АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1403/16 Справа № 208/5017/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, не має постійного місця проживання, раніше судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що з вироком суду не згоден в повному обсязі, оскільки судовий розгляд цього провадження щодо нього здійснювався з численним порушенням норм КК, КПК та Конституції України, з явним обвинувальним ухилом, тоді як кримінальне провадження сфабриковане та сфальсифіковане.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений вказує, що вирок є незаконним, необґрунтованим та просить скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Також вважає, що стороною обвинувачення грубо порушено вимоги чинного законодавства України, яке регламентує процедуру проведення досудового розслідування та збирання доказів, і це стало наслідком порушення його прав.

Окрім того, обвинувачений зазначає, що в порушення вимог КПК України прокурором в ході судового розгляду не було надано жодного доказу на підтвердження його винуватості в інкримінованих злочинах, а свідок ОСОБА_9 на досудовому та судовому слідстві давала неправдиві показання, тоді як докази, досліджені в судовому засіданні, є неналежними, недостовірними та недопустимими, оскільки вони отримані з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.
Також вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно не викликались у судове засідання для допиту свідки, заявлені обвинуваченим, покази яких мають вагоме значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2016 рокуОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання: за ч. 1 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі строком на 12 років, за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі, в силу ч. 4 ст. 70 КК України, призначеним покаранням поглинуто покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 липня 2014 року та призначено остаточне покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.
За вироком суду, 07 січня 2014 року в період часу з 00:00 годин до 01:00 години ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у квартирі АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_10 , з якою він разом вживав алкогольні напої.
Під час сумісного вживання алкогольних напоїв, в ході сварки, яка спалахнула на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .
В той же період часу, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_10 , розуміючи, що шляхом здавлювання шиї можливо позбавити життя людину, діючи умисно, цілковито усвідомлюючи незаконний характер своїх дій та бажаючи настання таких наслідків, обхватив ОСОБА_10 двома руками за шию ззаду, притягнув її до себе та, застосовуючи значну силу з метою позбавлення життя ОСОБА_10 , почав здавлювати шию останньої протягом 2-5 хвилин, від чого потерпіла почала осідати.
Побачивши, що потерпіла ОСОБА_10 перестала подавати ознаки життя, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що свій намір на позбавлення життя ОСОБА_10 він довів до кінця, поклав потерпілу на ліжко в кімнату, накрив ковдрою, після чого з місця скоєння злочину зник.
В результаті злочинних дій ОСОБА_6 ОСОБА_10 , згідно висновку експерта № 36-Е від 03 лютого 2014 року, були спричинені пошкодження у вигляді здавлення органів шиї, наслідком якого є вищезазначені пошкодження в області шиї та язика ( синці на передній лівій та правій поверхні шиї, обширні крововиливи, що розповсюджуються від рівня краю нижньої щелепи до низу по передньобічним поверхням шиї на область обох ключиць, а також крововилив на задній поверхні органокомплексу шиї, переломом лівого великого рогу під`язикової кістки; крововилив в області кінчику язика), яке супроводжувалось розвитком механічної асфіксії відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень, що в даному випадку викликало смерть ОСОБА_10 , яка настала в період часу з 14:20 години 06 січня 2014 року до 18:20 години 07 січня 2014 року, тобто під час вказаних подій.
Повторно, у середині грудня 2013 року ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку №23 по вулиці Сировця у м. Дніпродзержинську, маючи умисел на заволодіння чужим майном, зайшов у другий під`їзд вказаного будинку. На другому поверсі, з правого боку ОСОБА_6 побачив двері квартири АДРЕСА_2 китайського виробництва, які обладнані стандартним врізаним замком. Підійшовши до вказаних дверей, перевіривши, що в квартирі нікого немає, подзвонивши у дзвінок, та перевірив ручку дверей чи вона не відчинена. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 відкрив двері за допомогою викрутки. Проникнувши таємно у приміщення квартири, яка на праві власності належить ОСОБА_11 , ОСОБА_6 зайшов у першу кімнату, яка знаходилась по коридору ліворуч, в якій побачив на письмовому столі 200,00 грн. однією купюрою та інтернетівський свіч марки «Асус», вартістю 130,00 грн.
Почувши шум у під`їзді та опасаючись бути викритим у вчиненні злочину, ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, заздалегідь усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, викрав з вказаної квартири грошові кошти в сумі 200,00 грн. однією купюрою та свіч марки «Асус», чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 330,00 грн. Після цього ОСОБА_6 разом з викраденим майном з місця скоєння злочину зник.
Заволодівши викраденим майном та маючи реальну можливість ним розпоряджатись, ОСОБА_6 реалізував інтернет-свіч марки «Асус» за 50,00 грн. ОСОБА_12 , а викрадені 200,00 грн. витратив на власні потреби.
Повторно, у 20-х числах грудня 2013 року приблизно о 12:00 годині ОСОБА_6 перебував на вулиці Мурахтова у м. Дніпродзержинську, біля входу до ЦКР. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Побачивши ОСОБА_13 , який стояв біля входу до ЦКР в м. Дніпродзержинську, поблизу якого стояла невелика чоловіча сумка, ОСОБА_6 , скориставшись тією обставиною, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів викрав вказану сумку, в котрій знаходився фотоапарат марки «Nikon S520» вартістю 800,00 грн. та грошові кошти в сумі 40,00 грн., які належали ОСОБА_13 , тим самим заподіявши ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 840,00 грн.
Заволодівши викраденим майном та маючи реальну можливість ним розпоряджатись, ОСОБА_6 покинув місце скоєння злочину. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, реалізувавши його за 150,00 грн. ОСОБА_14 .
Повторно, у останніх числах грудня 2013 року ОСОБА_6 знаходився по проспекту Леніна, 59 «А» у м. Дніпродзержинську, а саме навпроти супермаркету «Фуршет» біля одного з банкоматів, розташованих один напроти одного. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Побачивши біля банкомату ОСОБА_15 , поруч з яким знаходився його поліетиленовий пакет, в якому перебувала бездротова клавіатура фірми «Геніус», миша оптична фірми «Геніус», а також розподілювач бездротового сигналу фірми «Геніус», що є одним комплектом, вартістю 200,00 грн., ОСОБА_6 , скориставшись тією обставиною, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, підійшов до даного пакету, який знаходився поряд з ОСОБА_15 і таємно, з корисливих мотивів скоїв крадіжку вказаного пакету, в котрому знаходився вищевказаний комплект, який належав ОСОБА_15 .
Заволодівши викраденим майном та маючи реальну можливість ним розпоряджатись, ОСОБА_6 покинув місце скоєння злочину. З викраденим майном, а саме : бездротовою клавіатурою фірми «Геніус», мишею оптичною фірми «Геніус», а також розподілювачем бездротового сигналу фірми «Геніус» розпорядився на власний розсуд, реалізувавши його за 50,00 грн. ОСОБА_16 , тим самим завдав потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 200,00 грн.
Повторно, у перших числах січня 2014 року ОСОБА_6 проїжджав у трамваї маршруту № 3 у м. Дніпродзержинську від зупинки вул. Колеусівська до вул. Мурахтова. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Побачивши у трамваї ОСОБА_17 , який стояв біля нього, та у якого з зовнішнього кармана куртки, вдягненій на ньому, виглядав мобільний телефон марки «Нокіа 1200», ОСОБА_6 , скориставшись тією обставиною, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, таємно, з корисливих мотивів, викрав з зовнішнього правого карману куртки, вдягненої на ОСОБА_17 , мобільний телефон синього кольору марки «Нокіа 1200» вартістю 130,00 грн., який належав ОСОБА_17 , тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на суму 130,00 грн.
Заволодівши викраденим майном та маючи реальну можливість ним розпоряджатись, покинув місце скоєння злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд , а саме: реалізував його за 50,00 грн. ОСОБА_18 .
Повторно, наприкінці лютого 2014 року в нічний час, ОСОБА_6 перебував біля будинку № 11 по вул. Бурхана у м. Дніпродзержинську. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Біля вказаного будинку він побачив автомобіль марки ВАЗ-2101, державний номер НОМЕР_1 , червоного кольору. Скориставшись тією обставиною, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, переконавшись, що автомобіль знаходився без сигналізації, ОСОБА_6 з корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, відкрив передні водійські двері викруткою. Проникнувши до салону вказаного автомобіля та оглянувши його з середини, ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав автомагнітолу марки «Sony» CDX-6T 650 VI сірого кольору вартістю 1600,00 грн., яка знаходилася в салоні вказаного автомобіля та належала ОСОБА_19 , тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на суму 1600,00 грн.
Заволодівши викраденим майном та маючи реальну можливість ним розпоряджатися, ОСОБА_6 покинув місце скоєння злочину. Викрадене мано, а саме: автомагнітолу марки «Sony» CDX-6T 650 VI сірого кольору ОСОБА_6 реалізував за 100,00 грн.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України вбачається, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В статті 91 КПК України зазначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, відповідає встановленим фактичним обставинам кримінального провадження, визнаних судом доведеними, та ґрунтується на сукупності зібраних, розглянутих і належно оцінених доказах з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, і яким судом була надана оцінка з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, відповідно до вимог ст. ст. 94, 374 КПК України.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів повністю доведена та підтверджується, як показаннями потерпілих, свідків, так і письмовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Так, потерпілий ОСОБА_20 , в суді першої інстанції пояснив, що ОСОБА_10 - його мати, проживала по АДРЕСА_3 . Іноді мати вживала спиртні напої, сторонні особи могли бувати у її квартирі, але ОСОБА_6 ніколи не бачив. 08 січня 2014 року сусідка із квартири АДРЕСА_4 повідомила йому, що мати померла, двері у квартиру були відчинені і коли вона зайшла, побачила труп на ліжку, накритий ковдрою. У матері були пошкодження на обличчі та шиї, та, згідно судово-медичного висновку, її смерть настала від удушення. (том 2 а.п. 98-100).

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_6 задушив ОСОБА_10 . Це відбулось на Різдво у 2014 року. Разом з ОСОБА_6 зустрілись з потерпілою і вона запросила їх у гості. Квартира знаходилась неподалік від ринку. Світла у квартирі не було. Потім до них прийшла незнайома жінка. Разом вживали спиртні напої. ОСОБА_10 запропонувала їм переночувати. Лягли спати у кімнаті, а жінка пішла на роботу. ОСОБА_10 запропонувала ОСОБА_6 жити у неї. Наступного дня попросила купити спиртного. Коли стемніло, запалила свічку. ОСОБА_10 з ОСОБА_6 сварилася, а він сміявся. Попросила ще сходити за спиртними напоями. Приблизно о 22:00 23:00 годині ОСОБА_6 та потерпіла пішли до кімнати. Потерпіла чіплялася на шию ОСОБА_6 . Коли зайшла до кімнати, побачила що ОСОБА_10 лежала на підлозі. ОСОБА_6 поклав її на ліжко, а вранці о 10:30 годині побачила, що ОСОБА_10 не вставала. Язик у неї трошки був висунутий. ОСОБА_6 сказав, що треба уходити та забрав рюмки і пляшку, після чого пішли з квартири. Зрозуміла, що ОСОБА_10 померла. ОСОБА_6 казав, що її зажав через те, що вона до нього чіплялась. Сказав, що обійняв її та мабуть сильно придушив. Між ними не було сварок та конфліктів (том 2 а.п. 161-165).

Подібні показання, що підтверджують вчинення обвинуваченим вбивства ОСОБА_10 при обставинах, зазначених в вироку, надала допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 .

Обвинувачений ОСОБА_22 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив,що під час скандалу схопив ОСОБА_10 ззаду лівою рукою за шию та прижав до себе, при цьому присівши, таким чином намагався її заспокоїти, та утримував її так декілька секунд. ОСОБА_10 не виконувала активних дій, захрипіла.

З протоколу слідчого експерименту від 26 березня 2014 року за участю ОСОБА_6 вбачається, що він правою рукою обхватив потерпілу за потилицю, а лівою рукою за шию та придавив її, після чого разом присіли на підлогу; обхватив ОСОБА_10 за шию двома руками и утримував 3 - 4 хвилини, після чого потерпіла затихла (том 2, а.п. 225-236).

Наведені докази узгоджуються з іншими доказами у провадженні, зокрема, з висновком експерта № 36-Е-Д від 30 квітня 2014 року, в якому зазначено, що характер пошкоджень ОСОБА_10 , їх локалізація свідчать про те, що пошкодження в області шиї могли виникнути за механізмом, вказаним в ході слідчого експерименту ОСОБА_6 (том 3, а.п. 20) та з висновком експерта № 36-Е від 03 лютого 2014 року, з якого слідує, що ОСОБА_10 були спричинені пошкодження у вигляді здавлення органів шиї, наслідком якого є зазначені пошкодження в області шиї та язика ( синці на передній лівій та правій поверхні шиї, обширні крововиливи, що розповсюджуються від рівня краю нижньої щелепи до низу по передньобічним поверхням шиї на область обох ключиць, а також крововилив на задній поверхні органокомплексу шиї, переломом лівого великого рогу під`язикової кістки; крововилив в області кінчику язика), яке супроводжувалось розвитком механічної асфіксії відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень, що в даному випадку викликало смерть ОСОБА_10 (том 2 а. п. 64 - 71)

При цьому, доводи обвинуваченого про те, що він не мав умислу на позбавлення життя потерпілої, спростовуються наведеними доказами в їх сукупності, тому колегія суддів вважає, що місцевий суд вірно дійшов висновку про наявність у ОСОБА_6 умислу на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України.
Щодо стосується вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, то на переконання колегії суддів, його вина у вчиненні цих злочинів повністю підтверджується доказами, дослідженими судом першої інстанції, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які зазначили, що вони придбали у ОСОБА_6 викрадені ним речі, та його особу було встановлено під час проведення впізнання за участю цих свідків, а також протоколами пред`явлення вилучених речей для впізнання потерпілим.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що місцевим судом було оцінено зібрані у провадженні і досліджені в судовому засіданні всі обставин кримінального провадження, кожен перелічений доказ оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, що є підставою для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 .

Також, на переконання колегії суддів, суд, дотримуючись вимог ст. ст. 50, 65 КК України, призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, у межах санкцій інкримінованих злочинів, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, тому колегія суддів будь - яких підстав для призначення більш м`якого покарання не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливим унаслідок суворості немає.

Так, з вироку вбачається, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував тяжкість вчинених ним злочинів, їх наслідки, особу обвинуваченого, те, що він раніше неодноразово судимий, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, має хронічні захворювання; обставинами, які обтяжують покарання суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Судом вірно визначив обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання за принципами, закріпленими в ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, та призначеним покаранням за цим вироком, поглинув покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 липня 2014 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з ухваленим вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , вважає його законним, вмотивованим, обґрунтованим і справедливим, а підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачає.

Даних які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року залишити без задоволення.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року залишити без змін.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 25 березня 2016 року по 21 грудня 2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4