Справа № 576/826/17
Провадження № 1-кс/576/490/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2017 року місто Глухів

Слідчий суддя Глухівського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , представника володільця майна ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна, -

встановив:
31.05.2017 р. до суду надійшло клопотання слідчого Глухівського відділу поліції, погоджене з прокурором, про накладення арешту на 511 упаковок з одягом, що тимчасово вилучені слідчим під час огляду вантажного відсіку автомобіля «ДАФ» та причепу «PACTON» на території ППр «Бачівськ» та визначити їх місце зберігання у комплексі будівель МАПП «Бачівськ».

Клопотання мотивоване тим, що 04.05.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що на нейтральній території КПП «Бачівськ» три доби перебувають автомобілі DAF р.н.з. НОМЕР_1 та RENAULT р.н.з. НОМЕР_2 , номерні знаки яких не належать цим автомобілям. За даним фактом було розпочато досудове розслідування за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України і кримінальному провадженню присвоєно № 0000369.

Під час розслідування було встановлено, що дані транспортні засоби належать ТОВ «Гудвей ЛТД».

06.05.2017 р. під час санкціонованого обшуку, у кабіні автомобіля DAF серед іншого виявлено та вилучено реєстраційні свідоцтва на цей транспортний засіб з причепом, які не співпадали з справжньою реєстрацією їх у територіальному сервісному центрі МВС, а також виявлено товарно-супровідні документи на вантаж цих автомобілях з датою виїзду з ППр «Бачівськ» 25.04.2017 р.

З 29.05.2017 р. по 30.05.2017 р. було проведено огляд вантажного відсіку автомобіля «ДАФ» та причепу «PACTON», в ході якого виявлено та вилучено 511 упаковок (тюків) з одягом. Однак у інвойсі та митній декларації вказана кількість 386 упаковок (тюків).

Слідчий та прокурор, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, двічі не з`явились у судове засідання.
Представник володільця майна у суді пояснював, що відсутні підстави для арешту товару через те, що товар переміщується у режимі транзиту і Закон України «Про транзит вантажів» забороняє це робити. Крім того, досудове розслідування проводиться за іншим фактом і товар не може бути предметом розслідуємого кримінального правопорушення. Також послався й на те, що митне оформлення здійснюється за вагою товару, а не за кількістю. Розбіжності у кількості товару за митним законодавством вирішуються шляхом подання уточненої декларації в країні розмитнення.
Слідчий суддя, зважаючи на скорочений строк розгляду цієї справи, а також на вимоги ст. 23, ч. 1 ст. 172 КПК України, вирішив розглянути справу без участі слідчого та прокурора, а також, на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України, не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, оскільки клопотань про фіксування не надійшло.
Вивчивши клопотання та матеріали до нього, заслухавши представника юридичної особи, у чиєму віданні перебуває майно, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
За змістом ст. 98, п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому у відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, арешт майна, як один з заходів забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно загальних засад кримінально-процесуального законодавства, обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення покладається на особу, що прийняла таке рішення. Крім того, чинний КПК України (стаття 22 КПК), передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, саме слідчий і прокурор на підставі ст.ст. 22, 132, 170, 173 КПК України повинні довести в даній справі обставини, які виправдовують застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і саме вони зобов`язані забезпечити свою особисту явку та подання доказів.

Проте слідчий і прокурор не надали слідчому судді для вивчення матеріали кримінального провадження і не представили на публічному слуханні своїх аргументів щодо необхідності застосування арешту майна.

З наданих же до клопотання матеріалів, вбачається наступне.

Витягом з кримінального провадження № 0000369 стверджується, що слідчим за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України розслідуються факти підроблення документів при перетині кордону автомобілями DAF та RENAULT, на реєстраційних номерних знаках, які не належать цим автомобілям.

Згідно доданих слідчим до клопотання роздруківок з ВМД про митне оформлення автомобіля DAF р.н.з. НОМЕР_3 з причепом PACTON р.н.з. НОМЕР_4 , перевізником товару є ТОВ «Гудвей ЛТД» і товар задекларовано у режимі транзиту з Туреччини до Таджикистану.

У своєму клопотанні слідчий посилається на те, що ним проведено огляд вантажного відсіку автомобіля «ДАФ» та причепу «PACTON», в ході якого виявлено 511 упаковок (тюків) з одягом, замість вказаних у інвойсі та митній декларації 386 упаковок (тюків).

Однак відповідний протокол огляду до клопотання доданий не був, а отже слідчий суддя не може вважати доведеною цю обставину.

Крім того, з матеріалів доданих до клопотання слідує, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про можливий факт підробки інвойсу та митної декларації внесені не були, а тому навіть формальні підстави, на які посилається автор клопотання виходять за межі доказування кримінального правопорушення, відомості про яке внесені в Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000369 від 04.05.2017 р.

Крім того слідчим не спростовано тієї обставини, що за митним законодавством України у перевізника в режимі транзиту виникає обов`язок подати лише на митницю митну декларацію, товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс), який визначає вартість товару, а не кількість.

Враховуючи, що по справі відсутні докази того, що майно, яке просить арештувати слідчий, містить на собі сліди розслідуємого кримінального правопорушення, і слідчому судді не надано доказів існування розумних підозр вважати, що це майно є засобом, предметом чи знаряддям вчинення злочину, то клопотання щодо накладення арешту задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 167, 170-179, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
У задоволенні клопотання слідчого Глухівського відділу поліції ОСОБА_4 про арешт майна 511 упаковок (тюків) з одягом відмовити.

Відмова у арешті майна тягне за собою його негайне повернення особі, у якої воно вилучено.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1