ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 211/7136/14-к
Провадження № 1-кп/210/32/17

"26" квітня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання : ОСОБА_4 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду: прокурор ОСОБА_5 , представник потерпілих - адвокат ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 , захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 00001657 за обвинуваченням: ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 152 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 30 березня 2017 року. Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про доцільність продовжити обвинуваченому тримання під вартою, з врахуванням тяжкості злочину в скоєні якого обвинувачується ОСОБА_7 , та ризиків, передбачених ст. 177 КПК УКраїни, які враховані при обранні запобіжного заходу та не змінились на момент вирішення питання про його продовження.

Представник потерпілих думку прокурора підтримав. Захисники обвинуваченого, обвинувачений, кожен окремо, клопотали про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

За змістом ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Дата ратифікації 17.07.97 р. , дата набуття чинності 11.09.97 р.) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У справі "Третьяков проти України" ЄСПЛ констатує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Колегія суддів вважає встановленими та доведеними існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого: переховуватися від суду, тому як ОСОБА_7 офіційно ніде не працевлаштований, а з цього немає джерела доходів, не має міцних соціальних зв"язків; незаконно впливати на потерпілих, та свідків, про повторних допит яких заявлено клопотання стороною захисту, експертів, які не були допитані в ході судового розгляду; перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням повного та об"єктивного судового провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що був застосований до обвинуваченого.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність подальшого ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Усі доводи обвинуваченого та його захисника, викладені у його клопотаннях, самі по собі не можуть служити підставою для зміни запобіжного заходу, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, зокрема ризиками, що наразі не відпали: переховування та ухилення від суду, вплив на свідків, потерпілих, експертів, перешкоджання повного та всебічного розгляду кримінального провадження, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, особи обвинуваченого, його соціальних зв"язків, способи життя та поведінки, пред"явленого звинувачення у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 176, 178 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, та враховуючи матеріали кримінального провадження, які надійшли в провадження суду та які свідчать, що інші запобіжні заходи не відповідають характеру ризиків та підстав його застосування (зокрема можливості ухилення від суду, перешкоджання судовому розгляду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів, перешкоджання здійснення судового розгляду кримінального провадження в інший спосіб, вчинення інших кримінальних правопорушень), та не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового провадження, колегія суддів вважає у задоволенні клопотання захисників обвинуваченого, яке підтримує й сам обвинувачений - відмовити.

Суд вважає, що матеріально-правові і процесуальні умови, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи були дотриманні під час застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як взяття під варту, а мети, з якою застосовувалося затримання та подальше тримання під вартою відповідають фактичним матеріалам справи, та наявним ризикам, передбачених п. 1, 3-5 ст. 177 КПК України.

Колегія судів, вивчивши матеріали провадження, оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, відносно особи обвинуваченого, який звинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність на строк понад 10 років позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків, перебуваючи на волі може ухилятись від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження, впливати на інших учасників кримінального провадження, приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу не вбачається. Належних доказів щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який стороною захисту та обвинуваченим не представлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотоння прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 152 КК України до 24 червня 2017 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 28 квітня 2017 року та проголошено 28 квітня 2017 року о 09год.15 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3