Справа № 308/934/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004035 від 19.11.2016 р. про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, українця, не одруженого, маючого середню освіту, учасника бойових дій, працюючого пресовщиком картону на ТОВ «Ядзакі Україна», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 18.11.2016 року, приблизно о 23-00 годині, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «HUAWEY Y6 PRO GRAY», вартістю 3667,00 грн., що підтверджується висновком експерта №11/793 від 06.01.2017 року. Заволодівши викраденим з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 3667,00 грн.
Під час підготовчого судового засідання надана угода про примирення від 24 січня 2017 року укладеною між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 .
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно до положень ст. ст. 471, 473, ч.5 ст. 474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, за погодженням з прокурором, 19.01.2017 року ОСОБА_6 була висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України. Підозрюваний ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та відшкодувати витрати за проведення експертизи. При цьому ОСОБА_6 погоджуються на призначення покарання за ч.1ст. 185 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 згодні. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди про примирення, згідно ст.ст. 473, 474, 476, 394, 424 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення від 24.01.2017 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про примирення обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України визнав повністю.
Потерпілий ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 , вважає що дана угода укладена відповідно до норм КПК.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - вірно.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_4 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про примирення від 24.01.2017 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в якому обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, є злочином середньої тяжкості.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України - угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
При вирішенні питання про відповідність угоди про примирення від 24.01.2017 року вимогам ст.ст. 469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України має право затвердити угоду.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_6 може сприяти покарання, не пов`язане з його ізоляцією від суспільства і призначає узгоджене сторонами угоди про примирення покарання: за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 850,00 грн.
З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 24 січня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 про примирення відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Запобіжний захід не обирався.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
Угоду про примирення від 24 січня 2017 року, укладену між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання за ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 80 коп.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, потерпілому та прокурору.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1