Провадження № 1-кс/638/3724/16
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
28 грудня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

за участю підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону юриста 2 класу ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню №0000214 від 09 грудня 2016 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, неодруженого, призваного по мобілізації 28.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, гранатометника 3-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України -

ВСТАНОВИВ:
13.12.2016 року до суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 серпня 2014 року солдат ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» за №303 від 17 березня 2014 року призваний Володимирецьким ОРВК в Рівненській області на військову службу під час мобілізації та направлений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом командира вказаної частини №53 від 29 вересня 2014 року останнього зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду гранатометника 3-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 2-го батальйону оперативного призначення.

Згодом, солдата ОСОБА_4 направлено для проходження військової служби до табірного збору військової частини НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.

Однак, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи вищевказані вимоги законодавства України, вирішив стати на злочинний шлях та 15 листопада 2014 року у останнього виник злочинний умисел направлений на самовільне залишення місця служби - табірного збору військової частини НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 15 листопада 2014 року солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників самовільно залишив місце служби табірний збір військової частини НОМЕР_1 , розташований в АДРЕСА_3 ,чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконує, час проводить на власний розсуд не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження органам військового чи цивільного управління, а також командуванню військової частини НОМЕР_1 не повідомляє.

Таким чином, своїми умисними діями, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини НОМЕР_1 вчинив самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

09.12.2016 року дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000214 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Органом досудового слідства підозрюваний не затримувався.

В клопотанні старшій слідчий зазначає, що необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_4 місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць посадовими особами військової частини НОМЕР_1 проведено службове розслідування, під час якого встановлено відсутність будь-яких поважних причин у ОСОБА_4 не перебувати на службі.

Також, в ході досудового розслідування були здійсненні численні телефонні дзвінки на мобільний телефон ОСОБА_4 , який наданий останнім під час проходження військової служби, однак позитивних результатів вони не дали.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 у військовій частині НОМЕР_1 , де проходить військову службу, не перебуває, фактичне місце свого мешкання органу досудового розслідування та посадовим особам військової частини НОМЕР_1 не повідомляє.

Крім цього, солдат ОСОБА_4 не повідомляє органу досудового розслідування та посадовим особам військової частини НОМЕР_1 , свій особистий номер телефону, за яким з останнім можливо зв`язатись.

Вручити солдату ОСОБА_4 копії клопотання про обрання запобіжного заходу та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність його застосування не виявилося за можливе у зв`язку із тим, що місцезнаходження останнього органу досудового розслідування невідоме.

12.12.2016 року на адресу військової частини НОМЕР_1 та на адресу місця проживання ОСОБА_4 направлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Враховуючи, що під час досудового розслідування станом на 10 грудня 2016 року місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 невідоме, цього ж дня старшим слідчим за погодженням із прокурором оголошено останнього у розшук.

Оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, обґрунтовуються наступними доказами:

- даними витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України (по стройовій частині) від 29.09.2014 року № 53;

- даними висновку службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовцями, призваними по мобілізації від 15.01.2015 року;

- даними протоколів допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

- даними повідомлення про підозру від 10.12.2016 року;

Враховуючи, що під час досудового розслідування станом на 10 грудня 2016 року місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 невідоме, цього ж дня старшим слідчим за погодженням із прокурором оголошено останнього у розшук.

В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування зібрано достатні докази, які вказують на факт вчинення зазначеного злочину, а саме:

-даними висновку службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовцями, призваними по мобілізації від 15.01.2015 року;

-даними протоколів допиту свідків.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1, 3 -5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається мета забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства в зв`язку з тим, що санкція ч. 3 ст. 407 КК України, передбачає найсуворіше покарання, пов`язане з позбавленням волі, що може спровокувати підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, покинути територію України, з метою уникнення покарання, при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, оскільки являється громадянином іншої Держави.

Також, в обґрунтування іншого ризику - подальшим можливостям скоїти інше кримінальне правопорушення, встановлено, що підозрюваний, при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів може незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінального провадженні, а також продовжити скоєння аналогічних злочинів.

В клопотанні зазначено про обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення: даними витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України (по стройовій частині) від 29.09.2014 року № 53; даними висновку службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовцями, призваними по мобілізації від 15.01.2015 року; даними протоколів допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, у вигляді позбавленням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Калашник проти Росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 визнав себе винним в інкримінованому йому злочині, заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки не має наміру ухиляться від .

Беручи до уваги те, що підозрюваний скоїв злочин, який карається терміном позбавлення волі до 5-ти років, що дає підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, а також може вчинити нове кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив наступне.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (обвинувачується).

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу, суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місті його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини та утриманців, наявність у підозрюваного міста роботи або навчання, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, відсутність судимостей у підозрюваного, дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

З огляду на таке, ОСОБА_4 раніше не судимий, являється громадянином України, утриманців не має, холостий, відповідно у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації в смт. Володимирець Володимирецького району Рівненської області, призваний на військову службу під час мобілізації та являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

На час розгляду даного клопотання, доводи прокурора, що раніше встановлені ризики продовжують існувати, у ході судового засідання свого підтвердження не знайшли.

Встановлено, що один з ризиків перестав існувати, а саме: підозрювана особа не має можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, на теперішній час суд також вважає необґрунтованим наявність ще одного ризику можливість підозрюваної особи, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказане свідчить про можливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту.

Такими чином, стороною обвинувачення не надано належних доказів того, що існуючі на час обрання запобіжного заходу ризики є актуальними або з`явилися нові. Доказів протилежного стороною обвинувачення не надано.

Відтак, підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , про що просить прокурор та старший слідчий, відсутні. Таким чином, клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також ті обставини, що підозрюваний підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі та за його поведінкою потребується певний контроль з боку працівників військової прокуратури, суд вважає за можливе застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194,195, 196, 197, 206, 211 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в :
Клопотання старшого слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону юриста 2 класу ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню №0000214 від 09 грудня 2016 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково..

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів до 25 лютого 2017 року з покладенням на останнього обов"язків: прибувати до слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону, прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону та слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова за першою вимогою із встановленою періодичністю; заборонити залишати місце реєстрації та фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 20:00 години до 07:00 години; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; передати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну .

Роз`яснити ОСОБА_4 положення ч.5 ст.181 КПК України.

Строк дії ухвали 2 місяця до 25 лютого 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, ОСОБА_4 - в той же строк з моменту вручення ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та підлягає врученню підозрюваному.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав:

___________________ 2016 р. ___ год. ____ хв.________________( ОСОБА_4 )