У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю: прокурора захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0005311 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2016 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн,

засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1765 грн 20 коп. судових витрат.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року зазначений вирок місцевого суду скасовано, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, незаконно придбав та зберігав без мети збуту психотропну речовину - амфетамін, загальною масою в перерахунку на суху речовину 0,208 г., який приблизно о 19.50 год. 11 квітня 2013 року було вилучено у ОСОБА_7 працівниками міліції з автомобіля «ВАЗ 1500» реєстраційний номер НОМЕР_1 , запаркованого біля буд. № 33-А по вул. Г. Наумова в м. Києві.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд безпідставно закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки матеріали провадження містять належні та допустимі докази його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Також ухвала апеляційного суду належним чином не мотивована.
В запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_6 просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги та захисника, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, а також при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу. При цьому обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Зі змісту журналу судового засідання, технічного запису судового провадження та змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що при розгляді провадження щодо ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції дослідив усі обставини, які могли мати значення для прийняття рішення, повно й усебічно дослідив докази, покладені судом першої інстанції в основу обвинувального вироку, і дав їм у сукупності належну оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України, на що вказує наведений в ухвалі аналіз доказів. Зокрема, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість визнати належними та допустимими доказами показання свідка ОСОБА_8 (надавав показання з чужих слів і сторона захисту не надавали згоди визнати їх доказом), дані протоколу огляду місця події від 11.04.2013 року (містить істотні суперечності та ґрунтується на показаннях свідка ОСОБА_8 , які визнані судом недопустимим доказом), висновків експертів від 22.04.2013 року № 905х (не усунуті сумніви у тому, що пакетик, в якому знаходився об`єкт дослідження, психотропна речовина, у незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту якого обвинувачувався ОСОБА_7 , було вилучено саме у нього) та № 904х (не усунутий сумнів щодо обставин походження на долонях ОСОБА_7 слідів психотропної речовини, яка була предметом цього дослідження), вироку Святошинського районного суду м. Києва від 14.08.2013 року щодо ОСОБА_9 (обставини вчинення злочину, в скоєнні якого обвинувачувався ОСОБА_7 , при постановленні цього вироку не досліджувались і рішення щодо його винуватості не приймалось) з чим погоджується і колегія суддів.
За таких обставин рішення апеляційного суду про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості та вичерпанням можливості їх отримати, є мотивованим та ґрунтується на даних, які були перевірені в судовому засіданні та змістовно наведені в ухвалі.
Отже апеляційний суд на законних підставах закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , належним чином умотивувавши своє рішення, у зв`язку з чим касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали апеляційного суду, в провадженні не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ __________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3