Справа № 199/8636/16-к
УХВАЛА
іменем України
31.03.2017 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі кримінальне провадження №0001691 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Донецьк, громадянина України, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.121 ч.1, 365 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30.11.2016 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська в порядку п.3 ч.2 ст.283 КПК України надійшов обвинувальний акт від 18.11.2016 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ст.ст.121 ч.1, 365 ч.2 КК України, досудове розслідування у якому проведено за процедурою спеціального розслідування у відповідності до ст.ст.297-1 - 297-5 КПК України, запобіжний захід до обвинуваченого у даному провадженні не обирався.

Судом для проведення підготовчого засідання у відповідності до вимог абз.5 ч.3 ст.323 КПК України дотримана процедура виклику через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, у зв`язку з чим підготовче засідання відкладалося, засідання відбулося 31.03.2017 року після такої публікації в газеті «Урядовий кур`єр» №53 від 21.03.2017 року (а.п.43,44).

Прокурор у підготовчому засіданні 31.03.2017 р. просив призначити провадження до судового розгляду, у відкритому судовому засіданні, в яке викликати сторони, потерпілого і свідків, підстав для повернення обвинувального акту не вбачав, при цьому пояснив, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_6 був оголошений у державний розшук, інформація про його виклик публікувалась в газеті «Вісті Придніпров`я».

Потерпілий ОСОБА_5 погодився з прокурором.

Захисник ОСОБА_4 вважав, що під час досудового розслідування не були дотримані вимоги ст.291 КПК України щодо формулювання обвинувачення, також ст.ст.297-1-297-5 КПК України щодо спеціальної процедури виклику ОСОБА_6 , оголошення його у розшук відповідного виду, а саме міждержавний або міжнародний, тому просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Суд, вислухавши думки і пояснення учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , реєстр матеріалів, вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , як такий, що не відповідає вимогам ст.ст.291,297-1 - 297-5, 323 КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Як встановлено, в обвинувальному акті, затвердженому прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 18.11.2016 року, розписані в описовій частині дії працівника правоохоронного органу ОСОБА_6 по спричиненню з вогнепальної зброї потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, але його дії очевидно неправильно кваліфіковані за ч.2 ст.365 КК України, оскільки зазначені наслідки є тяжкими і підлягають кваліфікації за ознакою: дій по перевищенню влади, «якщо вони спричинили тяжкі наслідки» - за ч.3 ст.365 КК України.

Також, в порушення вимог ст.ст.297-1 - 297-5 КПК України щодо спеціальної процедури виклику ОСОБА_6 , з публікацією виклику у відповідних засобах масової інформації, а саме згідно абз.5 ч.3 ст.323 КПК України у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України, що не було виконано під час досудового розслідування, оскільки публікація відбувала в газеті «Вісті Придніпров`я», яка не є загальнодержавним засобом масової інформації; також ОСОБА_6 було оголошено у держаний розшук, а не в міждержавний та/або міжнародний розшук відповідно до абз.1 ч.3 ст.323 КПК України.

Розглядаючи процесуальні можливості прокурора у відповідності до ст.338 КПК України змінити обвинувачення в суді, суд звертає увагу на те, що це право, а не обов`язок прокурора, яким він може скористатися, або ні. Тоді як необхідно забезпечити право обвинуваченого на захист в частині можливості підготуватися від обвинувачення, яке конкретизоване за відповідними конкретними обставинами, у тому числі правильної кваліфікації за кваліфікуючими ознаками, щоб право особи на справедливий судовий розгляд, зокрема право бути негайно поінформованим про характер та причини пред`явленого йому обвинувачення і мати час та можливість підготуватися до свого захисту, не було порушено, а саме вимоги п. 1 та підпунктів «a» та «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, що накладає на відповідні органи держави обов`язок своєчасно пред`являти обвинуваченому конкретизоване обвинувачення, особливо це стосується процедури заочного засудження, під час якого обвинувачення повинно бути конкретизовано і для його захисника.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України - суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначається, що суд розглядає справу лише в межах пред`явленого обвинувачення, але може змінити обвинувачення чи вийти за його рамки за умови, що це не погіршує становище підсудного та не порушує його право на захист, якщо зміна обвинувачення чи його недоліки тягнуть за собою порушення права на захист, суд повинен направити справу на додаткове розслідування, суд не має повноважень застосувати закон про більш тяжкий злочин чи обґрунтувати обвинувачення іншими фактичними обставинами, які порушують право особи на захист і на справедлий суд.
В приведеному рішенні Європейський суд з прав людини зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення, що також зазначалось і в рішенні Суду від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.34).

Не зважаючи на те, що прокурор при складання обвинувального акту керується положеннями п.5) ч.2 ст.291 КПК України про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення такими, які він вважає встановленими, але при цього прокурор повинен керуватися загальними положеннями КПК України, у тому числі ст.8 КПК - «Верховенство права», ст.9 КПК - «Законність», з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України, а в більш широкому аспекті - і нормам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини, які застосовуються як джерело права.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта для усунення недоліків, а саме: для усунення в обвинувальному акті зазначених протиріч між описовою і резолютивними частинами, належної кваліфікації дій обвинуваченого за відповідними кваліфікуючими ознаками ст.365 КК України, дотримання під час досудового розслідування спеціальної процедури виклику ОСОБА_6 , з публікацією виклику у відповідних засобах масової інформації, оголошення його у розшук відповідного виду, а саме міждержавний та/або міжнародний, виконання вимог ст.ст.291,297-1 - 297-5,323 КПК України.
Керуючись ст.ст.28,107,110,291,297-1-297-5,323,314-317,369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт від 18.11.2016 року у кримінальному провадженні №0001691 з додатками відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.121 ч.1, 365 ч.2 КК України, - повернути прокурору прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 ,оскільки він не відповідає вимогам ст.ст.291,297-1-297-5,323 КПК України.

На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги протягом 7 днів з дня її проголошення до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали, копію якої надати захиснику, потерпілому, прокурору, направити обвинуваченому.
Суддя: ОСОБА_1