Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-КП/758/591/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2017 року Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження №0005613, яке надійшло від прокурора ОСОБА_6 з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , українця, громадянина України, освіта незакінчена вища, не одруженого, дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє 17.11.2011 року Подільським районним судом м. Києва за ст.ст. 307 ч.1, 317 ч.1 на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільненого 03.04.2013 року умовно-достроково з не відбутим строком покарання 10 місяців 10 днів,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
05.09.2016 р. об 11 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , за місцем мешкання свого батька ОСОБА_7 . У цей час до вказаної квартири прибула працівник пошти ОСОБА_8 , котра принесла пенсію для ОСОБА_7 , та в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення грошових коштів, які призначались його батьку ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 почав вимагати у ОСОБА_7 його пенсію, на що останній вказав, що грошей йому не дасть, а ОСОБА_8 повідомила, що отримувати пенсію не збирається. Після чого. ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_7 в область обличчя, а саме під праве око від чого ОСОБА_7 впав, таким чином застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з метою викрадення чужого майна. Після цього ОСОБА_4 заштовхав ОСОБА_8 на кухню, де також перебувала ОСОБА_9 , та продовжував кричати, щоб йому віддали пенсію ОСОБА_7 . Однак ОСОБА_8 відповіла, що може віддати грошові кошти лише ОСОБА_7 після того як він поставить свій підпис у відомості про отримання пенсії. ОСОБА_7 , не маючи можливості чинити опір ОСОБА_4 , погодився та поставив у відомості свій підпис. Після чого ОСОБА_8 відрахувала грошові кошти у розмірі 2080 гривень, що становить розмір пенсії ОСОБА_7 , та поклала їх на стіл. ОСОБА_4 підійшов до столу та усвідомлюючи, що за його діями спостерігає ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , відкрито викрав грошові кошти у розмірі 1 500 гривень та вийшов із квартири.
Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, щиро покаявся та показав, що дійсно потерпілий є його рідним батьком із яким у нього гарні стосунки. В той час він з батьком не проживав. У нього дуже складні проблеми зі здоров`ям. У той період йому потрібно було терміново лікувати ноги, оскільки була загроза ампутування ноги. Напередодні він домовився із батьком, що той дасть йому із пенсії частину грошей на лікування. 05.09.2016 р. вранці він прийшов до батька за грошима, однак останній змінив своє рішення та відмовився дати йому гроші, а тому він вирішив взяти їх силою. Реалізуючи задумане він, вдаривши батька, за обставин, які вказані слідчим у обвинувальному акті, забрав частину пенсії свого батька у сумі 1500 гривень і витратив їх на лікування, однак його намагання врятувати ногу виявились марними і на даний час йому все ж ампутували одну ногу. Про вчинене шкодує, на даний час з батьком примирився і проживає разом із ним і доглядають один одного.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєному злочині, визнання ним кваліфікації його дій, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються за згодою учасників судового розгляду суд визнав недоцільним, обмежившись допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам, викладеним в його обвинуваченні і ним не оспорюються, та дослідженням матеріалів справи, що його характеризують.

Таким чином, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (грабіж), ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, та обставину, що пом`якшує його покарання щире каяття, яка передбачена п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно п.1 ч.1 ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання передбачений ч.2 ст.186 КК України на думку суду, зможе виправити останнього та попередити вчинення ним нових злочинів. З урахуванням тяжкості злочину, обставин справи та особу обвинуваченого, зокрема, що обвинувачений щиро покаявся, запевнив, що у майбутньому не буде вчиняти інших кримінальних правопорушень, з батьком по відношенню до якого вчинив злочин примирився, хворіє, серед іншого на даний час останньому ампутовано кінцівку (ногу), позицію прокурора, який орієнтував суд на застосування положень ст.75 КК України та просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На вирок до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб із моменту проголошення вироку.

СуддяОСОБА_1