Справа № 742/3080/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/260/2017
Категорія - ч. 3 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 26 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001618 за апеляційними скаргами прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 , захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_13 , захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 , обвинуваченої ОСОБА_11 та першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_14 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Туриніно Калужської області, Росія, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, одруженої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.187 ч.3, 185 ч.3 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Калуга, Росія, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, інваліда 3 групи, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимої Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області:

12 квітня 2007 року за ст.ст. 309 ч.2, 75, 76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

17 жовтня 2007 року за ст.ст. 309 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць,

21 грудня 2011 року за ст.ст. 307 ч.2, 75, 76 КК України до позбавлення волі строком на 5 років із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

30 липня 2013 року за ст.ст. 186 ч.1, 71 ч.1, 71 ч.3, 71 ч.4 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2015 року, умовно достроково звільнена 20 липня 2015 року на не відбутий строк 11 місяців 13 днів,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та жительки АДРЕСА_4 , громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, яка має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.187 ч.3, 185 ч.3 КК України і їй призначено покарання:

- за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна (окрім житла);

- за ч.3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом, поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна (окрім житла).

ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України і їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна (окрім житла).

ОСОБА_11 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України і їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна (окрім житла).

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_15 матеріальну шкоду в сумі 13389 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати понесені на оплату експертиз проведених по даній справі в сумі 1511 грн.11 коп.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави витрати понесені на оплату експертиз проведених по даній справі в сумі 850 грн.81 коп..

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави витрати понесені на оплату експертиз проведених по даній справі в сумі 850 грн.81 коп..

Не погоджуючись з рішенням суду були подані апеляційні скарги в яких:

- прокурор Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 , не заперечуючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинувачених та доведеність їх вини просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особам обвинувачених внаслідок м`якості та у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок, призначивши обвинуваченим більш суворе покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд не в повній мірі врахував тяжкість вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, один з яких був вчинений щодо особи похилого віку, вони ніде не працюють, характеризуються посередньо. Крім того, вважає, що судом безпідставно не враховано при призначенні покарання ОСОБА_10 обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, оскільки вона має не зняті та непогашені в установленому порядку судимості.

- обвинувачена ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки він, на її думку є незаконним, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що стороною обвинувачення не було представлено жодного прямого доказу її вини, а докази, які покладені судом в основу вироку здобуті незаконним способом. Крім того, вважає, що її дії були невірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України.

- захисник адвокат ОСОБА_7 в поданій в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду, перекваліфікувати дії підзахисної з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України та призначити їй покарання в мінімальних межах, визначених санкцією вказаної статті. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в основу обвинувачення покладено показання потерпілої, які, на його думку, суперечать іншим доказам, дослідженим у судовому засіданні та вважає, що поза увагою суду залишилися показання ОСОБА_10 , інших осіб та висновки судових експертиз. З врахуванням вказаних обставин, на переконання апелянта, його підзахисна не вчиняла нападу з метою заволодіння чужим майно, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, а вчинила заволодіння майном за інших обставин.

- обвинувачена ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду, кваліфікувати її дії за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.. 69 КК України. На підставу своїх вимог зазначає, що суд у вироку послався на докази, які були здобуті незаконним шляхом в ході досудового розслідування. Вважає, що стороною обвинувачення не було представлено жодного прямого доказу, який би підтверджував її вину у розбійному нападі. Крім того, вважає, що місцевим судом не було враховано її тяжкий стан здоров`я, що на її думку, також являється обставиною, яка пом`якшує покарання.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_10 зазначає про упередженість суду першої інстанції, яке пов`язує з тим, що Прилуцькому міськрайонному суді працює помічником судді внучка потерпілої. Крім того, вважає, що про упередженість суду свідчать ті факти, що всі клопотання сторони обвинувачення були задоволенні та прийняті до уваги всі докази, натомість стороні захисту було відмовлено у задоволенні всіх клопотань.

- обвинувачена ОСОБА_9 просить змінити вирок суду в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. Вважає, що колегія суддів, яка розглядала кримінальне провадження щодо неї мала заявити самовідвід, оскільки в цьому суді працює помічником судді онука потерпілої. Також, вважає, що місцевий суд неправильно взяв до уваги фактичні дані з метою недопущення наявності пом`якшуючих обставин, зокрема, не враховано, як пом`якшуючі вину обставини позитивну характеристику, тяжкий стан здоров`я, наявність неповнолітньої дитини на утриманні. В обґрунтування недоведеності її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України зазначає, що місцевим судом не було усунуто суперечливість показів потерпілої, не враховано ряд висновків судово-медичних експертиз та клопотання сторони захисту про перекваліфікацію дій обвинуваченої взагалі залишено поза увагою суду.

- захисник адвокат ОСОБА_8 в поданій в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд. В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить мотиви аналогічні викладеним в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_9 . Крім того, зазначає, що оголошений у місцевому суді оскаржуваний вирок не відповідає друкованому тексту вироку.

- перший заступник прокурора Чернігівської області в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким обвинуваченим призначити більш суворе покарання у виді позбавлення волі в межах наближених до максимальних, визначених санкціями інкримінованих статей. В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить мотиви, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 . Крім того, зазначає, що врахування на користь обвинувачених їх хворобливого стану здоров`я, інвалідність ОСОБА_10 є необґрунтованим, оскільки це не завадило їм завдавати шкоду здоров`ю іншої особи. Також, вважає, що наявність на утриманні ОСОБА_11 малолітніх дітей не слід враховувати, з огляду та те, що вона в момент вчинення протиправних дій їх залишила без догляду.

Як встановлено судом першої інстанції, 25 вересня 2015 року близько 14 години ОСОБА_9 ,з метою власного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, незаконно проникла до приміщення будинку за АДРЕСА_5 , який належить потерпілій ОСОБА_15 , де в одній із дальних кімнат, користуючись відсутністю власників та сторонніх осіб з серванту таємно викрала грошові кошти в сумі 1900 грн., золоту каблучку 585 проби вартістю 1805 грн., золотий ланцюжок 585 проби вартістю 12350 грн., золотий браслет 585 проби вартістю 5529 грн., золоті сережки 585 проби вартістю 1805 грн., що належали ОСОБА_15 , а всього викрала майна і грошових коштів належних потерпілій на загальну суму 23389 грн., розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

22 липня 2016 року близько 13-ї години ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном та особисто збагачення, діючи з корисливих мотивів, прибули до господарства належного потерпілій ОСОБА_16 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де без дозволу власниці, незаконно проникли в середину даного житлового будинку та раптово здійснили напад на потерпілу з погрозою застосування насильства небезпечного для життя потерпілої, в ході якого, маючи єдиний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, повалили потерпілу на підлогу, застосовуючи при цьому фізичне та психологічне насильство, яке виразилося в демонстрації сокири та леза, яке було приставлене потерпілій до горла і погрожуючи їх застосуванням, почали висловлювати погрози вбивством, які потерпіла сприймала реально,та відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 1500 грн. і золотим хрестиком 585 проби вагою 1 грам вартістю 912 грн., а всього заволоділи грошовими коштами і майном належними потерпілій ОСОБА_16 на загальну суму 2412 грн. та зникли з місця вчинення злочину.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційні скарги прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 та першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_14 задовольнити, обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 і їх захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційній скарги і заперечували проти задоволення скарг представників державного обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

25 вересня 2015 року близько 14 години ОСОБА_9 ,з метою власного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, незаконно проникла до приміщення будинку за АДРЕСА_5 , який належить потерпілій ОСОБА_15 , де в одній із дальних кімнат,користуючись відсутністю власників та сторонніх осіб з серванту таємно викрала грошові кошти в сумі 1900 грн., золоту каблучку 585 проби вартістю 1805 грн., золотий ланцюжок 585 проби вартістю 12350 грн., золотий браслет 585 проби вартістю 5529 грн., золоті сережки 585 проби вартістю 1805 грн., що належали ОСОБА_15 , а всього викрала майна і грошових коштів належних потерпілій на загальну суму 23389 грн., розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

22 липня 2016 року близько 13-ї години ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном та особисто збагачення, діючи з корисливих мотивів, прибули до господарства належного потерпілій ОСОБА_16 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де без дозволу власниці, незаконно проникли в середину даного житлового будинку та раптово здійснили напад на потерпілу з погрозою застосування насильства небезпечного для життя потерпілої, в ході якого, маючи єдиний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, повалили потерпілу на підлогу,застосовуючи при цьому фізичне та психологічне насильство, яке виразилося в демонстрації сокири та леза, яке було приставлене потерпілій до горла і погрожуючи їх застосуванням, почали висловлювати погрози вбивством, які потерпіла сприймала реально,та відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 1500 грн. і золотим хрестиком 585 проби вагою 1 грам вартістю 912 грн., а всього заволоділи грошовими коштами і майном належними потерпілій ОСОБА_16 на загальну суму 2412 грн. та зникли з місця вчинення злочину.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, при зазначених у вироку обставинах, за які їх засуджено, відповідають фактичним обставинам і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені і правильно оцінені та, на думку колегії суддів, стороною захисту не спростовані.

Так, судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінального провадження та перевірено їх доказами.

Зокрема, суд першої інстанції свої висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні крадіжки майна і грошей з будинку потерпілої ОСОБА_15 за викладених у вироку обставин, обґрунтував показаннями самої обвинуваченої, яка вину визнала, підтвердила, що даний злочин вчинила з проникненням в житло; потерпілої ОСОБА_15 яка повідомила, що 25 вересня 2015 року з її будинку було викрадено грошові кошти та золоті вироби, пізніше їй стало відомо, що крадіжку вчинила ОСОБА_9 , яка добровільно частково відшкодувала матеріальну шкоду; свідка ОСОБА_18 , чоловіка потерпілої, який дав аналогічні пояснення; даними протоколу огляду місця події від 25 вересня 2015 року; висновком експерта за № С-245 від 26 вересня 2016 року; висновком експерта за № 1816 від 23 серпня 2016 року.

Винуватість ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_19 за викладених у вироку обставин, місцевий суд обґрунтував дослідивши і проаналізувавши пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які не визнали себе винуватими у вчиненні розбійного нападу, зазначали, що прийшли в будинок потерпілої подивитися на старовинні речі і даного злочину не вчиняли, як не вчиняли і проникнення до житлового будинку потерпілої та нападу на неї з погрозою застосування насильства небезпечного для життя потерпілої, як і не застосовували фізичне та психологічне насильство, в тому числі із демонстрацією сокири та леза, та не приставляли таких речей потерпілій до горла і не погрожували їх застосуванням та не висловлювали погроз вбивством і відкрито не заволодівали грошовими коштами та золотим хрестиком належними потерпілій, а обвинувачена ОСОБА_10 тільки працівникам поліції повідомила про 1500 гривень, які вона особисто взяла в кишені пальто в будинку потерпілої і золотий хрестик, який упав з шиї потерпілої, коли потерпіла сама впала на підлогу; пояснення обвинуваченої ОСОБА_10 яка частково визнала себе винуватою в тому, що в будинку потерпілої ОСОБА_20 взяла з кишені пальто 1500 гривень та золотий хрестик, який упав з шиї потерпілої, коли остання сама впала на підлогу, який вона видала працівникам поліції, а розбійного нападу на потерпілу вона не вчиняла; потерпілої ОСОБА_16 яка пояснила, що 22 липня 2016 року, в денний час, чотири особи ромської національності « циганки » забігли в коридор її будинку, хватали її руками за горло і стали вимагати від неї гроші, відкрили двері в будинок, затягнули її в приміщення будинку, продовжуючи застосовувати до неї фізичне насильство вимагали в неї гроші, стали погрожувати їй молотком та сокирою, які знаходилися в її будинку для власних потреб. Потім, одна із цих осіб взяла лезо бритви, якою бриються чоловіки, приставила їй до горла і зрізала золотий хрестик, який був на мотузці. Ці особи перевернули все в її будинку, шукаючи гроші, також, у неї викрали 1500 гривень, які були в кишені пальто.

Встановлені судом обставин, щодо винуватості обвинувачених, крім показань потерпілої також підтверджується даними, що містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця подій, від 22 липня 2016 року, згідно якого працівники поліції виявили факт відкритого заволодіння грошовими коштами та золотим хрестиком в будинку належному потерпілій ОСОБА_16 , розкидані речі в кімнатах будинку і виявили та вилучили два сліди папілярних узорів, два сліди низу підошви взуття, фрагмент леза, деформовані ножиці, сокиру та молоток;

- протоколі огляду місця подій від 22 липня 2016 року з якого вбачається, що обвинувачена ОСОБА_10 в службовому кабінету за № 1, що знаходиться в адміністративній будівлі Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області добровільно видала слідчому в присутності понятих, хрестик із жовтого металу, який з її пояснень вона незаконно забрала 22 липня 2016 року з будинку за АДРЕСА_6 ;

- протоколі пред`явленні речей для впізнання від 12 вересня 2016 року відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_16 впізнала золотий хрестик, який в ході огляду місця подій видала добровільно обвинувачена ОСОБА_10 і який був зірваний в неї з шиї в ході розбійного нападу щодо неї жінкою ромської національності;

- протоколі огляду місця подій 23 липня 2016 року згідно якого працівники поліції виявили і вилучили 8 слідів папілярних узорів на поверхні міжкімнатних дверей та дверцях шафи в будинку за АДРЕСА_6 , належному потерпілій ОСОБА_16 ;

- протоколах пред`явлення особи для впізнання від 23 липня 2016 року відповідно до яких потерпіла ОСОБА_16 , впізнала обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , як осіб що вчинила щодо неї розбійний напад;

- висновку експерта № 332 від 23 липня 2016 року з якого вбачається, що у ОСОБА_16 мали місце легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я у вигляді синця на правому передпліччі та двох саден на праві кисті, які утворилися в результаті дії тупих предметів і могли утворитися 22 липня 2016 року.

- висновку експерта № С-227 від 7 вересня 2016 року згідно якого, залишкова вартість, станом на момент вчинення злочину 22 липня 2016 року, хрестика, виготовленого із золота 585 проби вагою 1,0 г., придбаного в 2009 році становить 912 грн..

- висновку експерта № 2104 від 16 вересня 2016 року з якого вбачається, що сліди пальців рук вилучені 22 та 23 липня 2016 року за фактом розбійного нападу на гр. ОСОБА_16 , за адресою АДРЕСА_2 придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили) і встановлена приналежність вказаних слідів дактилокартам ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ;

- протоколі огляду місця подій від 22 липня 2016 року, згідно якого ОСОБА_21 видала слідчому поліції в присутності понятих кеди;

- висновку експерта № 2105 від 29 липня 2016 року з якого вбачається, що слід низу підошви взуття найбільшими розмірами 245х89 мм вилучений 22 липня 2016 року під час огляду місця подій, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , - ймовірно залишений кедом на ліву ногу, вилученим у ОСОБА_21 ..

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засідання, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Також суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Місцевим судом обґрунтовано не взято до уваги докази надані прокурором: висновок судово-медичної експертизи зразка крові підозрюваної ОСОБА_11 від 23 серпня 2016 року за № 153, висновок судово-медичної експертизи зразка крові підозрюваної ОСОБА_9 від 23 серпня 2016 року за № 152, висновок судово-медичної експертизи зразка крові підозрюваної ОСОБА_10 від 23 серпня 2016 року за № 154, висновок судово-медичної експертизи молотка, вилученого під час огляду місця події від 30 серпня 2016 року за № 155, висновок судово-медичної експертизи фрагмента клинка, ножиців та сокири, вилучених під час огляду місця події від 30 серпня 2016 року за № 151, висновок судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_16 від 14 вересня 2016 року за № 174, висновок судово-медичної експертизи змиву на марлі з правої руки потерпілої ОСОБА_22 від 27 вересня 2016 року за № 169, оскільки вказаними доказами не спростовано та не підтверджено винуватість обвинувачених у пред`явленому їм обвинуваченні.

Доводи сторони захисту, що вказаними висновками експертиз підтверджується не причетність обвинувачених до вчинення кримінального правопорушення колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказаними висновками встановлено відсутність на фрагменті клинка, ножицях, сокирі та змиву на марлевому бинті із правої руки потерпілої слідів для ідентифікації осіб, які ними користувалися або залишили сліди, зокрема, для ідентифікації самої потерпілої, яка ними користувалася. Тобто, вказані докази не містять будь-якої інформації, що може мати доказове значення для кримінального провадження.

Колегія суддів не може визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_9 про суперечливість показів потерпілої, яка є особою похилого віку та схильна до гіперболізації і її показання слід сприймати критично, оскільки ОСОБА_16 дала конкретні пояснення щодо обставин нападу на неї, її показання є послідовними, об`єктивно узгоджуються з іншими доказами, крім того, вона дала аналогічні пояснення під час її допиту в ході досудового слідства в якості потерпілої слідчому судді, запис вказаного допиту був досліджений в судовому засіданні суду першої інстанції.

Пояснення потерпілої, що напад на неї здійснили чотири особи не може свідчити про непричетність обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до даного нападу. Крім того, органами досудового розслідування встановлено тільки причетність трьох осіб до розбійного нападу і судовий розгляд відбувається лише в межах висунутого обвинувачення, як це передбачено ст.. 337 КПК України. Дана обставина, крім іншого, не може свідчити про вибірковість врахування судом показань потерпілої.

Доводи обвинувачених про упереджений розгляд місцевим судом справи щодо них, колегія суддів не може визнати обґрунтованими з огляду на наступне. Суд розглянув кримінальне провадження в межах висунутого органом досудового розслідування обвинувачення та призначив покарання в мінімальних межах визначеного санкціями інкримінованих статей. Тому, доводи про начеб то погрози родички потерпілої - помічника судді Прилуцького міськрайонного суду, про призначення їм максимального покарання не містять під собою будь якого підґрунтя. Тим паче, підстави для самовідводу судді( суду) чітко регламентований нормами кримінального процесуального закону і стороною захисту під час розгляду справи місцевим судом не заявлялися заяви про відвід суду з підстав, наведених в апеляційних скаргах.

Твердження апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_8 про невідповідність друкованого тексту вироку оголошеному в судовому засіданні колегія суддів не може взяти до уваги з огляду на те, що вони в цілому не впливають на правильність та законність прийнятого судом рішення та, на думку колегії суддів, є випадковими обмовками головуючого. Крім того, суд першої інстанції своєю ухвалою від 27 грудня 2016 року виправив описку у вироку, на яку адвокат ОСОБА_8 посилається, як на невідповідність. Згідно наявних в матеріалах кримінального провадження розписок, вирок суду від 23 листопада 2016 року було вручено учасникам судового розгляду відразу після його проголошення, що також в свою чергу спростовує доводи захисника, що судом оголошувалося про вручення цього вироку найближчим часом.

Посилання сторони захисту про необґрунтовану кваліфікацію дій обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України не знайшли свого підтвердження, як в ході судового розгляду в місцевому суді так і при апеляційному розгляду з огляду на наступне.

Так, за ч. 3 ст. 187 КК України кваліфікації підлягають зокрема дії, які виразилися у розбійному нападі, тобто нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала, нападу вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном.

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи в будь-який формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося. Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. Для кваліфікації діяння за ст. 187 КК України не має значення, чи мав винний намір приводити погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, до виконання.

Погроза вчинити вбивство або заподіяти тяжке тілесне ушкодження, висловлена в процесі розбою, повністю охоплюється диспозицією ст. 187 КК України і розбій в даному випадку вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я.

Колегія суддів бере до уваги, що потерпіла ОСОБА_16 послідовно пояснювала, що обвинувачені шляхом перелізання через паркан проникли в господарство та вторглися в домоволодіння всупереч її волі, застосовуючи насильство, вимагали грошові кошти. Погрози обвинувачених мали реальний характер, вони сприймалися нею, як такі що будуть реалізовані на чому потерпіла неодноразово наголошувала в місцевому суді під час її допиту.

Натомість, пояснення обвинувачених, що вони прийшли в будинок потерпілої подивитися на старовинні речі і ніякого злочину не вчиняли, а обвинувачена ОСОБА_10 таємно викрала грошові кошти та золотий хрестик, який валявся на підлозі, колегія суддів вважає намаганням обвинувачених уникнути відповідальності за більш тяжке кримінальне правопорушення та спростовується сукупністю досліджених судом доказів.

Про достовірність показань потерпілої свідчать виявлені у неї тілесні ушкодження, виявлені у її домоволодіння відбитки обвинувачених, що, на думку колегії суддів, підтверджує показання ОСОБА_16 , про те що обвинувачені «перевернули все в будинку», а також підтверджується фото таблицею до протоколу огляду місця події і не може свідчити про таємне викрадення майна.

Давши належну оцінку зібраним у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинувачених і правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, а дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 187 КК України.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегією суддів встановлена така невідповідність призначеного ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання, а саме призначення покарання, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 покарання, в порушення вимог ст. 65 КК України, у повній мірі не врахував обставини кримінальних правопорушень, їх тяжкість, які, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, які вона вчинила з корисливих мотивів для власного збагачення, вину визнала частково.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_9 покарання в мінімальних межах, встановлених санкціями ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 187 КК України, за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості і його не можна визнати необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_9 покарання, колегія суддів, враховує обставини кримінального правопорушення ступінь їх тяжкості. При цьому колегія суддів також бере до уваги дані про особу обвинуваченої, її посередню характеристику, стан здоров`я, обставину, яка пом`якшує покарання часткове добровільне відшкодування завданих потерпілій ОСОБА_15 збитків та в обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання, місцевий суд, в порушення вимог ст. 65 КК України, у повній мірі не врахував обставини кримінального правопорушення, його тяжкість, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, і яке обвинувачена вчинила з корисливих мотивів для власного збагачення, вину визнала частково, ніде не працює. Крім того, не враховано, що ОСОБА_10 має не зняті та непогашені у установленому порядку судимості, а тому місцевим судом безпідставно не враховано обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_10 покарання в мінімальних межах, встановлених санкцією інкримінованої частини статті, за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості і його не можна визнати необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_10 покарання, колегія суддів, враховує обставини кримінального правопорушення ступінь його тяжкості. При цьому колегія суддів також бере до уваги дані про особу обвинуваченої, її посередню характеристику, стан здоров`я, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочинів.

Місцевий суд, призначаючи ОСОБА_11 покарання, в порушення вимог ст. 65 КК України, у повній мірі не врахував обставини кримінального правопорушення, його тяжкість, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, яке вона вчинила з корисливих мотивів для власного збагачення, вину не визнала.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_11 покарання в мінімальних межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 187 КК України, за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості і його не можна визнати необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових злочинів.

З огляду на викладене, при призначенні ОСОБА_11 покарання, колегія суддів, враховує обставини кримінального правопорушення ступінь його тяжкості. При цьому колегія суддів також бере до уваги дані про особу обвинуваченої, її посередню характеристику, стан здоров`я, знаходження на її утриманні чотирьох малолітніх дітей, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 задовольнити.

Апеляційні скарги першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_14 , захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 , обвинуваченої ОСОБА_11 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_9 покарання:

- за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна (окрім житла);

- за ч.3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом, часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна (окрім житла).

ОСОБА_10 призначити покарання за ч. 3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна (окрім житла).

ОСОБА_11 призначити покарання за ч. 3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна (окрім житла).

Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України додатково зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з 23 листопада 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими в той самий строк з моменту вручення їм копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3