Справа № 498/1335/15-к
Номер провадження 1-кп/498/12/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року смт. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Михайлівка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002993 від 16 вересня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красні Окни Одеської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , патрульного за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії- дозиметриста 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдата, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2015 року ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним у зв`язку з мобілізацією та проходячи військову службу на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії- дозиметрист 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи ознайомлений з порядком проходження військової служби, умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, без поважних причин, не з`явився вчасно для проходження військової служби до ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та незаконно перебував поза розташуванням військової частини до 23 годин 15 хвилин 09.09.2015 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав. Пояснив суду, що 02.03.2015 року він був мобілізований та направлений для проходження військової служби до прикордонного загону, розташованого в АДРЕСА_3 , де і проходив службу. 21.08.2015 року, після наряду, з дозволу командира, він поїхав додому на вихідні та мав прибути на службу 24.08.2015 року, тобто через три дні. Під час перебування вдома, 22.08.2015 року йому повідомили про смерть дядьки, який проживав в м. Біла Церква Київської області. Він подзвонив командиру ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 , повідомив про наявність сімейних обставин та отримав дозвіл на від`їзд до ІНФОРМАЦІЯ_4 , також йому подовжили звільнення до 25.08.2015 року. Він поїхав на похорони, яки відбулись 24.08.2015 року. Після чого він залишився у родичів в Білій Церкві, оскільки у нього не було грошей на дорогу та він чекав, поки родичи отримають заробітню плату, щоб придбати йому квиток. При цьому свій мобільний телефон він залишив у співмешканки, повідомити про неможливість своєчасного з`явлення на службу він не міг, ніяких дій для того, щоб добратися до місця служби або повідомити керівництво військової частини про місце свого перебування не вчиняв, за допомогою до військового комісаріата або транспортної міліції не звертався. 09.09.2015 року вночі прибув до військової частини по місцю служби.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому злочині, його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Із витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 № 45-ос від 02.03.2015 року вбачається, що солдата запасу ОСОБА_4 , призваного на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_6 , зараховано до списків частини та поставлено на всі види забезпечення з 02.03.2015 року на посаду патрульного (за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії-дозиметриста) 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.41).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який є командиром ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснив, що під його керівництвом ОСОБА_4 проходив військову службу до 21.08.2015 року. Згідно з графіком нарядів, ОСОБА_4 три дні мав бути в наряді, потім три дні відпочивав. 21.08.2015 року він дав дозвіл ОСОБА_4 на поїздку до сім`ї за місцем проживання на дні відпочинку. ОСОБА_4 мав з`явитись до військової частини 25.08.2015 року до 09 години. Підтвердив, що ОСОБА_4 подзвонив йому, повідомив про смерть дядька та просив дозволу поїхати на похорон. Оскільки у службовця не було можливості прибути до місця служби та написати рапорт, свідок надав дозвіл на виїзд до місця поховання, але зазначив, що ОСОБА_4 мав повернутись 25.08.2015 року. Коли він у призначений час не повернувся, свідок дзвонив по контактному телефону, але телефон був у співмешканки ОСОБА_4 , яка повідомила, що не знає місця перебування останнього. ОСОБА_4 з`явився у військовій частині 09.09.2015 року о 23-15 годині. Вказав, що під час проходження військової служби ОСОБА_4 зарекомендував себе посередньо, не виявляв бажання навчатись та освоювати військову професію, проявляв халатність, часто під різними поводами намагався ухилитись він несення служби. Також вказав, що з військовослужбовцями постійно проводяться бесіди та інструктажі щодо порядку проходження військової служби, їм роз`яснюються полощення Кримінального Кодексу України щодо порушень порядку несення служби.

Із висновків службового розслідування, проведеного за фактом відсутності солдата ОСОБА_4 вбачається, що 25.08.2015 року під час перевірки персоналу зміни прикордонних нарядів було виявлено відсутність молодщого інспектора прикордонної служби 2 категорії-дозиметрист 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » солдата ОСОБА_4 . В телефоному режимі зв`язатися з військовослужбовцем виявилось неможливим. Також у висновку зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_4 з`явився до військової частини 09.09.2015 року о 23 годині 15 хвилин(а.с.30-34).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.09.2015 року № 210-ос солдата ОСОБА_4 знято з усіх видів забезпечення з 28.09.2015 року (а.с.39).

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 щодо поважності причин його неявки для проходження служби суд оцінює критично, оскільки обвинуваченим не вчинено будь яких дій щодо своєчасного з`явлення на місце служби або повідомлення керівництва військової частини про місце перебування.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винний у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,а саме - нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно зі ст. 65 КК України враховує те, що злочин, вчинений ним за ч. 4 ст. 407 КК України, згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має задовільний стан здоров`я (а.с.36), за час проходження служби характеризується посередньо (а.с.37), під час несення військової служби притягався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, але кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 було закрите по нереабілітуючим обставинам - у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення (а.с.38, 51-52), те, що противправні дії ОСОБА_4 не потягли за собою спричинення шкоди. Обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлені. Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , усіх обставин по провадженню, тяжкості скоєного ним злочину, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання відповідно до ч.4 ст.407 КК України у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до приписів ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства з призначенням покарання в межах санкції інкримінованої статті із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Згідно зі ст. 76 ч.1, п.п.2-4 КК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази у справі відсутні.

Судових витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 обліковувати з моменту проголошення вироку.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення вироку до апеляційного суду Одеської області, шляхом її подачі через Великомихайлівський районний суд.

Суддя ОСОБА_1