Апеляційний суд Житомирської області
№0609/1-62/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді Михайловського В.І.,
суддів Фоміна Ю.В., Широкопояса Ю.В.,
з участю: прокурора Сидоренка О.П.,
адвоката Бівалькевича В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Нестерчук С.С., потерпілого ОСОБА_2 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2011 року,
встановила:
Цим вироком
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець м. Житомира, громадянин України, судимий: 19.06.2001 року Мінським районним судом м.Києва за ст.142 ч.2 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі;13.02.2003 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ст.ст.185 ч.З, 42 КК України на 7 років позбавлення волі; 14.02.2007 року Житомирським районним судом за ст.164 ч. 1,71,72 КК України на 2 (два) роки 3 місяці позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на 5 місяців 19 днів, постановою від 2.12.2008 року,
засуджений за ст .121 ч.І КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою.
Початок строку покарання рахується з 24 червня 2011 року.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_3 на користь військової частини НОМЕР_1 МЮ України 467
грн.10 копійок - витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 .
Згідно змісту вироку суду, ОСОБА_3 12.02.2010 року у стані алкогольного сп`яніння під час виниклого конфлікту з ОСОБА_2 поблизу будинку №78 по вул.Мануільського в м.Житомирі умисно наніс потерпілому ОСОБА_2 удар ножем в область черевної порожнини (в живіт) заподіявши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення в черевну порожнину з ушкодженням шлунково-товстої кишкової зв`язки.
В апеляціях з доповненнями засуджений ОСОБА_3 та в його інтересах адвокат просять змінити вирок Корольовського районного суду м. Житомирі пом`якшити призначене покарання та застосувати ст.ст.69,75 КК України, звільнивши засудженого від відбування покарання.
Потерпілий ОСОБА_2 також просить вирок змінити та призначити засудженому ОСОБА_3 більш м`яке покарання, не пов`язане реальним позбавленням волі.
В обгрунтування апеляцій з доповненнями засуджений ОСОБА_3 та адвокат в його інтересах посилаються на те, що судом не враховані обставини, які спонукали ОСОБА_3 до вчинення злочину, виниклу ситуацію, суд допустив неповноту та істотне порушення кримінально-процесуального закону, суд не-. надав належної оцінки самоуправним діям потерпілого ОСОБА_2 що стало причиною виниклого конфлікту.
Засуджений ОСОБА_3 також посилається на те, що судом не буде враховано пом`якшуючих покарання обставин, досудове слідство велося однобічно, спираючись на покази свідків з боку потерпілого, просять взяти до уваги наявність на його утримання неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, а тому просить не позбавляти його волі.
Потерпілий ОСОБА_2 посилається на ті обставини, що ОСОБА_3 добровільно відшкодував заподіяну йому шкоду та заявив, що готовий відшкодувати державі витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого у військовому шпиталі, а тому вважає вирок суду щодо засудженого ОСОБА_4 надто суворим, таким, що підлягає зміні з призначенням йому більш м`якого покарання.
Заслухавши доповідача по справі, адвоката Бівалькевича В.П., в інтересах засудженого ОСОБА_3 , який підтримав подані апеляції з доповненнями з наведених мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, обговоривши доводи апеляцій та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції з доповненнями задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.І КК України підтверджена зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами: показами потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_5 , протоколами відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_3 , судово-медичної експертизи та показами судово-медичного експерта щодо способу та тяжкості спричинення потерпілому ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 на перехресті вулиць Гоголівській-Мануільського в м.Житомирі саме 12.02.2010 року.
Судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що реальної загрози життю та здоров`ю ОСОБА_3 в момент вчинення вказаного злочину не існувало, оскільки, під час відсутності поруч сторонніх осіб, ОСОБА_3 умисно, у стані алкогольного сп`яніння, заздалегідь приготувавши ніж і сховавши у рукав своєї куртки, наніс із значною силою прикладання удар у живіт потерпілому ОСОБА_2 , заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження.
Колегія суддів у цьому зв`язку вважає безпідставними посилання адвоката з інтересах засудженого ОСОБА_3 на те, що досудовим судовим слідством допущено неповноту та порушення вимог ст.22 КПК України щодо всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи, а також і обставин, що спонукали ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого злочину.
Вимога адвоката щодо необхідності виключення з вироку обставин тривалого часу ухилення засудженого від явки до суду є також необґрунтованою, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_3 , знаходячись на підписці про невиїзд, самовільно змінив своє місце проживання, не повідомивши ні суд, ні органи досудового слідства. Про причини своєї неявки суду ОСОБА_3 також не повідомляв, внаслідок чого фактично навмисно ухилився від суду.
Зазначені обставини свідчать про відношення ОСОБА_3 до вчиненого злочину та, у певній мірі, характеризують його особу. У свою чергу, суд першої інстанції правильно не врахував вказані обставини як обтяжуючі покарання.
Покарання призначено ОСОБА_3 з дотриманням вимог ст.65 КК України та врахуванням обставин, передбачених ст.ст.66,67 КК України.
Судом враховано, що ОСОБА_3 частково визнав свою вину та повністю відшкодував потерпілому заподіяну матеріальну шкоду.
Злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння та має рецидив злочину.
Судом визнано, що ОСОБА_3 характеризується позитивно, неофіційно працює та має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей.
Разом з тим, ОСОБА_3 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі, у тому числі й за вчинення тяжких, корисливих злочинів.
З урахуванням наведених обставин та даних про особу ОСОБА_3 , суд обгрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі, але у мінімальних межах, передбачених ст.121 ч.І КК України.
А тому, враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції, застосування до засудженого ст.ст.69,75 КК України та пом`якшення призначеного покарання, навіть з урахуванням і тих обставин, на які є посилання в апеляціях як засудженого ОСОБА_3 так в його інтересах адвоката і потерпілого ОСОБА_2 ..
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Апеляції засудженого ОСОБА_3 та в його інтересах адвоката Нестерчук С.С., потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суди м.Житомира від 21 листопада 2011 року щодо ОСОБА_3 - без зміни.
Судді: