Провадження № 1-в/537/14/2017
Справа № 537/4918/13-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.01.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кременчуці заяву
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчука Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
про повернення штрафу, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області із заявою, згідно якої просить винести рішення, яким зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у місті Кременчуці Полтавської області повернути йому штраф в розмірі 17 000 грн., сплачений згідно квитанції №03410063 від 11 липня 2014 року на рахунок 0008, отримувач ГУДК у місті Кременчуці, код отримувача 37965850, банк отримувача ГУДКСУ у Полтавській області, код банку отримувача 8311019.
Клопотання мотивоване тим, що вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27 березня 2014 року та ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 12 червня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 11 липня 2014 року засудженим було сплачений призначений вироком суду штраф. Однак 19 лютого 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказані вище судові рішення скасовані, а справу направлено на новий розгляду до суду першої інстанції, внаслідок чого ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року вирок Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 липня 2016 року скасовано, кримінальне провадження закрито за відсутністю складу злочину. Оскільки, як зазначає ОСОБА_3 , судові рішеннями, за якими його було визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання у вигляді штрафу скасовано, то кошти мають бути йому повернуті.
В судовому засіданні ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.
Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_3 , мотивуючи своє заперечення оскарженням органами прокуратури в касаційному порядку ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року, якою вирок Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 липня 2016 року скасовано, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю складу злочину.
Суд, вислухавши думку прокурора, особу, що подала клопотання, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27 березня 2014 року визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 1 (один) рік.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 12 червня 2014 року зазначений вирок суду першої інстанції змінено; виключено із мотивувальної частини вироку, із обвинувачення, вказівки про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_5 неправомірної вигоди 26 червня 2013 року в сумі 500 грн. та 27 червня 2013 року в сумі 500 грн., внаслідок недоведеності цього; пом`якшено ОСОБА_3 визначене покарання за частиною 2 статті 368 КК України та вважати його засудженим що штрафу в розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.; в іншій частині вирок залишено без змін.
Як вбачається із квитанції №03410063 від 11 липня 2014 року, ОСОБА_3 сплачено штраф в розмірі 17 000 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 .
Не погодившись з вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27 березня 2014 року та з ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 12 червня 2014 року, засуджений ОСОБА_3 подав касаційну скаргу на вказані рішення, внаслідок чого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 лютого 2015 року касаційну скаргу задоволено частково, вирок Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 12 червня 2014 року щодо ОСОБА_3 скасовано та призначено новий розгляд справи у суді першої інстанції.
Вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування строком на два роки; виключено із мотивувальної частини вироку, із обвинувачення, вказівки про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_5 неправомірної вигоди 26 червня 2013 року в сумі 500 грн. та 27 червня 2013 року в сумі 500 грн., внаслідок недоведеності цього, однак ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року зазначений вирок суду першої інстанції скасовано та призначено новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Так, вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 липня 2016 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 190, частиною 1 статті 364 КК України та призначено покарання за частиною 1 статті 190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, за частиною 1 статті 364 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки із позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на два роки; на підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки із позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на два роки; у відповідності до частини 5 статті 72 КК України (в редакції від 22 листопада 2015 року) зарахувано ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 12 липня 2013 по 14 липня 2013 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі і перерахувано останнє в порядку визначеному пунктом 1 частини 1 статті 72 цього Закону за правилами одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі; підстав для обрання заходів забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_3 не вбачається; рчові докази грошові кошти в сумі 1000 гривень , вилучені в автомобілі KIA Cerrato, державний номер № НОМЕР_2 , зразок барвника «Світлячок-М», змиви з долонь правої та лівої рук ОСОБА_3 , контрольний зразок бинту слід залишено долученими до матеріалів кримінального провадження.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 липня 2016 року задоволено, зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 скасовано, на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за частиною 2 статті 368 КК України закрито.
Відповідно до пункту 14 частини статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Згідно із частиною 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом; потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи думку осіб, присутніх в судовому засіданні, а також те, що вирок суду, за яким ОСОБА_3 притягнуто до кримінальної відповідальності, скасовано, а кримінальне провадження відносно нього закрито, суд вважає за необхідне клопотання про повернення сплаченого штрафу задовольнити та повернути заявнику сплачений ним штраф на розрахунковий рахунок рахунок 0008, отримувач ГУДК у місті Кременчуці, код отримувача 37965850, банк отримувача ГУДКСУ у Полтавській області, код банку отримувача 8311019 в розмірі 17 000 грн.
Керуючись статтями 537, 539 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_3 про повернення штрафу задовольнити.
Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у місті Кременчуці Полтавської області повернути ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , штраф в розмірі 17 000 грн., сплачений ним згідно квитанції №03410063 від 11 липня 2014 року на рахунок 0008, отримувач ГУДК у місті Кременчуці, код отримувача 37965850, банк отримувача ГУДКСУ у Полтавській області, код банку отримувача 8311019.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1