Провадження 1-в/485/67/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
учасники провадження:
прокурор Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області - ОСОБА_2 ,
представник СВК №5 - ОСОБА_3 ,
засуджений - ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив: 12 травня 2017 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково, як такого, що довів своє виправлення. Клопотання прийнято до провадження Снігурівського районного суду Миколаївської області в порядку ст.ст.537, 539 КПК України.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, пояснив, що відбув більше трьох чвертей строку покарання, режиму відбування покарання не порушує, непогашених стягнень не має.
Представник установи виконання покарань проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що на засіданні комісії з розгляду питань про представлення засуджених до умовно-дострокового звільнення 15 травня 2017 року прийнято рішення про відмову у поданні відповідного клопотання до суду, оскільки засуджений свого виправлення не довів.
Прокурор рахував клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
Дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов наступного.
ОСОБА_4 засуджений 18 серпня 2010 року апеляційнийм судом Запоріжської області за ст.ст.69, 93 п.п. "ж", "і", 215-3 ч.3, 17, 142 ч.3 КК України (у редакції 1960 року), ст.ст.263 ч.1, 42 КК України ( у редакції 2001 року) до чотирнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.
Строк покарання за вироком суду рахується з 18 листопада 2008 року, кінець строку 04 листопада 2020 року із зарахуванням в строк відбування покарання терміну попереднього ув"язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону №838-УІІІ від 26.11.2015 року за ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2016 року.
Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов"язком суду.
Стосовно ОСОБА_6 відбутий строк покарання, станом на 22 травня 2017 року, складає десять років шість місяців вісімнадцять днів, що є більше його трьох чвертей.
При цьому, з матеріалів клопотання та особової справи вбачається, засуджений за час відбування покарання має посередню характеристику. На виробництві установи не працює за станом здоров"я. У відділенні на громадських засадах не працевлаштований. Як зазначив сам засуджений, через небажання такого працевлаштування. Непогашених стягнень він не має, але загалом за період з 2008 року по серпень 2015 року догани оголошувалися йому сім разів, одне стягнення було у виді карцера. Заперечення засудженого щодо формальності застосування стягнень документально матеріалами справи не підтвердились. Заохочення засуджений мав тричі у виді подяки правами начальника установи у 2011, 2013 та 2014 році.
Рішенням комісії державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5) - спеціалізована туберкульозна лікарня" з розгляду питань про можливість представлення засуджених до умовно-дострокового звільнення від 15 травня 2017 року засудженому відмовлено в поданні матеріалів до суду на умовно-дострокове звільнення, як такому, що не довів свого виправлення.
На підставі викладеного, суд приходить висновку, що засуджений не довів свого виправлення, сумлінної поведінки і ставлення до праці не виявляв. Заохочення останній раз застосовано у 2014 році. У подальшому засуджений поведінкової активності на доведення виправлення не виявляє, хоча стан його здоров"я цього не виключає, згідно представленої медичної довідки. Як встановив суд, участь засудженого у програмі "Правова просвіта" є формальною.
Посилання засудженого на відсутність стягнень як підставу умовно-дострокового звільнення безпідставне. В силу ст.9 КВК України, засуджені зобов"язанні виконувати встановлені законодавством обов"язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, а також до інших засуджених. Тож, дотримання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов"язком, а не правом засудженого.
На підставі викладеного, суд ухвалює про відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом семи днів після оголошення.
Суддя