Справа №295/2349/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000085 від 21.02.2017р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Нова Ушиця Новоушицького району Хмельницької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, військовослужбовця в/ч п/п НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ч.4 ст.407 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2016 року старший солдат ОСОБА_3 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 06 липня 2016 року №139 старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначено на посаду номер обслуги військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та відповідно до вимог ст.ст.2,4,24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України» та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/214 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, №15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, відповідно до вимог ст.ст.17,65,68 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

31 грудня 2016 року старший солдат ОСОБА_3 вибув у звільнення, з якого повинен був повернутися о 08 годині 03 січня 2017 року до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Однак, ОСОБА_3 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізуючи задумане, старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в порушенні ст.ст. 17,65 Конституції України, ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 03 січня 2017 року о 08 годині вчасно не з`явився на службу зі звільнення до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

26 січня 2017 року ОСОБА_3 самостійно повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

За час відсутності у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу зі звільнення до військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що 27.04.2016р. уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України та був зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 на посаду номер обслуги військової частини. Після цього проходив військову службу в тому числі і в зоні АТО в Донецькій області. 31.12.2016р. після повернення із зони бойових дій йому дали звільнення до 03.01.2017р. тому поїхав додому в с.Каскада Новоушинського району Хмельницької області, зустрічав Новий рік. Оскільки скучив за дружиною та дітьми, тому не повернувся вчасно у військову частину 03.01.2017р. зі звільнення, а залишився допомагати дружині по господарству. Повернувся в частину лише 26.01.2017р. та приступив до виконання своїх службових обов`язків. У вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст.12КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 як особа характеризується позитивно по місцю проживання, посередньо по місцю служби, раніше не судимий, дає критичну оцінку своїм діям, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, обставини вчинення кримінального правопорушення, а тому з урахуванням пом`якшуючих обставин покарання та наведених мотивів, суд вважає при призначенні ОСОБА_3 покарання застосувати ст.69КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч.4ст.407КК України у виді арешту.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407КК України і призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ст.69КК України 3 (три) місяці арешту.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1