Справа № 183/2739/16
№ 1-кп/183/109/17
В И Р О К
іменем України
24 березня 2017 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001875 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.06.2008 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки; 12.03.2010 року звільнений з Павлоградської ВК умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 13 днів;

- 14.10.2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.06.2008 року, остаточно призначено пакарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; 06.01.2015 року звільнений з Синельниківської ВК №94 по відбуттю строку покарання;

- 31.08.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 18.02.2016 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скасовано звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, -
в с т а н о в и в :
30 липня 2015 року близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_7 з метою спільного розпиття спиртних напоїв запросив до себе додому на територію домоволодіння АДРЕСА_1 свого знайомого ОСОБА_8 , де згодом побачив, що ОСОБА_8 спить біля столу на підлозі, а на цьому столі знаходиться мобільний телефон марки «Lenovo А-238», який належить ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_8 , а саме вищевказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_8 та діючи умисно, повторно, переконавшись, що останній спить і за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, викрав мобільний телефон марки «Lenovo А-238» іmеі НОМЕР_1 , вартість якого складає 1449 гривень 90 копійок. Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1449 гривень 90 копійок.

Дії ОСОБА_7 за вказаним епізодом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 05 березня 2016 року близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_7 знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на розбій, поєднаний з проникненням у житло раніше знайомого йому ОСОБА_9 . Реалізуючи свій умисел, з метою проникнення до приміщення домоволодіння, шляхом вибиття вікна та подальшого залякування потерпілого, ОСОБА_7 взяв у себе вдома господарську сокиру та вирушив до домоволодіння АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_9 05 березня 2016 року близько 19 години 10 хвилин, ОСОБА_7 підійшов до вікна домоволодіння АДРЕСА_1 та діючи умисно, з метою проникнення у житловий будинок, сокирою розбив скло вікна цього будинку та став забиратися через нього всередину будинку. В цей момент із кімнати вийшов ОСОБА_9 та запитав, що йому потрібно. ОСОБА_7 , проникнувши у приміщення кімнати житлового будинку через вікно, тримаючи в руках сокиру, і таким чином поєднуючи свій напад із погрозою застосування фізичного насильства небезпечного для життя, яке мало реальний характер та було здатне подолати волю потерпілого, став вимагати у ОСОБА_9 гроші в сумі 100 гривень.

ОСОБА_9 в обстановці, що склалася, розуміючи реальну небезпеку для свого життя та здоров`я з боку ОСОБА_7 , спостерігаючи за сокирою в руках останнього, погодився віддати гроші останньому та пішов у кімнату будинку, де знаходилась шафа, в якій він зберігав грошові кошти в сумі 6000 гривень, отримані за оренду земельного паю за 2015 рік, а ОСОБА_7 із сокирою в руці направився за ним. В цей момент ОСОБА_7 , стоячи за спиною ОСОБА_9 , побачив звідки останній дістає грошові кошти. Після цього ОСОБА_7 , тримаючи в руці господарську сокиру і таким чином погрожуючи нею потерпілому ОСОБА_9 , який усвідомлював реальну небезпеку для свого життя та здоров`я з боку ОСОБА_7 , та допускав застосування останнім насильства щодо нього за допомогою сокири, примусив ОСОБА_9 не перешкоджати йому, підійшов до шафи та діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, відкрито взяв з полиці шафи грошові кошти в сумі 6000 гривень купюрами номіналом по 100 гривень, які належать ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_7 поклавши вказані грошові кошти до своєї кишені залишив місце скоєння злочину, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 6000 гривень.

Дії ОСОБА_7 за вказаним епізодом кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, давати суду показання відмовився з огляду на те, що в обвинувальному акті все вірно зазначено, йому доповнити нічого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що влітку 2015 року, точної дати не пам`ятає, придбав у ОСОБА_7 мобільний телефон «Lenovo» темного кольору за 600-700 гривень. Модель мобільного телефону не пам`ятає, він був без документів, зарядного пристрою та коробки. Звідки у ОСОБА_7 цей телефон він не знає. Приблизно через 3 місяці він продав цей телефон за 800 гривень своєму знайомому ОСОБА_11 .

Судовий розгляд за погодженням всіх учасників судового провадження проведено у відсутність потерпілого ОСОБА_8 , який звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути кримінальне провадження без його участі, покарання обвинуваченому призначити на розсуд суду, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, майнова шкода йому відшкодована.

Судовий розгляд проведено також у відсутність потерпілого ОСОБА_9 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується актовим записом про смерть від 22.07.2016 року №41.

Від допиту інших свідків сторона обвинувачення відмовилась, захисник та обвинувачений проти цього не заперечували і не наполягали на допиті цих свідків.

В судовому засіданні були також досліджені письмові докази (документи) на підтвердження пред`явленого обвинувачення, а саме:

- витяг з кримінального провадження № 0001875 від 07.04.2016 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2015 року було внесено відомості за заявою ОСОБА_8 про викрадення в нього мобільного телефону «Lenovo» в будинку АДРЕСА_1 , а 06.03.2016 року відомості за заявою ОСОБА_9 про те, що 05.03.2016 року близько 19.00 години ОСОБА_7 шляхом пошкодження вікна проник до його будинку АДРЕСА_1 , та здійснив напад на нього заволодівши грошовими коштами в сумі 6000 гривень;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.09.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_8 в цей день звернувся із заявою до поліції про викрадення у нього ОСОБА_7 в будинку АДРЕСА_1 два місяці тому мобільного телефону;

- протокол огляду від 15.10.2015 року в ході якого було оглянуто добровільно виданий ОСОБА_12 мобільний телефон «Lenovo» чорного кольору, на задній кришці має напис «Lenovo China Mobile 3G», іmеі НОМЕР_1 , придбаний нею у ОСОБА_10 , який вилучено до Новомосковського МВ;

- постанова про визнання і залучення до справи речових доказів від 15.10.2015 року, відповідно до якої визнано та залучено до кримінального провадження в якості речового доказу мобільний телефон «Lenovo А-238» чорного кольору, добровільно виданий ОСОБА_12 , переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Новомосковського МВ;

- висновок судово-товарознавчої експертизи № 5440-15 від 04.11.2015 року відповідно до якого станом на 22.09.2015 року ринкова вартість мобільного телефону «Lenovo China Mobile 3G» чорного кольору становить 1 449 гривень 90 копійок;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.11.2015 року за участю свідка ОСОБА_10 , в ході якого свідок впізнав ОСОБА_7 як чоловіка, який приблизно в липні 2015 року продав йому мобільний телефон «Lenovo А-238»;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 17.11.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , в ході проведення якого останній показав про обставини як він після спільного розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_8 на території домоволодіння АДРЕСА_1 , після того як ОСОБА_8 заснув, викрав у останнього його мобільний телефон «Lenovo А-238», який лежав на столі, після чого залишив вказане домоволодіння та в подальшому продав цей мобільний телефон;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.03.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_9 в цей день звернувся із заявою до поліції про те, що 05.03.2016 року близько 19.00 години ОСОБА_7 проник до його будинку АДРЕСА_1 , та викрав у нього грошові кошти в сумі 6000 гривень;

- протокол огляду з фототаблицею від 06.03.2016 року в ході якого було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_1 , виявлено пошкодження віконної рами житлового будинку, вибите скло та його уламки як всередині будинку, так і на подвір`ї біля вікна, на поверхні шафи в кімнаті будинку виявлені сліди пальців рук, які було відкопійовано на липку стрічку та вилучено до Новомосковського ВП;

- протокол огляду з фототаблицею від 06.03.2016 року, в ході якого було оглянуто добровільно видана ОСОБА_7 сокира з написом «Intertool НТ-0257 Сокира 800 грн.», з рукояткою коричневого кольору, яка в нижній частині пофарбована в чорний та червоний кольори, з лезом, пофарбованим в чорний колір; на лезі сокири виявлено сліди синьої фарби; сокира вилучена до Новомосковського ВП;

- постанова про визнання і залучення до справи речових доказів від 07.03.2016 року, відповідно до якої визнано та залучено до кримінального провадження в якості речового доказу сокиру «Intertool», добровільно видану ОСОБА_7 , передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Новомосковського МВ;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 08.03.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , в ході проведення якого останній показав про обставини як ОСОБА_7 05.03.2016 року близько 19.00 години, проникнувши через вибите ним вікно до його будинку АДРЕСА_1 , з погрозою застосування фізичного насильства, тримаючи при цьому в руці сокиру, відкрито викрав у нього грошові кошти в сумі 6000 гривень;

- протокол огляду від 08.03.2016 року, в ході якого було оглянуто книжку пайовика ТОВ «Агро-Віта 2000» на ім`я ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в якій зазначено про нарахування орендної плати за земельний пай за 2015 рік в сумі 6003 гривні 33 копійки, мається підпис особи про видачу цих коштів;

- висновок судової трасологічної (дактилоскопічної) експертизи № 11/4.6-257 від 21.03.2016 року відповідно до якого 3 сліди пальців рук, виявлені та вилучені 06.03.2016 року в ході огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , залишені вказівним пальцем лівої руки особи, відбитки пальців рук якої заповнені на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 5 слідів рук залишені іншою особою (особами).

Судом було також досліджено протокол огляду від 12.11.2015 року, який доказового значення у справі не має.

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Отже, дослідивши та проаналізувавши наведені вище докази, суд вважає, що вони кожний окремо, а також в сукупності, доповнюючи один одного, підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, і підтверджують вину обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, його дії за всіма епізодами пред`явленого обвинувачення слід кваліфікувати наступним чином:

1) за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

2) за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_7 такої кваліфікуючої ознаки розбою як проникнення в житло суд приймає до уваги наступне. Під проникненням у житло слід розуміти незаконне вторгнення до нього будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно. Під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо).

Так, згідно показань потерпілого ОСОБА_9 , зафіксованих в протоколі проведення слідчого експерименту від 08.03.2016 року, протоколу огляду від 06.03.2016 року території домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено пошкодження віконної рами житлового будинку, вибите скло та його уламки, на поверхні шафи в кімнаті будинку виявлені сліди пальців рук, частина з яких згідно висновку судової трасологічної (дактилоскопічної) експертизи належать ОСОБА_7 , та беручи до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину в суді визнав повністю, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 через розбите ним вікно проник до житлового будинку, в якому проживав потерпілий ОСОБА_9 , і, тримаючи в руці сокиру, тобто погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, відкрито заволодів грошовими коштами останнього.

За таких обставин та беручи до уваги те, що ОСОБА_7 не є мешканцем зазначеного будинку, жодних прав щодо нього не мав, його проникнення до нього без згоди власника цього житла з метою кваліфікації дій обвинуваченого, слід визнати незаконним. Також, з матеріалів справи та показань обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, суд вбачає, що таке проникнення до житлового будинку ОСОБА_9 було здійснено ОСОБА_7 з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , і умисел на це виник у ОСОБА_7 до вказаного проникнення. Тому, у суду не виникає обгрунтованих сумнівів щодо наявності в діях ОСОБА_7 вказаної кваліфікуючої ознаки і кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 187 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі. Так, обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин середньої тяжкості та особливо тяжкий злочин з корисливих мотивів. При цьому, останній злочин вчинений обвинуваченим до повного відбуття покарання за попереднім вироком суду. За місцем проживання обвинувачений характеризується негативно, не працює, осіб на утриманні не має, на обліку у лікарів не перебуває. Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи обвинуваченого, та беручи до уваги позицію потерпілого ОСОБА_8 , який залишив вирішення питання про покарання обвинуваченого на розсуд суду, суд не знаходить підстав для призначення йому покарання із застосуванням положень ст.ст. 69,75 КК України, і вважає, що покарання обвинуваченому за кожен із вчинених злочинів повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк. Визначаючи розмір покарання суд вважає, що з урахуванням всіх обставин у справі, за ч. 2 ст. 185 КК України слід призначити покарання на рівні середньої межі санкції цієї статті, а за ч. 3 ст. 187 КК України можливо обмежитись призначенням мінімального покарання з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Таке покарання, на переконання суду, буде відповідати обставинам справи, тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, і є достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, до постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року, а злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України після постановлення вказаного вироку і до повного відбуття покарання за ним, остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначити із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України.

Також, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судових експертиз в сумі 796,08 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

-за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком за ч. 2 ст. 185 КК України, більш суворим покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року, призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 1 (один) місяць з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
З урахуванням вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання з 30.03.2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк призначеного покарання час його перебування в установі попереднього ув`язнення починаючи з 25.05.2016 року до набрання вироком законної сили, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Речові докази:

1) мобільний телефон «Lenovo А-238» чорного кольору, переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому ОСОБА_8 ;

2) сокиру «Intertool», передану на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили, знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № 5440-15 від 04.11.2015 року), судової трасологічної експертизи (висновок № 11/4.6-257 від 21.03.2016 року) загалом в сумі 796 (сімсот дев`яносто шість) гривень 08 копійок.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3