ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2620/17
Провадження № 1-кс/362/416/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю старшого слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна, -
в с т а н о в и в:
25 травня 2017 року старший слідчий СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21154, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та на якому пересувалися особи підозрювані у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення під керуванням ОСОБА_6 , у володінні якого воно фактично перебувало згідно усної домовленості із власником транспортного засобу - ОСОБА_4 .
Клопотання слідчого мотивовано тим, що 24.05.2017 року до чергової частини Васильківського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що 24.05.2017 року з господарчого приміщення господарчої будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрадено електричний компресор марки «2011».
Виїздом СОГ на місце події 24.05.2017 року встановлено, що свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 неподалік від місця скоєння злочину було помічено двох підозрілих чоловіків, а також транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21154, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому вказані чоловіки прибули до смт. Гребінки.
Встановлено, що вказані чоловіки є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Умань Черкаської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, а також ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Дружба Олевського району Житомирської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий.
Окрім того, свідками було вказано, що даних підозрюваних осіб було помічено на території домоволодіння потерпілого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 .
В ході проведеного 24.05.2017 року огляду місця події, в автомобілі ВАЗ 21154, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено викрадений електричний компресор марки «2011» потерпілого ОСОБА_11 , металевий лом, а також два комплекти чоловічої одежі.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіль ВАЗ 21154, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
24.05.2017 року за підозрою у скоєнні даного злочину затримано ОСОБА_6 та ОСОБА_10
24.05.2017 року в ході огляду місця події по вул. Урожайній в смт. Гребінки Васильківського району Київської області тимчасово вилучено майно, а саме: транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21154, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та який використовували особи підозрювані у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення під керуванням ОСОБА_6 у володінні якого воно фактично перебувало згідно усної домовленості із власником транспортного засобу ОСОБА_4 .
Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось.
Власник майна ОСОБА_4 просив у задоволенні клопотання відмовити та повернути йому автомобіль, оскільки дав вказаний автомобіль брату для того щоб він з`їздив до дому к сину.
У судовому засідання слідчий підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши слідчого, який підтримав клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 3 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Крім того, у відповідності до п. 2 розділу 2.6 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 07.02.2014 року про Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому, таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.
Щодо осіб, які не є підозрюваними або обвинуваченими, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Відповідно до п. 6 розділу 2.6 Узагальнення, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.
Як вбачається із матеріалів клопотання, у провадженні СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000761 від 24.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Положенням ч. 3 ст. 185 КК України, передбачено відповідальність за крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
При цьому, конфіскація, як додатковий вид покарання, санкцією даної статті не передбачена, а даний злочин, у відповідності до положень ч. 3 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких.
Прокурором та слідчим доказів того, що не застосування заборони на використання майна, а також заборони розпоряджатися таким може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, в судовому засіданні не надано, а відповідно і не доведено підстав передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України для задоволення даного клопотання.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_4 є власником автомобіля ВАЗ 21154, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на який просять накласти арешт, не є ані підозрюваним ані обвинуваченим за кримінальним провадження внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000761 від 24.05.2017 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, санкція якої не містить посилань на додаткове покарання конфіскацію майна, крім того зазначений автомобіль не може вважатись таким, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КК України як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а також доказів, на підставі яких можливо було б встановити розмір шкоди, питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності надано не було, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.
Згідно з ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

На підставі наведеного та керуючись ч. 3 ст. 185, ст. 12 КК України, ст. ст. 22, 98, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України,

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_12