В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.07.2017 Справа №607/18214/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002726 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представників потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
Так, 26 вересня 2015 року близько 14 год. в обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебував на території гаражного кооперативу «Автолюбитель», що по вул.Микулинецькій, 7 у м.Тернополі, на ґрунті особистих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт із ОСОБА_7 , в ході якого у вказаного обвинуваченого виник злочинний умисел, направлений на спричинення даному потерпілому тілесних ушкоджень, реалізовуючи який, ОСОБА_4 тоді ж і в тому ж місці, тримаючи в своїй руці дерев`яну палицю, умисно наніс нею ОСОБА_7 численні удари (близько 10) в ділянку грудної клітки, правого плеча та нижніх кінцівок, унаслідок чого спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні правої половини грудної клітки, правих плеча, кисті та обох нижніх кінцівок, забою м`яких тканин лівого коліна, а також перелом правого надколінника.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав частково, пояснивши зокрема, що 2 роки назад придбав 2 гаражі, щоб тримати автомобілі, де в серпні 2014 року почав їх облаштовувати, проводити електроенергію. В той час, до нього, обвинуваченого, вперше прийшов ОСОБА_7 і висловив своє невдоволення з приводу того, що він, обвинувачений, туди «поселився», запропонувавши навіть продати йому, потерпілому, свої гаражі і знайти собі інші, на що він, обвинувачений, відмовив. У подальшому він, ОСОБА_4 , привіз до гаражів щебінь, щоб засипати дорогу. У вересні 2015 року він, обвинувачений, зробивши із щебеню насип, помітив, що ОСОБА_7 виносить насип за межі гаражів, на що зробив останньому зауваження і сперечався з ним, сказавши, щоб без його, обвинуваченого, дозволу, потерпілий не має права цього робити, однак, надалі, неодноразово помічав, що ОСОБА_7 продовжує забирати щебінь. У той день, коли трапилась подія, він, обвинувачений, знову приїхав до гаражу і побачив, що ОСОБА_7 забирає насип, на що він, ОСОБА_4 , сказав потерпілому, що той не має права цього робити та попросив останнього почекати до понеділка, але від`їхавши звідти та повернувшись 20 хв., побачив, що ОСОБА_11 на тачці вивозить щебінь. Підійшовши до потерпілого він, обвинувачений, почав з ним розмовляти щодо того, щоб останній не вивозив щебінь, на що потерпілий, обізвавши його, обвинуваченого, вдарив в груди та сказав, що чекати не буде, бо йому це не підходить. Тоді він, ОСОБА_4 , пішов у свій гараж, де взяв палку, після чого, тримаючи її в руці, повідомив потерпілому, що зараз її на ньому розламає, після чого вдарив потерпілого палицею по руках, на що останній почав відвертатися і він, обвинувачений, ще вдарив його раз чи два, не наносячи ударів в зону ніг. Надалі, потерпілий почав втікати та приблизно за 20-25 м вже біля основної дороги зашпортався об шлакоблок і впав, лежачи на спині, після чого він, ОСОБА_4 , до нього не вже підходив. В подальшому, сусіди по гаражах завели ОСОБА_7 в гараж, де він, обвинувачений також туди підійшов та сказав, що треба було дочекатися понеділка, після чого пішов до себе в гараж. Після цього, він, обвинувачений, дізнався від працівників поліції, що в ОСОБА_11 перелом на нозі. Вважає, що вказаний перелом потерпілий отримав в результаті падіння, а загалом шкодує, що не втримався від провокаційних дій ОСОБА_7 та наніс потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Незважаючи на часткове визнання своєї винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, винуватість даного обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного кримінального правопорушення повністю доводиться сукупністю доказів, що були зібрані під час досудового розслідування та судового розгляду, які були проаналізовані та оцінені судом у судовому засіданні:

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що у кооперативі збудував на праві власності 3 гаражі і думав добудовувати сусідські, через що почав там наводити порядок, зробив там стоки для води, щоб вода відходила, а не стояла біля гаражів. Після повернення з-за кордону, він, потерпілий, побачив на своїй ділянці купу будівельного сміття, де йому пояснили, що сусід ОСОБА_4 насипав. Він, ОСОБА_7 , мав намір забрати вказане будівельне сміття звідти, однак ОСОБА_4 кілька разів погрожував, що «зламає хребет» за це, на що він, потерпілий, намагався пояснити, що не хоче сваритись, а просто хотів, щоб вода через насип не затікала в гаражі та під фундамент. В той день, коли сталась подія він, потерпілий, сказав сусіду іншого гаража, що треба тут прибрати, але той відповів, що машину не ставить і йому це не потрібно. Тоді приїхав ОСОБА_4 і почав до нього, ОСОБА_7 , наближатися з ломакою, яку взяв у своєму гаражі, після чого почав нею його, потерпілого, нещадно бити, на що він, потерпілий втікав, однак обвинувачений гнався за ним, ОСОБА_7 , та бив палицею в різні частини тіла, у тому числі по ногах. При цьому, він, потерпілий, не шпортався і не падав, а просто присів від болю, бо не міг далі бігти. Конфлікт закінчився тоді, коли ОСОБА_12 сусід по гаражах, почав підходити. Після конфлікту ОСОБА_13 (інший сусід) та ОСОБА_12 занесли його, потерпілого, в гараж, бо він, ОСОБА_7 , не міг йти самостійно. Після даного побиття він, ОСОБА_7 , довго лікувався, а лише тільки тепер почав нормально ходити, не маючи змоги ходити майже місяць після події;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні підтвердивши показання потерпілого ОСОБА_7 , пояснив, що того дня, коли мала місце подія він, свідок, виїжджаючи з гаража своїм автомобілем, в дзеркало заднього виду побачив ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , які виясняли відносини і в один момент він, ОСОБА_12 , побачив, що обвинувачений наніс потерпілому, який стояв, один удар палкою нижче пояса, після чого ОСОБА_4 кинув палицю і пішов звідти, а ОСОБА_7 вже лежав на землі. В цей же час надійшов інший сусід, разом із яким вони занесли ОСОБА_7 , який не міг самостійно йти, скаржився на біль у ногах, у гараж, посадили на крісло, де допомогли останньому роздягнутися, після чого побачили багато синців на його ногах. Надалі він, свідок, викликав швидку допомогу із свого мобільного телефону. Конфлікт з самого початку він, ОСОБА_12 , не бачив, а бачив його кінець. Вони, свідки, розпитували ОСОБА_7 про конфлікт, на що той казав, що за землю, а потім вияснилося, що за якесь каміння;.

- показаннями допитаного під час судового розгляду свідка ОСОБА_13 , який пояснив аналогічне, що і свідок ОСОБА_12 , доповнивши, що 26 вересня 2015 року був очевидцем того, як ОСОБА_4 наносив удари палицею по тілу ОСОБА_7 , який перебував у лежачому положенні на боці, у тому числі, по ногах. А коли ОСОБА_7 перебував у гаражі, куди вони, свідок ОСОБА_13 та ОСОБА_12 його відвели після конфлікту, та підняв праву штанину, то він, свідок, побачив, що у потерпілого були на нозі синці та зміщене коліно. Самостійно, без сторонньої допомоги, ОСОБА_7 тоді ходити не міг через отриману травму правої ноги.

Крім наведених доказів, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, об`єктивно повністю стверджується також документами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону в Тернопільський МВ УМВСУ в Тернопільській області від 26 вересня 2015 року о 14 год. 40 хв., згідно якої по вул.Подільській в ГК 7 стоянка, знайомий наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження;

(а.м.к.п.161)

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 26 вересня 2015 року, за яким ОСОБА_7 повідомив про те, що 26 вересня 2015 року близько 14 год. невідома особа, перебуваючи на території ГК «Автолюбитель», що в м.Тернополі по вул.Микулинецькій, спричинила йому, потерпілому, тілесні ушкодження;

(а.м.к.п.162)

- протоколом огляду місця події разом з таблицею ілюстрацій до нього від 26 вересня 2015 року, за яким було оглянуто місце події, а саме територію гаражного приміщення ОСОБА_4 , де зафіксовано обстановку, виявлено та вилучено 4 дерев`яні палки;

(а.м.к.п. 164-167)

- висновком судово-медичної експертизи №1572 від 18 листопада 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 при госпіталізації 26 вересня 2015 року о 15 год. 00 хв. і наступному лікуванні по 19 жовтня 2015 року в травматологічному відділенні ТМКЛШД були виявлені синці на задній поверхні правої половини грудної клітки, правих плеча, кисті та обох нижніх кінцівок, забій м`яких тканин лівого коліна та закритий перелом правого надколінника. Зазначені ушкодження утворились у ОСОБА_7 від дії тупих предметів незадовго до його поступлення на лікування. Виникнення в ОСОБА_7 даних тілесних ушкоджень при нанесенні ударів дерев`яною палицею руків`ям лопати, як про це він повідомив при СМЕ та що зазначено у постанові, не виключається. Виявлений у ОСОБА_7 закритий перелом правого надколінника належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого (більш як 21 день) розладу здоров`я, забій м`яких тканин, синці та садно, самі по собі, є легкими тілесними ушкодженнями;

(а.м.к.п. 170-174)

- висновком додаткової судово-медичної експертизи №362 від 21 березня 2017 року, за яким закритий поперечний перелом правого надколінника, який був виявлений у ОСОБА_7 і описаний у висновку експерта №1572 від 18 листопада 2015 року поряд з іншими численними травматичними змінами (синці, садна, забиття м`яких тканин) на різних поверхнях і частинах його тіла, не є характерними для ушкоджень, що виникають при падінні на площині («із висоти власного зросту»);

(а.м.к.п. 131-136)

- довідкою ТМКЛШД №1013 від 15 жовтня 2015 року, згідно якої ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 26 вересня 2015 року по час надання довідки з діагнозом: закритий поперечний перелом надколінника із зміщенням відламків, забій лівого колінного суглобу, правої кисті та правого плеча;

(а.м.к.п.176)

- протоколом пред`явлення предметів для впізнання разом з таблицею ілюстрацій до нього від 01 листопада 2015 року, за яким потерпілий ОСОБА_7 , серед пред`явлених йому для впізнання предметів, впізнав за формою предмет (палицю), який тримав у руці ОСОБА_4 та наносив ним численні удари в ділянку правого плеча, грудної клітки, нижніх кінцівок;

(а.м.к.п. 177-178)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23 листопада 2015 року із фото таблицею до нього, за яким свідок ОСОБА_13 відтворив те, яким чином ОСОБА_4 26 вересня 2015 року близько 14 год. наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 палицею по тілу, у тому числі, по ногах.

(а.м.к.п. 179-183)

Таким чином, суд, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про суперечливість, неспроможність та надуманість показань обвинуваченого ОСОБА_4 щодо його невинуватості у спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , вказуючи на те, що закритий перелом правого надколінника потерпілий отримав унаслідок падіння, а не від удару палицею.

Вказані показання суд вважає неправдивими та спрямованими на уникнення ОСОБА_4 кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Так, суд приймає до уваги, вважає правдивими та логічно послідовними показання потерпілого ОСОБА_7 , про правдивість яких, а саме кількість нанесених йому ударів обвинуваченим, механізм спричинення тілесних ушкоджень, у тому числі, закритого перелому правого надколінника, об`єктивно свідчить, разом із показаннями самого потерпілого, свідків, протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_13 та іншими проаналізованими доказами, також висновок судово-медичної експертизи №1572 від 18 листопада 2015 року і висновок додаткової судово-медичної експертизи №362 від 21 березня 2017 року, де згідно останнього із вказаних висновків, отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, у тому числі, закритого перелому правого надколінника, не характерне як результат падіння з висоти власного зросту.

Зважаючи на наведене, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, його молодий вік, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить часткове визнання обвинуваченими вини.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, думку представника потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_14 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі на певний строк.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, відсутність обтяжуючих його, виключно позитивних даних про особу, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України обов`язки, що буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без ізоляції останнього від суспільства.

У кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особах фінансового управління Тернопільської міської ради заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 витрат на лікування потерпілого від злочину на суму 7 945, 7 грн., який підлягає до повного задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь фінансового управління Тернопільської міської ради слід стягнути 7 945, 7 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 , за наступними реквізитами: р/р НОМЕР_1 , код 37977726, МФО 838012, одержувач міський бюджет, призначення платежу «інші надходження».

Крім цього, у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 остаточно заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 33 810, 11 грн. (6 696, 91 грн. витрати, пов`язані із лікуванням, 24 345, 85 грн. витрати на правову допомогу, проїзд представника потерпілого до місця судового провадження, а також проживання 2 767, 35 грн.) та моральної шкоди в сумі 60 000 грн., який слід вирішити наступним чином.

Згідно ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.121 КПК України витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження представника, несе особа, яку він представляє. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

За ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Таким чином, суд, зважаючи на документальні підтвердження, надані потерпілим, витрат на правову допомогу, витрат, пов`язаних із прибуттям представника до місця судового провадження та витрат, які потерпілий поніс у зв`язку із лікуванням, приходить до висновку про обґрунтованість цивільного позову потерпілого у цій його частині, а тому вважає, що його слід задовольнити повністю.

Крім цього, згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, а також приймає до уваги те, що внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 було спричинено фізичний біль, моральні страждання та душевні хвилювання, які виразились у перенесенні сильного нервового стресу внаслідок злочинних дій обвинуваченого відносно нього, приниженні, порушенні звичних життєвих зв`язків та стосунків з оточуючими, що створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя та необхідності перебувати на стаціонарному лікуванні через отримані травми, переносити оперативні втручання, покращувати стан свого здоров`я у майбутньому, а тому, з урахуванням наведеного та глибини перенесених страждань потерпілим у зв`язку із ступенем тяжкості спричинених йому внаслідок кримінального правопорушення тілесних ушкоджень, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути в користь потерпілого ОСОБА_7 30 000 грн. на відшкодування завданої унаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди, відмовивши в задоволенні решти його позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого.

При цьому, речові докази у кримінальному провадженні, а саме 4 дерев`яних палиці, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ТВП ГУНП в Тернопільській області слід знищити, скасувавши накладений на них арешт за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2015 року.

Арешт, накладений ухвалою суду від 19 жовтня 2016 року на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме на ? частини квартири АДРЕСА_2 необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обовязки:

1) періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особах фінансового управління Тернопільської міської ради про стягнення з ОСОБА_4 витрат на лікування потерпілого від злочину задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_4 в користь фінансового управління Тернопільської міської ради 7 945, 7 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 , за наступними реквізитами: р/р НОМЕР_1 , код 37977726, МФО 838012, одержувач міський бюджет, призначення платежу «інші надходження».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 33 810, 11 грн. (6 696, 91 грн. витрати, пов`язані із лікуванням, 24 345, 85 грн. витрати на правову допомогу, проїзд представника потерпілого до місця судового провадження, а також проживання 2 767, 35 грн.) та моральної шкоди в сумі 60 000 грн. задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 6 696, 91 грн. матеріальної шкоди, компенсації 24 345, 85 грн. витрат на правову допомогу та 2 767, 35 грн. проїзд представника потерпілого до місця судового провадження та проживання, а також 30 000 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме 4 дерев`яних палиці, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ТВП ГУНП в Тернопільській області знищити, скасувавши накладений на них арешт за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2015 року.

Арешт, накладений ухвалою суду від 19 жовтня 2016 року на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме на ? частини квартири АДРЕСА_2 залишити без змін.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий суддяОСОБА_1