившись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невірним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст.186 ч.2 КК у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор вказує, що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України не мотивував своє рішення, порушив вимоги ст.65 КК України, призначив обвинуваченому надто м`яке покарання, не врахував обставини, які мають суттєве значення при призначенні покарання.
Прокурор вважає, що мотивуючи рішення про призначення ОСОБА_8 покарання з випробуванням, суд безпідставно послався на ряд обставин, що пом`якшують покарання. Вказує, що така обставина, як сприяння обвинуваченого розкриттю злочину та щиросердне каяття у вчиненому злочині не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні оскільки розкриття злочину сталося з ініціативи матері неповнолітнього потерпілого, якій ОСОБА_8 намагався повернути отриманий ним в результаті злочину телефон на винагороду, а не з ініціативи обвинуваченого, який під впливом викривальних доказів визнавав свою провину у вчиненому. Наголошує на тому, що обвинувачений змінював своє місце мешкання під час розгляду справи в суді, порушуючи обраний йому запобіжний захід в виді домашнього арешту, зареєстрував шлюб з цивільною дружиною з метою пом`кшити своє покарання, не має офіційного працевлаштування тому не може вважатися годувальником родини Тому вважає обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого - наявність стилих родинних зв`зків, постійного місця мешкання, наявність утриманців надуманими.
Прокурор вказує також, що суд не врахував тяжкість злочину, вчиненого обвинуваченим, який відноситься до категорії умисних тяжких злочинів, та той факт що він повторно вчинив умисний корисливий злочин, що є обставиною обтяжуючою покарання, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, який тривалий час ніде не працював, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння тяжких злочинів, що характеризує його як особу схильну до вчинення нових злочинів.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, просив скасувати вирок суду та постановити новий вирок, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції в її межах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду підлягає скасуванню з постановленням по справі нового вироку з наступних підстав.
Висновки суду про винність ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій за ст. 186 ч. 2 КК України в апеляційному порядку не оскаржуються.
Приймаючи рішення за апеляційними вимогами прокурора, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 з випробуванням, з застосуванням вимог ст. 75,76 КК України, суд першої інстанції не мав для цього достатніх підстав, не врахував повною мірою тяжкість вчиненого злочину, який віднесено до умисних тяжких злочинів.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.
Колегія суддів погоджується з апеляційними твердженнями прокурора в частині того, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 не врахував повною мірою тяжкість кримінального правопорушення, його характер, а також те, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, маючи не зняту і не погашену судимість за умисний злочин, тобто рецидив злочину, що є обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого, вчинив злочин стосовно підлітка, незаконно намагався отримати від матері потерпілого винагороду за повернення викраденого ним мобільного телефону, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів (а/с 80-86). Зважуючи на наведені обставини,, колегія суддів вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в виді позбавлення волі.
Проте, ст. 69 КК України передбачена можливість призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом. За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення може призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини КК України за цей злочин.
Обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого, колегія суддів вважає щиросердне каяття обвинуваченого у вчиненому злочині та добровільне у повному обсязі відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_11 , що вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви потерпілої сторони (а/с - 20). Про щиросердне каяття обвинуваченого свідчить визнання ним своєї провини як під час досудового слідства, так і під час судового та апеляційного розгляду справи, критичне ставлення до скоєного та бажання спокутувати свою вину. Тому з апеляційними твердженнями прокурора в частині відсутності в поведінці обвинуваченого цих пом`якшуючих покарання обставин, колегія судів не погоджується. Колегія суддів також враховує данні про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується як за місцем реєстрації, так і за місцем фактичного проживання, має сім`ю, малолітню дитину ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює без офіційного працевлаштування, надає допомогу родині (а/с - 134-137). Апеляційні твердження прокурора, наведені в апеляції, не спростовують висновків суду у цій частині.
Всі ці обставини, на думку колегії суддів, роблять можливим та доцільним застосувати при призначенні покарання ОСОБА_8 вимоги ст. 69 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті 186 ч.2 КК України.
Згідно ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції та постановляє свій вирок у разі необхідності призначення більш суворого покарання.
Керуючись вимогами стст. 405, 407,420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.
Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2016 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 186 ч.2 КК України на підставі ст. 69 ч.1 КК України у вигляді двох років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.
В іншій частині вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2016 року - залишити без зміни.
Вирок суду може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення вироку, а особою яка тримається під вартою протягом цього строку з дня отримання його копії.
Судді: