г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/527/16-к
Номер провадження 1-кп/213/12/17
В И Р О К
Іменем України
03 лютого 2017 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого -судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника-захисника потерпілої: ОСОБА_6

потерпілої- ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000623 від 25.11.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився: м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта: базова загальна середня, розлучений, має неповнолітнього сина- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює: ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»- газорізальник в управлінні з ремонту технологічного устаткування, мешкає та зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2015 року приблизно в 17 годин 15 хвилин, в темний час доби, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів та вантажу, рухався по мокрому асфальтному покриттю, освітленому міським електроосвітленням з електроопор, по проїжджій частині дороги пр-кт Південний, з боку вул. Будівельників в напрямок вул. Подлєпи в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу. В цей же час, попереду руху автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїзну частину дороги проспекту Південний в м.Кривий Ріг, в районі нерегульованого пішохідного переходу, з ліва направо, по ходу руху вказаного автомобіля- переходила пішохід ОСОБА_7 , яка рухалася в темпі швидкого кроку, не змінюючи напрямок та темп свого руху, яка рухалась разом зі своєю донькою ОСОБА_9 .
Водій ОСОБА_5 , при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , що наближалися до смуги руху керованого ним автомобіля, проявив неуважність до дорожньої обстановки, маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів, вчасно заходів для зменшення швидкості руху автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди- не прийняв та в результаті необережних дій, не зупинив керований ним автомобіль для того, щоб надати можливість перейти дорогу та уникнути наїзду на пішоходів, чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, і 1.7, 2.3 б), 2.3 д), 12.3. Правил дорожнього руху України, згідно яких:
«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; |
«1.7. Водій, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»; І
«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;
... д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
«12.3 - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Внаслідок недотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання події, в районі нерегульованого пішохідного переходу, по проїжджій частині дороги проспекту Південний в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, водій ОСОБА_5 в результаті необережних дій, допустив наїзд керованого ним автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_7 ..
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , травмована. Відповідно до висновку содово-медичної експертизи № 171 від 03.02-08.02.2016року, потерпілій ОСОБА_7 заподіяні наступні тілесні ушкодження: закритий 2-х щиколоточний перелом кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 доби).
Між порушенням водієм ОСОБА_5 , правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - заподіянням потерпілій ОСОБА_7 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, є прямий причинний зв`язок.
Своїми необережними діями, ОСОБА_10 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.1 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вищезазначені встановлені судом обставини підтверджуються сукупністю належних та допустимих доказів, що отримані судом з досліджених у судовому засіданні таких процесуальних джерел доказів як показання та документи.

Допитаний як обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Пояснив, що 24 листопада 2015 року приблизно в 17 годин 15 хвилин керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Він рухався по проїзній частині дороги проспект Південний з боку вул.Будівельників у напрямку вул.Подлєпи в м.Кривий Ріг, проїзна частина була освітлена. Йшов дощ, асфальтове покриття було мокрим. В той час, коли він наближався до нерегульованого світлофором перехрестя проспект Південний та вул.Панаса Мирного- з правої сторони на вказане перехрестя виїжджало маршрутне таксі, а тому він загальмував і звернув всю увагу на маршрутне таксі, при цьому продовжував їхати зі швидкістю приблизно 20 км/год. Після чого, він побачив, що зліва перед його автомобілем перебігає дорогу потерпіла ОСОБА_7 , яка була разом зі своєю донькою ОСОБА_9 .. Він натиснув на гальма, але оскільки дорога була слизькою, то зміг зупинитися в той момент, коли потерпіла опинилася під колесами автомобіля. ДТП сталося за кілька метрів до перехрестя. Він вийшов із автомобіля, викликав швидку медичну допомогу, яка забрала потерпілу до лікарні. В цей же вечір він був у відділенні поліції, потім поїхав до лікарні, але лікар повідомив, що потерпіла відмовилася від госпіталізації. Наступного дня, він поїхав додому до потерпілої, хотів вирішити питання з потерпілою мирним шляхом. Потерпіла запропонувала, щоб він їй сплатив 10000 гривень. На що він сказав, що подумає. Наступного дня слідчий йому повідомив, що потерпіла написала заяву, що він їй погрожував, але погроз - не було. Після написання потерпілою заяви про погрози, він більше до останьої не підходив. Потерпіла разом зі своєю донькою перебігала проїзну частину дороги не через пішохідний перехід, чим сама порушила правила дорожнього руху. Цивільний позов визнає частково, а саме: витрати на лікування потерпілої в загальному розмірі 3770 грн. 79 коп., витрати на бензин в розмірі 1190 грн.61 коп. не визнає, заявлену вимогу про стягнення компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 100000 гривень- він визнає частково лише в розмірі 2000 гривень. В іншій частині вимог просив відмовити.
Вина обвинуваченого підтверджується також поясненнями потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 .
Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 24 листопада 2015 року приблизно в 17 годин 15 хвилин вона переходила разом із дочкою ОСОБА_9 проїзну частину дороги по проспекту Південний в м.Кривий Ріг, в районі 9-го кварталу. Під час переходу проїзної частини дороги вона побачила, що від зупинки «9-й квартал» почало рух маршрутне таксі, яке виїжджало з вул.Панаса Мирного та здійснювало поворот вправо на проспект Південний. Вона в цей час махнула рукою водієві маршрутного таксі, щоб той зупинився, а сама разом донькою швидким темпом поспішала до маршрутного таксі. Потім з правої сторони, вона побачила автомобіль обвинуваченого, відштовхнула доньку, а сама не встигла уникнути наїзду автомобіля. Обвинувачений вийшов з автомобіля та повідомив, що їх не бачив, оскільки зосередив увагу на маршрутному таксі, яке попереду нього зупинялося. Вона розуміє, що зупиняла маршрутне таксі в неустановленому для зупинки місці. Медична швидка допомога забрала її до Криворізької міської лікарні №11, зробили обезболююче, наклали гіпс на ногу, від госпіталізації вона відмовилася. На другий день після ДТП до неї додому приїжджав обвинувачений з якимось чоловіком. Запитали, що вона хоче. Вона запропонувала, щоб сплатили їй 10000 гривень. Невідомий чоловік сказав, що вона багато хоче і сама у всьому винна. Обвинувачений та чоловік сказали, що будуть думати стосовно її пропозиції. Їхні слова про те, що вона сама винна в наїзді на неї- стали для неї підозрілими і вона написала заяву в поліцію про погрози. Матеріальної допомоги їй надано так і не було. Просить призначити обвинуваченому сувору міру покарання. При цьому пояснила, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, проходила лікування в двох лікарнях, здійснювалось операційне втручання, в ногу були вставлені металеві фіксатори. В повному обсязі підтримує цивільний позов, який надано до суду 21.03.2016 року щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 гривень, витрат на бензин в загальному розмірі 1990 грн. 61 коп. та уточнений позов, який надано до суду 25.05.2016 року щодо стягнення витрат на лікування в загальному розмірі 3770 гривень 79 коп.. Вона самостійно не могла рухатися, ходила за допомогою милиць, а тому змушена була їздити в лікарню на автомобілі. В суму позову вона включила чеки на бензин, що був витрачений при транспортуванні її до лікарні на автомобілі батька, це були її особисті витрати. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 100000 гривень та вважає, що саме ця сума компенсує її моральні страждання. Після отриманих травм її звичний спосіб життя значно змінився. Вимушена була тривалий час лікуватися, протягом трьох місяців пересувалася за допомогою милиць, відчувала сильний фізичний біль та змушена була приймати сильнодіючі знеболюючі препарати, дуже страждала та переживала, що може стати інвалідом. Боїться переходити проїзну частину вулиці, боїться за свою дитину. Моральні страждання її продовжуються до цього часу.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою ОСОБА_7 . Дійсно вона разом з матір`ю ОСОБА_7 24 листопада 2015 року приблизно о 17 годині 15 хвилин в районі зупинки «9-й квартал» в м.Кривий Ріг переходили проїзну частину дороги проспекту Південний. Дорогу переходили неподалік від пішохідного переходу. Йшов дощ, дорога була мокрою. Коли переходили дорогу, побачили, що на повороті рухається маршрутне таксі, яке виїжджало з вулиці Панаса Мирного на проспект Південний. Її мама махнула рукою водієві маршрутного таксі, щоб він зупинився. Так як маршрутне таксі почало зупинятися, вони прискорили ходу, щоб встигнути сісти на маршрутне таксі. Та в цей час, побачили як прямо на них рухається автомобіль, за кермом якого був обвинувачений ОСОБА_5 . Вона була попереду, а її мама позаду. Водій ОСОБА_5 почав застосовувати гальмування автомобіля. Мати встигла її відштовхнути, а тому автомобіль її не зачепив. Зазначений автомобіль наїхав на її матір ОСОБА_7 та зупинився. Транспортний засіб обвинуваченого залишався на місці події. Потім, приїхала медична швидка допомога, відвезли її та матір до лікарні. Її мати тривалий час лікувалася. Було видно, як мати переносить сильний фізичний біль та морально страждає, моральні страждання останьої тривають до цього часу.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується також письмовими доказами:

протоколом огляду місця дорожньо- транспортної пригоди від 24.11.2015 року з фототаблицями, схемою огляду місця ДТП, якими зафіксоване місце пригоди (кр.пр. а.с.9-17) та встановлено, що наїзд обвинуваченим на потерпілу відбувся не доїжджаючи автомобілем пішохідного переходу. Отже, встановлено, що потерпіла разом з донькою переходили проїзну частину дороги поблизу пішохідного переходу.

Актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці від 24.11.2015 року, згідно якого встановлено напрямок руху автомобіля, яким керував ОСОБА_5 , напрямок руху пішоходів та встановлено, що дорога має дві смуги руху та була мокрою (кр.пр. а.с.44).

Довідками Криворізької міської лікарні №11 про те, що ОСОБА_7 звернулась в травмпункт 24.11.2015 року о 17 годині 55 хв. Діагноз: закритий 2-х щиколоточний перелом кісток лівої гомілки з незначним зміщенням. Подальше лікування проходить в травматологічному кабінеті лікарні амбулаторно (кр.пр.а.с.66), від госпіталізації потерпіла відмовилась (кр.пр. а.с.67).

Згідно копії посвідчення водія, встановлено, що ОСОБА_5 має право керування транспортними засобами, які відносяться до категорій А1, А, В (кр.пр. а.с.22). Власником автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 значиться ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (кр.пр. а.с.22).

Згідно висновку про результати медичного огляду від 24.11.2015 року, ознак сп`яніння у ОСОБА_5 не виявлено (кр.пр. а.с.23).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 171 від 03.02-08.02.2016року, ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого 2-х щиколоточного перелому кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 доби). Ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, який міг мати як обмежену так і необмежену травмуючи поверхню або при ударі об такий предмет, могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди (кр.пр. а.с.71-73).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2016 року зі схемою до нього та фото таблицями до протоколу, проведеного за участю ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 , в присутності двох понятих, з якого встановлено, що ОСОБА_5 на місці скоєння ДТП показав та розказав при яких обставинах відбулося ДТП, яка була видимість, як відбувався рух його автомобіля, рух пішоходів, як він здійснював гальмування перед наїздом на потерпілу та вказав місце наїзду на потерпілу (кр.пр. а.с.75-82).

Висновком авто-технічної експертизи № 58/27-8 від 27.01.2016 року, з якої слідує, що водій ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохіда ОСОБА_7 шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_5 по керуванню автомобілем «ВАЗ 21063» вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП (кр.пр. а.с.87-89).

Речовим доказом є: автомобіль «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 (кр.пр.а.с.24, 26,27).

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_5 .
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст.286 ч.1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Разом, з цим суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення те, що наїзд було здійснено і на пішохода ОСОБА_9 , оскільки зазначене не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, розлучений, працює, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, має на утриманні неповнолітнього сина, цивільний позов потерпілої визнав частково, потерпіла наполягає на суворій мірі покарання.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Як вказує законодавець у ст. 50 КК України, - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття, щиросердне визнання вини, а також те, що має на утриманні неповнолітнього сина.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є необережним і відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Враховуючи те, що обвинувачений має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, працює, раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, суд, вважає необхідним призначити покарання в межах санкції частини 1 ст.286 України, у виді штрафу.
Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 зі змінами "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" де йдеться про те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
В ході судового розгляду встановлено та суд враховує те, що потерпіла разом з донькою, як пішоходи переходили проїзну частину дороги за кілька метрів від пішохідного переходу, окрім цього потерпіла зупинила маршрутне таксі в забороненому для зупинки місці і таким чином допустила також порушення правил Дорожнього руху, що в сукупності разом із необережними діями обвинуваченого під час руху автомобіля -привело до настання ДТП та наїзду на потерпілу. Також суд враховує думку потерпілої щодо призначення міри покарання, характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень, вчинення злочину у сфері забезпечення дорожнього руху вперше, визнання вини у вчиненому, відсутність обставин, обтяжуючих покарання, та особу винного, який працює, має постійне місце проживання, раніше не судимий.
З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про можливість не застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд вважає, що призначення такого покарання є справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання скоєння ним правопорушень у сфері безпеки руху в майбутньому.
За таких обставин суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання достатнє для його виправлення і перевиховання у вигляді штрафу без застосування позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв`язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об`єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.
Згідно з ст. 1166, ст.1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана майну, особистим немайновим правам, а так само і майну фізичної особи, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, і така шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
При вирішенні питання про задоволення цивільного позову щодо стягнення витрат в загальному розмірі 3770 гривень 79 коп., пов`язаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_7 в зв`язку з отриманою травмою під час ДТП, суд враховує наявність у потерпілої ОСОБА_7 середньої ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які об`єктивно підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування та судового розгляду доказами, зокрема висновком експертизи, суд приходить до висновку, що потерпіла дійсно проходила лікування, понесла витрати, а також з урахуванням того, що ОСОБА_5 визнає в цій частині позов в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

При вирішенні питання щодо стягнення витрат на бензин в загальному розмірі 1990 грн. 61 коп., суд приходить до висновку, що в цій частині вимог -необхідно відмовити, оскільки позивачем ОСОБА_7 не доведено в судовому засіданні кількість днів, коли вона їздила в лікарню та у зворотньому напрямку на автомобілі, який належить її батькові, а також не довела те, що бензин був витрачений під час її транспортування до лікарні, належних доказів на підтвердження зазначеного- суду не надано.
При вирішенні питання щодо стягнення компенсації за завдану моральну шкоду в розмірі 100000 гривень, суд враховує те, що ОСОБА_5 визнає цивільний позов частково в розмірі 2000 гривень. Також встановлено, що моральна шкода ОСОБА_7 була завдана ОСОБА_5 в результаті вчинення кримінального правопорушення, вина останього доведена, також суд враховує характер і об`єм фізичних страждань потерпілої, глибину душевних переживань, їх термін, стан здоров`я потерпілої та вимушені зміни у її житті. Разом з цим, суд враховує той факт, що потерпіла разом зі своєю донькою переходила проїзну частину дороги не через пішохідний перехід. ОСОБА_7 не впевнилася в тім, що відсутня небезпека для неї та її неповнолітньої доньки, окрім цього потерпіла ОСОБА_7 під час переходу проїзної частини дороги- почала зупиняти маршрутне таксі, яке в той час рухалося вправо на повороті перехрестя доріг. Остання зосередила свою увагу на те, щоб встигнути на маршрутне таксі та швидким темпом направлялася за маршрутним таксі, яке вона зупиняла, в результаті чого пізно побачила, що до них наближається автомобіль обвинуваченого, чим потерпіла в результаті необережних дій, допустилася порушення правил дорожнього руху та наражала на небезпеку себе і свою неповнолітню доньку. В зв`язку з цим, суд вважає, що не підлягає стягненню з відповідача компенсація за моральну шкоду, в розмір якої позивач включила моральні страждання та побоювання за доньку, коли та переходить дорогу. Також суд враховує те, що потерпіла відмовилася від госпіталізації, що в подальшому призвело до ускладнень під час лікування наслідків ДТП. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог частково в межах розумності, справедливості та співмірності в розмірі 17000 гривень, а в задоволенні решти позовних вимог щодо моральної шкоди - відмовити у зв`язку з їх необгрунтованістю.

Витрати на проведення авто-технічної експертизи за № 58/27-8 від 27.01.2016р. підлягають стягненню з обвинуваченогов доход держави, в зв`язку з залученням експерта за проведення експертизи №58/27-8 від 27.01.2016р. у розмірі 1075 гривень 20 коп., в порядку ст. 122, 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу- не обирати.
Керуючись ст. ст. 368- 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_5 - не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 3770 (три тисячі сімсот сімдесят) гривень 79 коп., на відшкодування моральної шкоди - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. В задоволені решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави витрати, пов`язані із залученням експерта за проведення експертизи №58/27-8 від 27.01.2016р. у розмірі 1075 гривень 20 коп..
Речові докази: автомобіль «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 -залишити у останього.

Провадження №0000623 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті у справі №213/527/16-к, пр.№ 1-кп/213/103/16.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1