Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11сс/778/498/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/2804/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні 19 травня 2017 року в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 та щодо нього застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово на строк 60 діб, тобто до 24.07.2017 року включно. Покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого за першою вимогою чи визначеною ним періодичністю; не залишати своє житло цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя послався на те, що ані в матеріалах клопотання, ані в поясненнях прокурора, слідчого не зазначені конкретні обставини, які б свідчили про наявність ризиків, які б обумовлювали лише тримання під вартою. Прокурором та слідчим доведена лише обставина, передбачена п. 2, 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведені обставини, передбачені п. 3 частини першої цієї статті. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Натомість, обвинувачений ОСОБА_7 має стійки соціальні зв`язки, задовільно характеризується за місцем проживання, має намір відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, а тому можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді з причин невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог апелянт послався на те, що судом неповно вивчено всі необхідні обставини при розгляді зазначеного клопотання.

Не було враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів. Підозрюється у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років. ОСОБА_7 не має офіційного місця роботи, у зв`язку з чим, не має постійного джерела доходів та засобів до існування, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 з метою незаконного отримання коштів для існування вчинить інше кримінальне правопорушення. Крім того, є підстави вважати, що з метою ухилення від кримінального покарання за вчинення злочину, підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, відмовляючи у задоволенні клопотання, суд посилається на те, що ОСОБА_7 бажає відшкодувати заподіяну шкоду. Однак, під час розгляду клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , при наявності достатніх доказів па підтвердження його вини, всіляко заперечував причетність до вчинення злочину та не висловлював намір щодо відшкодування шкоди за те, що, на його думку, він не скоював.

Отже, наявні беззаперечні та достатні підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, дослідивши дані, які характеризують особу підозрюваного, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст. ст. 177, 178, 183, 184, 199 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, органами досудового слідства ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та згідно зі ст. 12 КК України цей злочин є злочином середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, слідчий суддя виходив з тяжкості інкримінованого йому злочину та врахував дані про його особу, який має стійкі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується задовільно.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, слідчого, та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Враховуючи відомості, що містяться в матеріалах провадження, в тому числі те, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні злочину середньої тяжкості, є доведеною, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що тяжкість вчиненого злочину та наявність попередніх судимостей не є достатнім для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що існує ризик вчинення підозрюваним інших злочинів, то вони є необґрунтованими, оскільки прокурором не було надано будь-яких даних на підтвердження цього. А ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватись виключно на підставі суворості покарання та даних про попередні судимості ОСОБА_7 , а це слід робити з урахуванням відповідних доказів та фактів, які не були наведені прокурором в судовому засіданні.
Натомість, слідчим суддею були враховані дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, має стійки соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується задовільно, бажає намір відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду.
Крім того, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні, жодним чином не доведено недостатність застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання вказаному ризику, а в матеріалах справи відсутні переконливі докази, які давали б підстави вважати, що підозрюваний має намір ухилитися від слідства і суду, продовжити свою злочинну діяльність. Не навів таких доказів й прокурор в апеляційній скарзі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування відносно особи запобіжного заходу, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Оскільки такий запобіжний захід, як тримання під вартою, є виключним й застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам, то колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді є законним й обґрунтованим.
Крім того, під час апеляційного розгляду було зазначено прокурором, що на теперішній час досудове розслідування по кримінальному провадженню завершено, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 складено та направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 та щодо нього застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово на строк 60 діб, тобто до 24.07.2017 року включно та покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого за першою вимогою чи визначеною ним періодичністю; не залишати своє житло цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною, набирає законної сили з дня її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4