Дата документу Справа № 335/8920/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/279/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/8920/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003108, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2016 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 19.12.2005 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 20.12.2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 69, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2005 року та призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі, 20.11.2009 року на підставі ст. 81 КК України за постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 12.11.2009 року звільнився умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 7 місяців 20 днів;

- 28.03.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 29.01.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2012 року та призначено 2 роки 7 місяців позбавлення волі, 24.06.2013 року постановою Вільнянського районного суду Запорізької області, на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08.04.2012 року строк скорочено на 1/2 частину та призначено 1 рік 9 днів, 22.12.2014 року на підставі ст. 81 КК України за постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.12.2014 року звільнився умовно-достроково 22.12.2014 року, не відбутий строк 4 місяці 6 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

в с т а н о в и л а:
вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 місяців арешту.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту до набрання вироку законної сили залишено без змін.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 20 червня 2016 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля під`їзду будинку № 71-а по вулиці Перемоги у місті Запоріжжя, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав енергозберігаючу лампу фірми «Енергія» ЕS 3627 N Т4 Sріrаl 36 W е27 4100 К, вартістю 250 гривень 00 копійок, яка належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму.
Крім того, 05 липня 2016 року, приблизно о 02 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав камеру відеоспостереження фірми «СU-АНМ30А130В ССТV», вартістю 1500 гривень 00 копійок, яка належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить замінити йому реальний строк відбування покарання на умовний, оскільки в нього на утриманні знаходиться бабуся, 1929 року народження, він неофіційно працевлаштований, веде порядний образ життя, не вживає алкогольних напоїв та наркотичних засобів. Враховуючи зазначене, просить не позбавляти його волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема в останньому слові, який просив задовольнити апеляційну скаргу; захисника, яка підтримала апеляційну скаргу свого підзахисного; прокурора, який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі і обвинуваченим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, які згодом суд поклав у основу вироку, та є вмотивованими і обґрунтованими.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, тому дані обставини, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання носить індивідуальний характер, і його вид, розмір визначається з урахуванням положень зазначеного закону.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, у межах санкції інкримінованого йому злочину, суд призначив його у виді арешту на строк 4 місяці, дотримавшись при цьому вимог закону.

При призначенні такого покарання враховано ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, даних про його особу, згідно яких він на диспансерному обліку в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває, перебуває на обліку у ЗОНД з 1993 року з діагнозом «Психічні та поведінські розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності», офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, судом окремо зазначено, що ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення, в тому числі, умисного корисливого злочину, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі, також раніше вже судом звільнявся від відбування покарання з випробуванням, належних висновків для себе не зробив і вчинив нові середньої тяжкості корисливі злочини, за час слухання справи ухилявся від явки у судові засідання, у зв`язку із чим, було застосовано примусовий привід, що у своїй сукупності свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та можливість вчинення ним нових злочинів і його неможливо виправити і перевиховати без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вищезазначене, дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді арешту на певний строк, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і не передбачає можливості звільнення від його відбуття, у тому числі і з випробуванням.
Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Доводи обвинуваченого про те, що в нього на утриманні знаходиться бабуся, 1929 року народження, неофіційно працевлаштований, веде порядний образ життя, не вживає алкогольних напоїв та наркотичних засобів, не дають підстав для звільнення від і так призначеного судом покарання близького до мінімального для даного злочину.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для безумовного скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4