Справа № 675/2518/16-к
Провадження № 1-кп/675/115/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"27" грудня 2016 р. м.Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з освітою середньою, розлученої, не працюючої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч. 1 ст. 357 КК України,
Обвинувачена ОСОБА_5 09 листопада 2016 року близько 12 год. перебуваючи у житловому будинку свого співмешканця ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, направленим на вчинення крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно у свою користь викрала мобільний телефон ОСОБА_4 , марки «Samsung», моделі С3530, що знаходився на столі спальної кімнати житлового будинку, вартістю 423 грн. 23 коп., та в якому знаходилися дві сім-карти мобільного оператора «Київстар», вартістю 10 грн. кожна. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив для ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 443 грн. 23 коп.
Крім того, ОСОБА_5 в цей же час та день, перебуваючи у вищевказаному будинку, що по АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, з метою подальшого зняття коштів, шляхом вільного доступу, таємно в свою користь викрала із шухляди столу, що знаходиться в спальній кімнаті житлового будинку, банківську картку «Універсальна» ПАТ КБ «Приватбанк» (№ картки НОМЕР_1 ), а також банківську картку для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» (№ картки НОМЕР_2 ), що зареєстровані на ОСОБА_4 , та відповідно до положень ст. 1 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ «Про інформацію», підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15Закону України від 05 квітня 2001 року №2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.ч. 4, 5 ст. 51Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІ «Про банки та банківську діяльність», є офіційними документами.
30 листопада 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, згідно якої обвинувачена повністю визнає свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 , а саме: за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу розміром 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн.; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу розміром 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Під час підготовчого судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 підтримав угоду про примирення, укладеною з обвинуваченою ОСОБА_5 , просив суд її затвердити та пояснив, що укладення угоди з його сторони є цілком добровільним і він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала угоду про примирення з потерпілим і просила її затвердити. При цьому пояснила, що укладення угоди є цілком добровільним, вона повністю розуміє права, передбаченні п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Прокурор вважає за можливе затвердження угоди про примирення, укладених між потерпілим та обвинуваченою, вважає, що така угода не суперечить вимогам закону, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.
Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 в повній мірі розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що потерпілий розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
За таких обставин, суд дійшов до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , що виразились у таємному викраденні чужого майна та у викраденні офіційних документів ОСОБА_4 , мало місце. Зазначені діяння містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_5 винна у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень і підлягає покаранню за їх вчинення.
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Що стосується особи обвинуваченої ОСОБА_5 , суд враховує, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченої суд вважає, що узгоджена сторонами угода про примирення покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
Також при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою, з призначенням їй узгодженої сторонами міри покарання.
Речові докази підлягають поверненню потерпілому.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд
Затвердити угоду про примирення, укладену 30 листопада 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст.185 ч. 1, 357 ч. 1 Кримінального України та призначити для неї покарання:
-за ч. 1 ст. 357 КК України - штраф у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. ;
-за ч. 1 185 КК України - штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточну міру покарання для ОСОБА_5 визначити у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 351 грн. 84 коп. судових витрат.
Речовий доказ по справі мобільний телефон марки «Samsung» моделі С3530, банківська картка «Універсальна» ПАТ КБ «Приватбанк» (№ картки НОМЕР_1 ), також банківська картка для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» (№ картки НОМЕР_2 ), повернути потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

Обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором, виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1