Дата документу Справа № 310/928/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/928/17 Слідчий суддя 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/778/231/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференцзв`язку),

захисника ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

*27.12.1994 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст. 140, 17, ч.2 140 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 1-А Указу Президента про амністію звільнений від покарання;

*10.04.1995 р. Бердянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 140 КК України до 1 року позбавлення волі, 10.04.1996 р. звільнений Бережанською виправною колонією Тернопільської області, на підставі відбуття строку покарання;

*17.10.1997 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, 12.06.2000 р. звільнений Софіївською виправною колонією Запорізької області (№55) на підставі відбуття строку покарання;

*04.03.2002 р. Приморським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, 23.12.2003 р. звільнений Оріхівською виправною колонією Запорізької області (№88) на підставі відбуття строку покарання;

*27.12.2005 р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 395, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України (2001 р.) до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 04.07.2006 Оріхівською виправною колонією Запорізької області (№88) по відбуттю строку покарання;

*29.05.2008 р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України (2001р.) до 3 років позбавлення волі, 11.08.2008 р. за ч. 2 ст. 185 КК України звільнений на підставі ст. 1-Б Закону України про амністію від 19.04.2007р.;

*27.05.2009 р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296, ст. 70 КК України (2001 р.) до 4 років позбавлення волі, 27.08.2013 р. звільнений з Оріхівської виправної колонії Запорізької області (№88) по відбуттю строку покарання;

*02.12.2011 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, кримінальна справа 20.12.2011 р. закрита на підставі ст. 7 КПК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та до останнього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у СІЗО № 11 Запорізької області. Строк дії ухвали встановлено до 16 години 50 хвилин 15 квітня 2017 року.

Згідно ухвали слідчого судді, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні зазначив про те, що 14.02.2017 р. приблизно о 21 годині 45 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 з метою відкритого викрадення чужого майна, переліз через паркан який огороджує територію вказаного домоволодіння, після чого через незачинені вхідні двері проник до будинку АДРЕСА_2 . Знаходячись в будинку ОСОБА_7 з застосуванням насильства, що виразилось в нанесенні одного удару кулаком правої руки в обличчя потерпілій ОСОБА_10 спричинивши їй, згідно висновку експерта № 78 від 15.02.2017 р. тілесне ушкодження у вигляді синцю на обличчі, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи у спальній кімнаті, діючи в умовах очевидності, в присутності малолітнього ОСОБА_11 , відкрито викрав мобільний телефон «Stell С255i» вартістю 1170 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_12 . Відразу після цього, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на викрадення чужого майна, ОСОБА_7 зі столу, що знаходиться в кухні будинку, діючи в умовах очевидності, в присутності ОСОБА_13 , відкрито викрав мобільний телефон «Samsung GТ-i8552» вартістю 1500 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_14 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 1170 гривень та потерплій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 1500 гривень.

16.02.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.

Задовольняючи вказане клопотання, слідчий суддя у своїй ухвалі зазначив про вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про його особу: вік та стан його здоров`я, характеризуючи дані і те, що він раніше неодноразово судимий; на підставі чого дійшов висновку про доведеність обставин необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що жодний ризик не було встановлено слідчим суддею, не обґрунтовано заявником клопотання і не доведено при розгляді в суді. Вважає, що до ОСОБА_7 повинен бути застосований більш м`який запобіжний захід, який відповідатиме обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника і наполягав на законністі та обґрунтованості ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя цілком вірно дійшов висновку про необхідність застосування до нього саме такого запобіжного заходу, та в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону, врахувавши особу підозрюваного ОСОБА_7 , а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Крім того, слідчим суддею обґрунтовано враховано та зазначено в ухвалі про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, продовжити злочинну діяльність, тим самим перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таких ризиків.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вказані в ухвалі слідчого судді висновки поєднуються також з вимогами Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року, і рішеннями Європейського Суду з прав людини.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_8 на думку колегії суддів, правильність вищевказаних висновків слідчого судді не спростовують.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, що тягнуть скасування ухвали слідчого судді та зміни щодо підозрюваного запобіжного заходу, при апеляційному розгляді провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 лютого 2017 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді: 1. 2. 3.