Справа № 640/2142/17
н/п 1-кс/640/1080/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" лютого 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
водія - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
10.02.2017 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області юристом 1 класу ОСОБА_6 , про накладення арешту на автомобіль «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , та фактично належить ОСОБА_4 , шляхом надання можливості слідчому і прокурору вилучити даний транспортний засіб та зберігати згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ №1104 від 19.11.2012.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 06.11.2016 приблизно о 05.30, в районі 524+995 м автодороги «Київ-Харків-Довжанський», автомобілем «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , стався наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих травм загинув на місці пригоди.
06.11.2016 в період часу з 09.00 до 11.15 на вищезазначеній ділянці дороги, слідчим відділу СУ ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_9 був оглянутий автомобіль «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_1 , який має сліди механічних пошкоджень, які утворились в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
В ході досудового слідства встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_7 . У той же час, в ході слідства встановлено, що вказаним транспортним засобом на підставі довіреності керував ОСОБА_4 , який і є фактичним власником автомобіля «Hyundai Accent», р.н. НОМЕР_1 .
07.11.2016 слідчим відділу СУ ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_9 вказаний автомобіль передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .
16.01.2017 матеріали досудового розслідування прийняті до провадження старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_3 .
Слідчий вказує, що на теперішній час не встановлено достатніх фактів та обставин, які можуть вказувати на наявність або відсутність в діях водія ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
В ході досудового слідства по кримінальному провадженню призначено судову автотехнічну (технічний стан) та комплексну судово-медичну та автотехнічну експертизи.
Слідчий вважає, що автомобіль «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, зазначений транспортний засіб необхідний судовим експертам для проведення ряду експертних досліджень, які мають суттєве значення для встановлення істини по справі.
Орган досудового розслідування вважає, що на даний час виникла необхідність у арешті автомобіля «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_1 , з метою забезпечення проведення необхідних експертних досліджень, що мають значення для встановлення наявності чи відсутності складу злочину в діях ОСОБА_4 , та зберіганні транспортного засобу на майданчику тимчасового зберігання автомототранспорту розташованого відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
В судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання, просила про його задоволення. Із пояснень слідчого відомо, що водій не заперечує проти надання автомобіля для огляду експертам для проведення призначених експертиз.
Власник майна ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду клопотання про арешт майна повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Особа, яка керувала транспортним засобом ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи, що вилучення автомобіля порушує права власника транспортного засобу. Крім того, вважають незрозумілими вимоги слідчого щодо надання можливості слідчому і прокурору вилучити транспортний засіб та зберігати згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ №1104 від 19.11.2012. Просили залишити автомобіль на зберігання його власнику, не заперечували проти надання автомобіля на дослідження експертам, при цьому зазначили, що всі ушкодження, які містяться на автомобілі, вказані в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, накладення арешту на автомобіль та поміщення його на штраф майданчик призведе до матеріальних витрат.
Слідчий суддя, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши надані докази, встановив наступне.
06.11.2016 в період часу з 09.00 до 11.15 на вищезазначеній ділянці дороги, слідчим відділу СУ ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_9 був оглянутий автомобіль «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_1 , який має сліди механічних пошкоджень, які утворились в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
07.11.2016 слідчим відділу СУ ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_9 вказаний автомобіль передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4
10.02.2017 старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 (через 3 місяця після внесення відомостей до ЄРДР) звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області юристом 1 класу ОСОБА_6 , про арешт вказаного автомобіля.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Так, виявлене та вилучене майно, а саме автомобіль «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_1 є тимчасово вилученим майном, а тому слідчий відповідно до вимог абзацу 1 ч. 5 ст. 171 КПК України мав звернутися з клопотанням не пізніше наступного робочого дня після його вилучення.
Даних щодо звернення слідчого у встановлений КПК України строк з клопотанням про арешт вилученого майна, слідчому судді не надано. Слідчим надано копію зберігальної розписки від 07.11.2016 р. про отримання водієм ОСОБА_4 автомобіля на відповідальне зберігання.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя - ОСОБА_1