АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/2007/16 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді суддів за участю: прокурора представників потерпілого потерпілого при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2016 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 на рішення слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_10 від 29 червня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000482 від 05 грудня 2014 року,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на рішення слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_10 від 29 червня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000482 від 05 грудня 2014 року.
Не погоджуючись з таким рішенням, 05 грудня 2016 року потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2016 року по справі № 638/12888/16-к, провадження 1-кс/638/3350/16 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 на рішення слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_10 від 29 червня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000482 від 05 грудня 2014 року та постановити нову ухвалу. Вважає оскаржуване судове рішення необґрунтованим, постановленим з порушенням вимог КПК України. На переконання апелянта, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000482 проведено неповно та необ`єктивно, а слідчим суддею неправомірно відмовлено у задоволенні його скарги від 08 серпня 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_8 , та його представників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав:

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 05 грудня 2014 року військовою прокуратурою Харківського гарнізону Центрального регіону України за заявою ОСОБА_11 про те, що 12 вересня 2014 року близько 09-00 години невстановлені співробітники СБУ в приміщенні Київського районного суду м.Харкова після проголошення судом ухвали про зміну запобіжного заходу громадянину ОСОБА_8 із тримання під вартою на особисте зобов`язання, діючи умисно, захопили ОСОБА_8 та проти його волі у подальшому перемістили та утримували у визначеному викрадачами місці, були внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000482 за ч.1 ст.146 КК України (а.с.1, т.1 кр.пр.).

Крім того, 12 січня 2015 року військовою прокуратурою Харківського гарнізону Центрального регіону України в результаті розгляду звернення ОСОБА_8 , яке надійшло з Київського районного суду м.Харкова про те, що 18 грудня 2014 року близько 18-00 години співробітники Управління СБУ в Харківській області під час виконання своїх службових обов`язків, знаходячись у приміщенні Управління СБУ в Харківській області, перевищуючи надану їм владу та службові повноваження, з метою примушення надання показань та написання відповідних заяв, безпідставно застосовували до ОСОБА_8 фізичне насильство та спеціальні засоби, були внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 за ч.2 ст.365 КК України (а.с.1, т.2 кр.пр.).

Постановою прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_12 від 07 жовтня 2015 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях: №0000004 від 12 січня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України та №0000482 від 05 грудня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України об`єднано в одне кримінальне провадження за №0000482 (а.с.130-131, т.2 кр.пр.).

Постановою старшого слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_10 від 29 червня 2016 року кримінальне провадження №0000482 закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.146 КК України (а.с.253-256, т.2 кр.пр.).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України.

Так, п.3 ч.1 ст.303 КПК України передбачає право заявника, потерпілого, його представника чи законного представника оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

08 серпня 2016 року за допомогою поштового зв`язку представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова з скаргою на рішення слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_10 від 29 червня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000482 від 05 грудня 2014 року, в якій просив поновити строк на оскарження рішення про закриття кримінального провадження №0000482 та скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000482 від 05 грудня 2014 року, за фактом вчинення співробітниками Управління Служби безпеки України під час затримання ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.146 КК України (а.с.2-4).

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку ОСОБА_8 та повернуто заявнику скаргу на рішення слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження ( а.с.5).
13 вересня 2016 року за допомогою поштового зв`язку представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 звернувся до Апеляційного суду Харківської області з апеляційною скаргою на вищевказане рішення, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 серпня 2016 року та поновити строк на оскарження рішення про закриття кримінального провадження №0000482 від 05 грудня 2014 року (а.с.8-21).
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 жовтня 2016 року апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 задоволено, ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 серпня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про поновлення строку та повернення заявнику його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000482 від 05 грудня 2014 року скасовано, матеріали даної справи повернуто до Дзержинського районного суду м.Харкова для вирішення питання про прийняття скарги до розгляду та відновлення процедур, передбачених ст.ст. 304-306 КПК України (а.с.31-33).
Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції в ухвалах Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 серпня 2016 року та від 23 листопада 2016 року помилково вказано, що розглянуто скаргу ОСОБА_8 замість представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 .
Згідно зі ч.2 ст.19 Конституції України посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також ч.1 ст.370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У Рішенні по справі «Капустяк проти України» від 03 березня 2016 року (заява №26230/11) Європейський Суд з прав людини визначив, що будь-яке розслідування серйозних заяв про жорстоке поводження повинно бути як швидким, так і ретельним. Це означає, що органи влади повинні завжди робити серйозні спроби, щоб з`ясувати, що сталося, і не повинні покладатися на поспішні або необґрунтовані висновки для припинення розслідування або обґрунтовувати ними свої рішення.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи зі змісту ч.1 ст.306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст.318-380 КПК України, а також з урахуванням положення глави 26.
Так, ч.2 ст.318 КПК України передбачає, що судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.
Вищевказані вимоги ч.2 ст.318 КПК України залишилися поза увагою слідчого судді, оскільки в ухвалі Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2016 року зазначено лише про неявку у судове засідання представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 , який надав заяву про розгляд даної справи без його участі та прокурора, який про причини неявки не повідомив, а даних про потерпілого по кримінальному провадженню №0000482 ОСОБА_8 не міститься.
Згідно до п.5 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
З матеріалів судового провадження будь-якого документального підтвердження про те, що потерпілий ОСОБА_8 повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження №0000482 від 05 грудня 2014 року та відомостей про отримання ним повідомлень і судових повісток не вбачається. Його права на участь в судовому засіданні, в тому числі і в режимі відеоконференції були порушенні.
23 листопада 2016 року скарга від 08 серпня 2016 року на постанову про закриття кримінального провадження №0000482 від 05 грудня 2014 року була розглянута слідчим суддею та постановлена ухвала про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000482, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у розумінні п.п.1, 3 ч.1 ст.409, п.5 ч.2 ст.412 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає доводи апелянта ОСОБА_8 і його представників про порушення процесуальних прав потерпілого, передбачених чинним КПК України, обґрунтованими.

Зазначені обставини свідчать про порушення у системному зв`язку принципу верховенства права, законності, доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні потерпілим суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та безпосередності дослідження показань, речей і документів, які передбачені п.п.1, 2, 14, 15, 16 ст.7 КПК України серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Вищевказані вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення. Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.
Крім того, розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, потерпілого, його представника чи законного представника слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження, як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, також чи виконав судові рішення, якими був зобов`язаний виконати певні дії - допитати свідків та чи маються передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

Невиконання слідчим судових рішень, та нездійснення процесуальних дій та цим доводом при ухваленні рішення не надана належна оцінка

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2016 року підлягає скасуванню, оскільки вищезазначені обставини залишились поза увагою слідчого судді, який розглянув скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 від 08 серпня 2016 року по суті та відмовив у її задоволенні.

За таких підстав, матеріали справи за скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 підлягають поверненню до суду першої інстанції для відновлення процедури, передбаченої ст.306 КПК України.
Керуючись ст.ст.392, 404, ч.3 ст.407, ст.ст.418, 419, 422, 423, ч.4 ст.424 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2016 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 на рішення слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_10 від 29 червня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000482 від 05 грудня 2014 року - скасувати.
Матеріали справи за скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 повернути до суду першої інстанції для відновлення процедури, передбаченої ст.306 КПК України.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст.424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4