Справа № 206/4216/17
Провадження № 1-кп/206/316/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.08.2017року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
представника потерпілої - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001769 відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
09.08.2017 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001769 відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою суду від 09.08.2017 року було призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що він 06.04.2017 року близько 15 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Prado» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у Самарському районі м. Дніпро по Південному мосту, в районі заїзду з боку вул. Гаванської у напрямку вул. Набережної Перемоги.
Під час руху ОСОБА_5 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, змінив напрямок свого руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Solara» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався у попутному напрямку у сусідній лівій смузі.
В результаті дорожньо-транспортної події водію «Toyota Solara» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин нижньої губи, перелому коронки 31-го зубу; забою правого колінного суглобу, гемартрозу правого колінного суглобу, які відносяться згідно судово-медичної експертизи № 2022е від 23.06.2017 року до середньої тяжкості.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом автомобілем Toyota Prado» реєстраційний номер НОМЕР_1 не виконав вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які свідчать:
-п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та буль-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», -
невиконання яких, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 6/10.1/659 від 21.07.2017 року, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 , що виразилися в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікуються за ч. 1 ст. 286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, потерпіла та її представник також підтримав думку прокурора.
Присутній у судовому засіданні обвинувачений та його захисник-адвокат заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України та положенням ст. 61 Конституції України.
Заслухавши думку обвинуваченого, його захисника, які підтримали клопотання про повернення обвинувального акту, прокурора, потерпілої та її представника, які вважали, що відсутні підстави для повернення акту прокурору, вивчивши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розсілдування, інші письмові матеріали, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Пункт 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Стаття 291 КПК України передбачає вимоги до обвинувального акту та додатків до нього, які є невід`ємною частиною, які повинні бути надіслані до суду.
Зокрема, цією нормою закону передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.До обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування,та інші необхідні документи.
Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Вивченням обвинувального акту встановлено, що в ньому відсутнє сформульовано обвинувачення, як того вимагають положення ст. 291 КПК України, а йдеться тільки про обставини, які було встановлено органом досудового розслідування та й то не в повному обсязі.
Так, сформульоване обвинувачення повинно містити опис складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто, повинні бути вказані ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін інкримінованого злочину.
Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується необережною формою вини. Саме ж порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту може бути як умисним, так і необережним. Відповідно до ст. 25 КК України необережність поділяється на злочинну самовпевненість та злочинну недбалість. Необережність є злочинною самовпевненістю, як вид вини полягає в тому, що суб`єкт у момент вчинення ним злочину усвідомлює можливість настання суспільно небезпечних наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно чи, власне, самовпевнено розраховує на те, що ці наслідки не настануть через дію третіх чинників. Вина у вигляді злочинної недбалості характеризується трьома ознаками: у особи відсутнє передбачення можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння; особа мала їх передбачити; особа могла їх передбачити. Зазначені ознаки є нероздільними, адже вони визначають єдине, цілісне психічне ставлення ставлення суб`єкта до злочину, тобто вину. Однак обвинувальний акт не містить відомостей, який саме вид необережності ставиться в провину ОСОБА_5 .
Обвинувачення повинно бути конкретним та сформульоване таким чином, щоб дозволяло суду зробити висновки про відмежовування інкримінованого злочину від інших злочинів, однак, цього на думку суду не зроблено досудовим розслідуванням, що унеможливлює призначення справи до судового розгляду.
Крім того, викладені в обвинувальному акті обставини є неповними, неконкретними та не зрозумілими, містять лише неповне формулювання обвинувачення ОСОБА_5 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України, без викладу тверджень про з`ясовані прокурорм фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення з врахуванням приягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за аналогічні події ДТП, що свідчить про порушення права обвинуваченого на захист.
Як вбчається з копії постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2017 року (справа № 202/3042/17), ОСОБА_5 був притягнутий до відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адмінстративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн., за те, що він 06 квітня 2017 року о 15 год. 30 хв., керуючи автомобілем Тойота д/н НОМЕР_1 на Південному мосту у м. Дніпро, в районі вул. Гаванської змінив напрямок свого руху ліворуч в результаті чого своїв зіткнення з автомобілем Тойота д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався зліва в попутному напрмяку, в результаті чого автомобілі отримали механчні пошкодження, а водії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є не тільки забезпечення швидкого розслідування та судового розгляду, а й повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 стосується тих же подій, з різницею, що потерпілій ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до середньої тяжкості.
Приведені обставини свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства в частині права обвинуваченого ОСОБА_5 на захист, а також на справедливий суд, оскільки, ОСОБА_5 постановою суду від 18 травня 2017 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і відомості про те, що вказане рішення суду скасовано - відсутні.
Як убачається з практики ЄСПЛ, визначальним у тому чи є притягнення до відповідальності за одне і теж, є тяжкість наслідків покарання для особи. Для усунення недоліків національного законодавства, на які неодноразово вказував ЄСПЛ у своїх рішеннях щодо України при вирішенні питання чи носить те чи інше праповопорушення кримінальний аспект, законодавцем було прийнято рішення про внесення до КК України глави про кримінальні проступки, які на даний час не виконані.
Не конкретизоване обвинувачення порушує вимоги, зокрема ст. 291 КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимоги ЄСПЛ, яке згідно ч. 2 ст. 1 КПК України, є частиною національного кримінально-процесуального законодавства України.
Так, наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
У рішенні від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
У рішенні від 09.10.2008 року, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
Крім того, з обвинувального акту вбачається, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснював слідчий СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , проте згідно розділу ІІ ресєтру матеріалів досудового розслідування постанову про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 від 22.06.2017 року та постанову про призначення товарознавчої експертизи від 22.06.2017 року виносив слідчий ОСОБА_9 , а отже є не зрозумілим, чому якщо, керівником органу досудового розслідування було визначено декількох слідчих, вони не зазначені у обвинувальному акті, тому у суду виникають сумніви стосовно правомочності вказаної особи здійснювати будь-які процесуальні дії в цій справі.
За даних обставин суд вважає необхідним повернути обвинувальний акт прокурору для приведення його у відповідність до положень ст.ст.109, 291 КПК України,
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, ч.3 п.3 ст. 314 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0001769 відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області, для усунення виявлених недоліків, у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, в термін, визначений п. 2 ч. 2 ст. 395 Кримінального процесуального Кодексу України.
Головуючий суддя ОСОБА_1