Кримінальне провадження
№ 1-кс/337/120/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі клопотання слідчого Хортицького відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про накладання арешту на майно,
в с т а н о в и в :
30.01.2017 року слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 про накладання арешту на майно ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.01.2017 року, о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на зупинці громадського транспорту «вулиця Рубана», розташованій у м. Запоріжжя, по вул. Рубана, зайшов до салону маршрутного автобусу «Богдан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 де, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав грошові кошти у сумі 1000 гривень, чим спричинив матеріальну шкоду ТДВ «Автопарк» на вказану суму.
Під час огляду місця події в салоні маршрутного автобусу «Богдан» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , де відбулась крадіжка, виявлено та вилучено мобільний телефон «Нокіа», імеі: НОМЕР_2 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку МТС.
В ході досудового слідства було встановлено, що вказаний мобільний телефон належить підозрюваному ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, мобільний телефон було передано йому на відповідальне зберігання та визнано його речовим доказом по справі. З метою запобігання відчуженню ОСОБА_5 речового доказу у вигляді мобільного телефону «Нокіа», імеі: НОМЕР_2 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку МТС, просив накласти арешт на вказаний мобільний телефон.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечують через його безпідставність.
На підставі ст.107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів не приймалось.
Заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора, пояснення підозрюваного, думку захисника, вивчивши клопотання та матеріали, якими обґрунтовується необхідність накладання арешту на мобільний телефон, який належить підозрюваному, суд вважає клопотання не підлягаючим задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 170 ч.1 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення: підозрюваного; обвинуваченого; осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для: особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині ст. 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Проте, дане клопотання наведеним вимогам не відповідає.
Так, слідчим та прокурором не зазначено в поданні, не обґрунтовано в ньому та не додано до клопотання доказів того, що ОСОБА_5 має намір про відчуження телефону, що мобільний телефон є- підшуканим, виготовленим, пристосованим чи використаним як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберіг на собі його сліди; призначався (використовувався) для схиляння осіб до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з його незаконним обігом; одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходом від нього, а також майном, в яке його було повністю або частково перетворено, як того вимагає ч. 2 ст.167 КПК України.
Також в клопотанні не ставиться питання про заборону для особи, на майно якої слідчий просить накласти арешт, розпоряджатися будь-яким чином таким цим майном та використовувати його, не надано переконливих доказів стосовно особи, котрій належить майно.
При розгляді справи в судовому засіданні а ні слідчий, а ні прокурор конкретно не назвали правові підстави для арешту майна, відповідно до ст.170 КПК України, не доведено наявність ризиків, передбачених частиною першою ст. 170 КПК України.
З огляду на вказане вище, суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Ухвала суду може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Запорізької області.
Суддя: ОСОБА_1