Справа № 314/1362/17
Провадження № 1-в/314/520/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Ворга, Єршацький район, Смоленська область, Російська Федерація, громадянина України, освіта середня, неодруженого, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
По даній справі засуджений: 13.06.2013 рокувироком Суворівського районного суду м. Херсона за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.08.2014 року вирок Суворівського районного суду м. Херсона від 13.06.2013 року змінено, знижено покарання за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі, вважати засудженим за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.04.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.01.2011 року по 19.08.2014 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі,

початок строку: 13.01.2011 року, кінець строку: 07.06.2020 року,
про умовно-дострокове звільнення засудженого,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений та його захисник на клопотанні наполягали, просили суд його задовольнити та звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишивсяна тих підставах, що в ньому зазначені.
Представник адміністрації в судовому засіданні стосовно клопотання засудженого покладається на розсуд суду.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання про умовно дострокове звільнення, так як вважає, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки станом на травень місяць 2017 року заохочень не має, цивільний позов за вироком суду не відшкодовує, фактично відбув половину від призначеного вироком суду покарання, а інша частина строку покарання зараховано йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Суворівського районного суду м. Херсона від 13.06.2013 року з урахуванням ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 19.08.2014 року, згідно якої вирок Суворівського районного суду м. Херсона від 13.06.2013 року змінено, знижено покарання за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі, та ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.04.2016 року, згідно якої на підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.01.2011 року по 19.08.2014 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі. В місцях позбавлення волі знаходиться з 13.01.2011 року.

Під час тримання під вартою у Херсонському слідчому ізоляторі вимоги режиму тримання порушував, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав 1 стягнення накладене правами начальника слідчого ізолятора, заохочень не мав.

Під час тримання у дільниці слідчого ізолятора при Херсонській виправній колонії УДПтСУ в Херсонській області (№ 61), характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

Під час відбування покарання у Голопристанській виправній колонії УДПтСУ в Херсонській області (№ 7) вимоги режиму тримання порушував, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав 1 стягнення накладене правами начальника слідчого ізолятора, заохочень не мав.

З 05.02.2015 року відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)».
В судовому засіданні було встановлено, що засуджений хоча й працює на підприємстві установи, але з січня по травень 2017 року заохочень не має, з призначеного за вироком суду строку покарання фактично відбув половину, а іншу частину строку покарання зараховано згідно положень ч. 5 ст. 72 КК України. За вироком суду має позов у розмірі 108205,25 грн., який не відшкодовується.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

05.05.2017