Справа № 128/3439/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000808 від 10.06.2016 року по обвинуваченню:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Білорусь, Гомельської області, Ретицького р-ну, с. Солтанівки, проживаючого до засудження: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, до засудження не працюючого, одруженого, має на утриманні сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час відбуваючого покарання у Стрижавській ВК № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2

Раніше судимого:

1) 09.07.1998 року Любашівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140 КК України до позбавлення волі на 4 роки;

2) 01.09.2000 року Врадієвським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.140 КК України до позбавлення волі на 3 роки З місяці;

3) 08.10.2004 року Любашівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 КК України до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. ст. 70, 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки;

4)07.05.2008 року Апеляційним судом Одеської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.2 ст.115 КК України до позбавлення волі 15 років,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, та відбуваючи покарання в Стрижавській виправній колонії Управління ДПС України у Вінницькій області № 81, яка розташована по вул. Алеї, 30 в смт. Стрижавка Вінницького району та Вінницької області, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.

Так 09.02.2015 року, ОСОБА_5 , прибув для відбування покарання до Стрижавської виправної колонії № 81, яка розташована по вул. Алеї, 30, в смт. Стрижавка, Вінницького району, Вінницької області, де систематично порушує встановлений режим відбування покарання, не підкоряється законним вимогам представників адміністрації установи з виконання покарань, на виховні заходи адміністрації СВК-81 не реагував.

За час відбування покарання в СВК № 81 засуджений ОСОБА_5 , за порушених режиму відбування покарання 44 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності (з них доган -11, суворих доган - 23, - 7 разів поміщався до дисциплінарного ізолятора та 3 рази - до приміщення камерного типу).

В період часу з 11.06.2015 р. по 03.05.2016 р. на ОСОБА_5 26 разів накладалися дисциплінарні стягнення, з яких 2 стягнення у вигляді поміщення до приміщення камерного типу та 4 стягнення у вигляді поміщення в дисциплінарний ізолятор.

09.06.2016 року о 05-й год. 15 хв., в приміщенні камерного типу № 13, де утримується засуджений ОСОБА_5 , заступником чергового помічника начальника установи старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_6 , було виявлено незадовільний санітарний стан приміщення камерного типу, зокрема, брудна підлога, пил на ґратах та батареях, розкидані шматки туалетного паперу на підлозі та штукатурка, пластмасове відро з брудною водою в умивальнику, брудний умивальник та туалет, брудний зливний бачок в туалеті. В зв`язку з чим старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_6 засудженому ОСОБА_5 було вказано на недоліки по прибиранню приміщення, крім того роз`яснено вимоги п.2 розділу III, Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань та поставлено законну вимогу усунути вказаний недолік, зокрема, підмести підлогу, промити її, витерти пил та надано засудженому необхідний для прибирання інвентар. Однак, засуджений ОСОБА_5 відкрито в категоричній формі та неодноразово відмовився виконувати законну вимогу представника адміністрації, хоча за станом здоров`я був здоровий, працездатний, звільнень не мав, про що свідчить медична довідка від 09.06.2016 року, чим висловив непокору законним вимогам персоналу установи виконання покарань.

Після цього 09.06.2016 року о 11-й годині 15 хвилин, начальником відділення соціально-психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_7 , в присутності чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи майора внутрішньої служби ОСОБА_9 , начальника оперативного відділу старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_10 та заступника чергового помічника начальника установи старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_11 , під час обходу приміщень камерного типу, засудженого ОСОБА_5 забезпечено інвентарем для прибирання та поставлено законну вимогу приступити до прибирання приміщення камерного типу № 13, де він утримується, а саме підмести підлогу, промити її, витерти пил. Однак, засуджений ОСОБА_5 відмовлявся виконувати законні вимоги начальника відділення соціально-правової служби майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , який є представником адміністрації СВК № 81.

Такими своїми діями засуджений ОСОБА_5 порушив ст. 9 КВК України, згідно якої засуджені зобов`язані виконувати законі вимоги адміністрації органів та установ виконання покарань, ч. 3 ст. 107 КВК України, п. 2 розділу III Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань згідно яких засуджені зобов`язані виконувати всі законі вимоги персоналу колонії.

Після відмови засудженого ОСОБА_5 від прибирання, з ним відразу була проведена бесіда профілактично-виховного характеру та ОСОБА_5 , було роз`яснено вимоги ст. 391 КК України, і попереджено його про кримінальну відповідальність за цією статтею. Після проведення бесіди, начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_7 повторно поставлено ОСОБА_5 законну вимогу здійснити прибирання приміщення камерного типу № 13 і надано необхідний інвентар. Однак, засуджений ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, та продовжуючи свій злочинний намір, повторно, відкрито, умисно, в присутності інших представників адміністрації СВК № 81, з неповажних причин, в зухвалій формі відмовлявся виконувати законні вимоги представника адміністрації СВК № 81.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Суду показав, що з лютого 2015 року відбуває покарання в СВК № 81.За час відбуття покарання неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності. 09.06.2016 року до нього прийшли представника адміністрації СВК № 81 та вказали, що він повинен прибрати камеру, а саме підмести підлогу, промити її та дали інвентар. Однак він перенервував із за конфлікту з іншими засудженими та не виконав дану вимогу у чому розкаявся. Дану камеру він отримав вже забрудненою після іншого засудженого, що його обурило, зараз про свою відмову виконати вимогу представників адміністрації СВК № 81 жалкує. Просить суворо не карати.

За згодою обвинуваченого, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ст. 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання, була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, те що він негативно характеризується за місцем відбуття покарання.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є рецидив злочину.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише при ізоляції від суспільства, через що йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з врахуванням вимог ст. 71 КК України та вироку від 07.05.2008 р. постановленого Апеляційним судом Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст.115, ч. 2 ст. 115 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, ОСОБА_5 за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання по вироку Апеляційного суду Одеської області від 07.05.2008 року за ч. 2 ст.15, ч. 1 ст.115, ч. 2 ст. 115 КК України і остаточно до відбування визначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку у відповідность.

Речові докази диск залишити при матеріалах справи.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.10.2016 року по день набрання чинності даним вироком, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1