Справа №678/42/15-к
Провадження №1-кп-678-7/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року смт. Летичів
Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 12 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , молдаванина за національністю, громадянина України, уродженця с. Требухівці Летичівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, з неповною середньою освітою, непрацюючого, не судимого в порядку ст. 89 КК України, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурори: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
потерпілі: ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:
06 березня 2015 року близько 17 год. ОСОБА_6 прийшов у гості до своїх далеких родичів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які проживають по АДРЕСА_2 , де після спільного вживання алкогольних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті заволодіти чужим майном, вирішив вчинити напад на господарів і застосував до них насильство, небезпечне для їх здоров`я. Для цього спочатку підійшов до ОСОБА_10 , коли той лежав на ліжку, та несподівано для нього наніс один удар правим кулаком у голову, потім взяв його обома руками за верхній одяг і стягнув на підлогу, де навмисно наніс йому численні удари руками та ногами в різні частини тулубу та голови, чим заподіяв ОСОБА_10 сильний фізичний біль та тілесне ушкодження у вигляді перелому 8-го ребра справа по аксілярній поверхні зі зміщенням, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвело до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).
Намагаючись зупинити такі дії нападника ОСОБА_12 підбігла до нього та вмовляла припинити їх, але ОСОБА_6 взяв її рукою за волосся і повалив зверху на лежачого на підлозі ОСОБА_10 та за допомогою кухонного ножа, який взяв у кухні, навмисно наніс ОСОБА_13 один удар в ділянку правої частини обличчя, заподіявши їй тілесне ушкодження у вигляді колюче-ріжучої рани шкіри нижньої щелепи справа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я (не більше 21 доби).
Подолавши в такий спосіб опір потерпілих, переконавшись в тому, що його подальші дії ніхто не зможе припинити, ОСОБА_6 заволодів належними ОСОБА_13 , бувшими у використанні: светром чоловічим торгової марки «Moffat Woollens» вартістю 95 гривень; кофтою спортивною, чоловічою, торгової марки «Collection Noris» вартістю 47,50 грн.; курткою демісезонною, чоловічою, торгової марки «Company» вартістю 142,50 грн.; кофтою чоловічою торгової марки «Lacoste» вартістю 23,75 грн.; кофтою чоловічою торгової марки «RUSSEL ATHLETIC» вартістю 66,50 грн.; курткою демісезонною, чоловічою, торгової марки «TU» вартістю 285 грн.; штанами чоловічими торгової марки «Mechta» вартістю 19 грн.; шортами чоловічими торгової марки «Hummelsheim» вартістю 28,50 грн.; теніскою чоловічою торгової марки «Nens» вартістю 19 грн.; теніскою чоловічою торгової марки «Albertini» вартістю 9,50 грн.; кофтою спортивною, чоловічою, торгової марки «AOFU'S» вартістю 47,50 грн.; гольфом бордового кольору вартістю 50 гривень; мобільним телефоном марки «Samsung» вартістю 100 гривень; мобільним телефоном марки «Nokia» моделі 1112 вартістю 128,25 гривень; радіоприймачем з функцією відтворення аудіо запису із електронних носіїв інформації вартістю 200 грн.; радіо пультом до телевізора вартістю 40 гривень; грошима в сумі 60 грн.
Такими діями ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1362 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому злочині не визнав та показав, що розбою у його діях немає. Він дійсно прийшов до ОСОБА_9 на початку березня 2015 року з метою побачити її сина ОСОБА_14 , бо той йому був винен гроші, але його не було. Приніс з собою пляшку горілки, вони трохи випили спиртного після цього ОСОБА_10 йому дозволив взяти речі ОСОБА_14 взамін боргу, але ОСОБА_9 почала сваритись з чоловіком, а потім з ним за це. Після цього взяв речі з шафи ОСОБА_14 і склав їх, але почалась суперечка з ОСОБА_10 , в результаті боротьби штовхнув його і той впав та вдарився. Під час суперечки тримав в руках ніж. В цей момент до них швидко підійшла ОСОБА_9 , щоб розборонити і він з нею впав на підлогу. Від випадкового удару ножем у неї на шиї утворилась рана. Коли конфлікт закінчився, то взяв речі і почав виходити з будинку, на це як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 почали вимагати повернути речі ОСОБА_14 , забороняли йому їх виносити. Однак речі ОСОБА_14 взяв для того, щоб останній сам до нього прийшов і повернув борг, заволодіти речами і ними розпорядитись мети не мав, бо речі на нього малі по розміру.

Навмисно тілесні ушкодження для ОСОБА_10 і ОСОБА_9 не наносив, за свою поведінку у них попросив вибачення, останні його пробачили, відшкодував їм завдані моральні страждання, компенсував заподіяну матеріальну шкоду.

Просить призначити покарання, що не пов`язане з реальним позбавленням волі, оскільки має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, свій вчинок засуджує, конфлікт фактично спровокувала ОСОБА_9 , умислу на напад і пограбування не було.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 просить перекваліфікувати дії ОСОБА_6 , оскільки нападу (розбою) у його діях не було. Обвинувачений з необережності кухонним ножем спричинив ОСОБА_9 легке тілесне ушкодження, а після того, як в суперечку з приводу боргу сина потерпілої ОСОБА_14 втрутився ОСОБА_10 , то відштовхнув останнього і той, падаючи, вдарився в ліжко та отримав вказане у висновку СМЕ тілесне ушкодження. Крім того, не було в обвинуваченого й корисливого мотиву, не було умислу на заволодіння майном. Такі дії обвинувачений вчинив з метою спонукання сина потерпілих до з`ясування між ними боргових зобов`язань. Обвинувачення є неконкретним, але виходячи з встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи суд має закрити кримінальне провадження в частині заподіяння ОСОБА_9 тілесного ушкодження, оскільки такі дії не передбачені КК України, а в частині заподіяння ОСОБА_10 з необережності середньої тяжкості тілесного ушкодження перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст. 128 КК України та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_10 від обвинувачення.
Дослідивши докази по справі суд вважає, що вина обвинуваченого є доведеною.
Так, потерпіла ОСОБА_9 показала, що 06 березня 2015 року приблизно о 17 год. до них прийшов ОСОБА_6 , який є товаришем її сина ОСОБА_14 , він перебував в стані або алкогольного, або наркотичного сп`яніння. Приніс з собою пляшку горілки, привітав її зі святом. Вони трохи посиділи за столом, усі разом вживали спиртне, після чого її чоловік ОСОБА_10 ліг на ліжко, оскільки був хворий. Через деякий час ОСОБА_6 вийшов з будинку, а коли повернувся, безпричинно накинувся на лежачого ОСОБА_10 і почав умисно його сильно бити з дуже великою агресією руками і ногами, ударів було близько 10 в голову, тулуб, інші частини тіла. Вона почала розбороняти їх, з`ясовувати причину таких дій, однак на її зауваження обвинувачений не реагував, наносив йому удари, хоча ОСОБА_10 просив його не бити, він не міг оборонятись. Потім схопив її, наніс їй умисно ззаду удари, а потім вдарив ножем біля шиї поряд з горлом з правого боку, ніж від того, що вдарився у її кістку, зламався, з рани пішла кров. Від дій обвинуваченого дуже злякалась за своє життя, боялась, щоб він її не вбив.

Після цього ОСОБА_6 забрав з шафи речі її сина, при цьому перешкодити йому це робити не могла, бо була в стані заціпеніння і шоку від його дій, цього ж не міг зробити й ОСОБА_10 , оскільки був весь побитий, не міг навіть встати. Забравши ті речі, які зазначені в обвинувальному акті, ОСОБА_6 пішов з будинку, при цьому пригрозив, щоб нікому нічого не розповідали, бо підкине їй наркотики і посадить її в тюрму, а ОСОБА_10 нанесе ще більші тілесні ушкодження. Припускає, що можливо ОСОБА_6 й прийшов до них по речі її сина.

Наступного дня ОСОБА_10 забрали його родичі у м. Вінницю, де він лікувався від нанесених ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Про будь-які боргові зобов`язання сина перед обвинуваченим не знала, хоча було відомо, що вони разом потрапили в ДТП, для ОСОБА_6 ні вона, ні ОСОБА_10 нічого не були винні. ОСОБА_6 часто був у них вдома, тому знав розташування речей у будинку.

В ході судового розгляду ОСОБА_6 перед нею вибачився за свою поведінку.

Потерпілий ОСОБА_10 показав, що його племінник ОСОБА_6 прийшов 06 березня 2015 року до них близько 17 год., мав з собою пляшку горілки. Того дня йому було важко встати з ліжка, оскільки хворіє, але на прохання племінника сів до столу на деякий час, але потім стало погано, тому пішов в іншу кімнату прилягти, з обвинуваченим залишилась ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_6 вийшов з будинку на 10-15 хв., а коли повернувся, то безпричинно скинув його з ліжка та почав бити і руками, і ногами, було близько 6 ударів по голові та тулубу. Від його ударів не зміг встати. ОСОБА_9 за нього заступилась, питала за що він так, але племінник наніс їй один удар рукою по голові, крім того у руках племінник мав ніж, момент нанесення для неї удару ножем не бачив, але бачив, що з правої сторони на обличчі ОСОБА_9 текла кров. Після цього обвинувачений пішов до шафи їх сина ОСОБА_14 і почав виносити з хати його речі в білому господарському мішку. На це сказав ОСОБА_6 для чого той бере не свої речі, той сказав, що речі бере тому, що ОСОБА_14 йому щось винен. Чинити опір племіннику не було сили, оскільки був весь побитий. Коли ОСОБА_6 виходив, то наказав не звертатись у міліцію і нікому про подію не розповідати.

ОСОБА_6 був часто у них вдома, тому знав розташування речей у будинку. Про те, що їх син щось винен обвинуваченому нічого не знає.

В ході судового розгляду ОСОБА_6 перед ним вибачився за свою поведінку.

Свідок ОСОБА_15 показав, що зі слів матері відомо, що прийшов ОСОБА_6 , вони всі вживали спиртне. Після того ОСОБА_6 вийшов на деякий час, а коли повернувся, то накинувся на батька ОСОБА_10 та почав його бити, а потім її порізав ножем. Після цієї події батько тривалий час лежав і лікувався, не міг говорити.

З ОСОБА_6 він дійсно потрапив у ДТП, однак обвинувачений не пред`являв йому претензії за це безпосередньо, гроші в нього не позичав. ОСОБА_16 залишив йому обвинувачений покористуватись, тому йому дозволив в будь-який момент таку забрати. Дозволу забрати інші його речі для ОСОБА_6 не давав.

Свідок ОСОБА_17 показала, що зі слів сина ОСОБА_6 їй відомо, що син ОСОБА_9 . ОСОБА_14 винен сину гроші, так як вони колись на чужій машині потрапили в аварію, суми не знає. Чи були винні грошові кошти для сина сама ОСОБА_9 і ОСОБА_10 їй невідомо. З тією метою, щоб ОСОБА_14 прийшов до них додому і віддав гроші, син взяв у ОСОБА_9 його речі і приніс у пакеті додому, в подальшому у її присутності ці речі вилучили працівники міліції. Відомо, що син наніс потерпілим тілесні ушкодження, в подальшому відшкодував їм завдану цим шкоду.

Вина обвинуваченого також підтверджується:

протоколом огляду місця події від 12 березня 2015 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого об`єктом огляду є приміщення квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 . Під час огляду встановлено місцезнаходження будинку, розташування речей в кімнатах та з`ясовано зі слів ОСОБА_9 , що край скатертини, яким вкритий стіл в кухні, пошкодив ОСОБА_6 , від його ж удару утворився круглий отвір в стіні, також він з дерев`яного трельяжу в кімнаті викрав телефон. Зі слів ОСОБА_9 у кімнаті ОСОБА_6 з ліжка скинув на підлогу її чоловіка ОСОБА_10 і наносив йому удари після чого той наволочкою обтирав обличчя, ножем їй також наніс удар, який взяв у кухні. ОСОБА_9 пояснила, що кров у кімнаті було змито. Зі слів ОСОБА_9 в іншій кімнаті з шафи ОСОБА_6 викрав одяг та гроші в сумі 60 грн. Виявлені ніж та наволочку із слідами речовини бурого кольору, зовні схожих на кров, вилучено (т. 2 а.с. 9-15);

висновком судово-медичної експертизи №29 від 20 березня 2015 року згідно якого станом на 20 березня 2015 року у ОСОБА_9 , 1964 року народження, виявлено тілесне ушкодження у вигляді рани шкіри нижньої щелепи справа, що могла утворитись від одноразової колюче-ріжучої дії твердого плоского травмуючого предмету, який має конструктивні особливості, характерні для клинка ножа із вістрям, одним гострим лезом та тупим обушком, не виключено в термін, вказаний у постанові про призначення судово-медичної експертизи та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», які затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (не більше 21 доби). У мотивувальній частині висновку вказано, що зі слів обстежуваної: «06 березня 2015 року близько 17 год. відома особа нанесла один удар кухонним ножем в ділянку нижньої щелепи справа» (т. 2 а.с. 35-36);

висновком судово-медичної експертизи №40 від 26 березня 2015 року згідно якого станом на 26 березня 2015 року у ОСОБА_10 , 1966 року народження, виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому 8-го ребра справа по аксілярній поверхні зі зміщенням, що міг утворитись від щонайменше одноразової травмуючої дії тупого твердого предмету, не виключено в строк та при обставинах, вказаних у постанові про проведення судово-медичної експертизи та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», які затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби). У мотивувальній частині висновку вказано, що зі слів обстежуваного: «06 березня 2015 року близько 17 год. був побитий відомою особою, який бив руками та ногами по різних частинах тіла» (т. 2 а.с. 49-50);

протоколом огляду місця події від 27 березня 2015 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого об`єктом огляду є домоволодіння по АДРЕСА_4 в якому проживає ОСОБА_6 . Власник будинку ОСОБА_17 вказала на поліетиленовий пакет з речами, які 06 березня 2015 року у вечірню пору приніс додому ОСОБА_6 в якому під час огляду виявлено одяг. Зокрема: светр чоловічий «Moffat Woollens»; кофту спортивну «Collection Noris»; куртку чорного кольору «Company»; кофту «Lacoste»; кофта чоловіча «Russel Athletic»; куртку «TU»; штани «Mechta»; шорти «Hummelsheim»; теніску зеленого кольору, теніску сірого кольору «Albertini»; кофту «AOFUS»; гольф бордового кольору. У веранді будинку на підвіконні виявлено мобільний телефон марки «Самсунг» сірого кольору без сім-карти. Виявлене при огляді вилучене в зв`язку з підозрою вважати, що речі належать потерпілій ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 65-69);

протоколом пред`явлення речей для впізнання від 30 березня 2015 року згідно якого для потерпілої ОСОБА_9 пред`явлено для впізнання речі, що були вилучені в ході огляду домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_4 і потерпіла ОСОБА_9 упізнала усі речі (одяг) по кольору, матеріалу, розміру та написах на них, крім мобільного телефону «Самсунг» (т. 2 а.с. 70-71);

протоколом проведення слідчого експерименту від 10 квітня 2015 року та відеозаписом до нього, який співпадає з даними потерпілою ОСОБА_9 показами в судовому засіданні. Потерпіла вказала на місце де сидів ОСОБА_6 та лежав ОСОБА_10 до нанесення тілесних ушкоджень та під час їх нанесення, механізм нанесення ударів, їх локалізація відносно обох потерпілих, місце, з якого ОСОБА_6 забрав кошти в сумі 60 грн., а також речі, одяг, два телефони та колонку. В судовому засіданні Потерпіла ОСОБА_9 вказала, що на відеозаписі все вірно відображено, тоді вона злякалась за своє життя, оскільки їй обвинувачений наніс удар ножем, не могла чинити опір, напад на неї вчинив саме обвинувачений (т. 2 а.с. 37-39);

висновком судової товарознавчої експертизи №302т від 15 квітня 2015 року згідно якого ринкова вартість на вторинному ринку, представлених на експертизу речей, станом на 06 березня 2015 року, могла складати: куртка демісезонна чоловіча «TU» - 285,00 грн., куртка демісезонна чоловіча «CAMPANY» - 142,50 грн., кофта спортивна чоловіча «AOFUS» - 47,50 грн., кофта спортивна чоловіча «Collection Noris» - 47,50 грн., кофта чоловіча «RUSSEL ATHLETIC» - 66,50 грн., светр чоловічий «Moffat Woollens» - 95,00 грн., кофта чоловіча «Lacoste» - 23,75 грн., гольф чоловічий бордового кольору - не представляється можливим визначити можливу залишкову вартість, теніска чоловіча з коротким рукавом «Nens» - 19,00 грн., теніска чоловіча з коротким рукавом «Albertini» - 9,50 грн., шорти чоловічі «Hummelsheim» - 28,50 грн., штани чоловічі «Mechta» - 19,00 грн. (т. 2 а.с. 76-79);

заявою ОСОБА_6 від 21 квітня 2015 року про добровільну видачу слідству мобільного телефону «Нокіа», який він взяв у ОСОБА_9 06 березня 2015 року (т. 2 а.с. 83);

висновком товарознавчої експертизи №369т від 28 квітня 2015 року, згідно якого ринкова вартість представленого на експертизу мобільного телефону марки «Nokia» моделі 1112, станом на 06 березня 2015 року, могла складати 128,25 грн. (т. 2 а.с. 88-90).

Експерт ОСОБА_18 в судовому засіданні вказав, що проводив судово-медичні експертизи і встановив ті тілесні ушкодження, що зазначені у висновках.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_11 заявив клопотання про необхідність визнання протоколу проведення слідчого експериментів із потерпілою ОСОБА_9 недопустимим доказом, оскільки у ньому не зазначено усіх учасників даної слідчої дії, не роз`яснено прав та обов`язків потерпілій, не вказано модифікації технічного носія тощо.

Суд вважає, що доводи адвоката ОСОБА_11 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні частково, однак допущені порушення під час проведення слідчого експерименту не впливають на неможливість оцінки вказаного доказу, як належного та допустимого, такі порушення не є суттєвими, оскільки слідча дія повністю зафіксована на відеозапис, потерпіла вільно розповідала про обставини події, показала яким чином ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження для неї та ОСОБА_10 . На відеозаписі вказаної слідчої дії дослівно зафіксовані покази потерпілої, її міміка та жести, реакція на запитання. Крім того, під час проведення слідчої дії були присутні поняті, що в цілому свідчить про дотримання порядку та процедури проведення слідчого експерименту.

Пленум Верховного Суду України у п. 6 Постанови №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 року роз`яснив, що розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні конкретні фактичні обставини справи, зокрема, факт використання ножа і його безпосереднє застосування відносно потерпілої ОСОБА_9 шляхом нанесення тілесного ушкодження в життєво важливу частину тіла - шию, це було сприйнято нею як реальна погроза життю та здоров`ю, а до потерпілого ОСОБА_10 обвинуваченим було застосовано фізичне насильство, що виражалось в неодноразовому нанесенні тілесних ушкоджень в різні частини тіла, в тому числі й голову, після завершення нанесення тілесних ушкоджень обвинувачений взяв всупереч волі потерпілих, оскільки подолав їх опір, речі з шафи їх сина, при цьому висловлював погрози посадити потерпілу ОСОБА_9 в тюрму, а ОСОБА_10 нанести ще більші тілесні ушкодження, якщо вони звернуться в міліцію, тому такі дії ОСОБА_6 свідчать саме про те, що було вчинено кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 187 КК України.

Доводи сторони захисту, що обвинувачення є неконкретизованим, оскільки немає насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазначала нападу спростовується роз`ясненнями п. 9 вказаної Постанови згідно якої небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК) це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

У зв`язку із зазначеним сукупність досліджених доказів свідчить про винуватість ОСОБА_6 в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тому його вина є доведеною повністю, а дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 187 КК України.

За вказаних обставин підстав перекваліфіковувати дії обвинуваченого немає.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 просить виключити з обвинувачення вказівку на те, що ОСОБА_6 раніше судимий 04 вересня 2009 року та 19 лютого 2013 року, оскільки такі відсутні в силу ст. 89 КК України.
Суд погоджується з доводами захисника і виключає з обвинувачення посилання на те, що обвинувачений раніше судимий, виходячи з наступного.
У обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_6 раніше двічі судимий про що матеріали справи містять відповідні копії судових рішень.
Зокрема, вироком від 04 вересня 2009 року Летичівського районного суду Хмельницької області, який вступив в законну силу 21 вересня 2009 року, ОСОБА_6 визнано винним за ч. 2 ст. 307 КК України і призначено покарання - 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна, крім житла. На підставі ст.ст. 104, 75 КК України звільнено його від відбування основної міри покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладенням обов`язків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання (т. 2 а.с. 122-123).
Із вироку Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2013 року, який набрав законної сили 13 червня 2013 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 6 місяців арешту. На підставі ст. 72 КК України, керуючись правилами складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, зараховано ОСОБА_6 час його перебування під вартою з 13 липня 2012 року до 18 лютого 2013 року включно та вважати ОСОБА_6 таким, що відбув призначене йому покарання повністю.
У вступній частині вироку Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2013 року вказано, що ОСОБА_6 є раніше не судимий в силу ст. 89 КК України (т. 2 а.с. 107-119).
Отже, дана обставина встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Крім того, законодавець у п. 1 та п. 5 ст. 89 КК України визначив, що такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені відповідно до ст. 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину; особи, засуджені до основного покарання у виді арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Таким чином, судимості ОСОБА_6 є погашеними, оскільки: сплинув іспитовий строк терміном 2 роки за вироком суду від 04 вересня 2009 року (тобто до 05 вересня 2011 року) і обвинувачений не вчинив нового злочину; протягом року з дня відбуття покарання за вироком суду від 19 лютого 2013 року (тобто до 20 лютого 2014 року) обвинувачений не вчинив нового злочину.
У абз. 3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року роз`яснено, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України, є тяжким.
Згідно довідки селищної ради ОСОБА_6 зареєстрований по АДРЕСА_4 , освіта неповна середня, ніде не працює, схильний до зловживання спиртними напоями, крадіжок, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. До складу його сім`ї входять мати, 2 сестри, 2 брати, дружина, 2 доньки (2011, 2014 роки народження). Відповідно до довідки лікарні він на обліку у лікарів психіатра та невролога не перебуває, перебуває на «Д» обліку з липня 2009 року у лікаря нарколога (т. 2 а.с. 94-95, 97, 99, 100, 103, 104).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає часткове визнання своєї вини щодо нанесення потерпілим тілесних ушкоджень, щире каяття відносно нанесення їм тілесних ушкоджень, усвідомлення суспільної небезпечності свого вчинку, відсутність будь-яких претензій матеріального чи морального характеру зі сторони потерпілих, те, що попросив в них вибачення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого органом досудового розслідування встановлено не було.

Частиною 1 статті 187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Згідно ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та конкретних фактичних обставин справи, враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей, враховуючи пом`якшуючі обставини, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілих, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальній межі, яка передбачена санкцією ч. 1 ст. 187 КК України, як необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Зі змісту ч. 1 ст. 75 КК України вбачається якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Оцінивши всі докази в сукупності, врахувавши при цьому усі фактичні обставини по справі, те, що вчинений злочин є тяжким, суд приходить до висновку про неможливість застосування вказаної норми закону у даній справі.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України (т. 2 а.с. 16-18, 19-20, 22-24, 25-26, 72, 80, 81-82, 83, 91, 92-93).
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи те, що винуватість ОСОБА_6 є доведеною, тому усі витрати за проведення судових експертиз в сумі 589,24 грн., що підтверджується довідками (т. 2 а.с. 75, 87), підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Відповідно до ухвали слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 22 квітня 2015 року, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 . Йому обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на один місяць до 15 травня 2015 року, із покладенням на нього визначених обов`язків та встановленням обмежень.
У відповідності до ст. 203 КПК України застосований запобіжний захід припинив свою дію, оскільки на стадії судового розгляду сторона обвинувачення не зверталась до суду з клопотанням про продовження дії обраного запобіжного заходу чи обрання іншого запобіжного заходу ОСОБА_6 .
Цивільний позов потерпілими не заявлявся.

Потерпілий ОСОБА_10 подав суду заяву і просить кримінальну справу відносно ОСОБА_6 закрити, звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням (т. 1 а.с. 145).

Таку ж заяву подала суду й потерпіла ОСОБА_9 , оскільки немає ніяких претензій до ОСОБА_6 , вони знайшли компроміс з обвинуваченим, помирилися. Нею отримані кошти від ОСОБА_6 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди (т. 1 а.с. 119, 215, 230, 238).

Вирішуючи клопотання потерпілих суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Суд вважає, що клопотання потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в будь-якому разі не може бути задоволене, оскільки інкримінований ОСОБА_6 злочин є тяжким, що виключає можливість звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

В зв`язку з тим, що кваліфікація дій обвинуваченого органом досудового розслідування є вірною, тому кримінальне провадження не може бути закрито з інших підстав, визначених ст. 284 КПК України.

Суд сприймає критично ті обставини, які викладені потерпілою ОСОБА_9 в заяві від 27 серпня 2016 року щодо можливого розвитку подій в день конфлікту, оскільки потерпіла в судовому засіданні самостійно, після попередження про кримінальну відповідальність, дала покази про ті дії, які вчинив ОСОБА_6 відносно неї і ОСОБА_10 , характер і локалізацію нанесених ударів. Саме покази потерпілої в судовому засіданні суд сприймає як належний доказ по справі, оскільки такі сприймались судом безпосередньо.

З урахуванням даних про особу ОСОБА_6 , те, що має на утриманні неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, суд вважає за можливе, до набрання вироком законної сили, не обирати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, а з метою належної його поведінки є необхідним обрати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього визначених обов`язків.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Речові докази:
вилучені 12 березня 2015 року під час проведення огляду місця події по АДРЕСА_2 предмет, схожий на кухонний ніж, подушкову наволочку із слідами речовини бурого кольору, схожої на кров - знищити;
вилучені 27 березня 2015 року під час проведення огляду місця події по АДРЕСА_4 речі, а саме:светр чоловічий торгової марки «Moffat Woollens»; кофту спортивну чоловічу торгової марки «Collection Noris»; куртку демісезонну чоловічу торгової марки «Company»; кофту чоловічу торгової марки «Lacoste»; кофта чоловіча торгової марки «Russel Athletic»; куртку демісезонну чоловічу торгової марки «TU»; штани чоловічі торгової марки «Mechta»; шорти чоловічі торгової марки «Hummelsheim»; теніску чоловічу торгової марки «Nens»; теніску чоловічу торгової марки «Albertini»; кофту спортивну чоловічу торгової марки «AOFUS»; гольф чоловічий бордового кольору - повернути законному володільцеві ОСОБА_9 ;
вилучений 27 березня 2015 року під час проведення огляду місця події по АДРЕСА_4 мобільний телефон «Самсунг», який повернуто ОСОБА_19 вважати повернутим за належністю;

вилучений 21 квітня 2015 року мобільний телефон марки «Nokia» моделі 1112, наданий ОСОБА_6 та належний потерпілій ОСОБА_9 - повернути власнику ОСОБА_9 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 589,24 грн., з них за проведення:

судової товарознавчої експертизи №302т від 15 квітня 2015 року - в сумі 294,62 грн.;

судової товарознавчої експертизи №369т від 28 квітня 2015 року - в сумі 294,62 грн.

Обрати ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на нього наступні обов`язки:

не залишати місце свого проживання по АДРЕСА_1 в період з 22 год. до 06 год.;

повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.

Контроль за виконанням обвинуваченим ОСОБА_6 умов запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання покласти на Летичівський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення направити у Летичівський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя підпис ОСОБА_1 .

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_1