Дата документу 14.07.2017 Справа № 554/3757/17
Провадження №1-кс/554/4641/2017

У Х В А Л А
Іменем України
14 липня 2017 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_5 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо неповернення тимчасово вилученого майна в порядку ст.303 КПК України,-
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала, просив їх задовольнити повністю. Пояснила, що майно було вилучено у ОСОБА_6 , ОСОБА_5 користувався автомобілем, ОСОБА_6 - не заявник по скарзі.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, вказав на те, що вилучене майно є речовим доказом, проводяться ряд експертиз по справі та скарга подана особою, яка просить повернути майно зовсім іншій особі.
Вислухавши преставника заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, надані матеріали, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України; 4) у разі скасування арешту.
Згідно матеріалів скарги, заявник ОСОБА_5 є володільцем вилученого майна, а ОСОБА_6 його власником, проте заявник-володілець майна просить повернути тимчасово вилучене майно не йому, а іншій особі, що взагалі суперечить вимогам кримінально-процесуального законодавства.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що у задоволенні скарги слід відмовити з мотивів її недоведеності та безпідставності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303- 307 КПК України,
УХВАЛИВ :
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо неповернення тимчасово вилученого майна в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1