Справа № 362/6099/16-к
Провадження № 1-кп/362/83/17
ВИРОК
Іменем України
14.03.2017 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків, Київської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на час розгляду справи такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-
14 серпня 2016 року близько 21 год. в м. Василькові Київської області по вул. Фрунзе, неподалік будинку № 46, обвинувачений ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_5 , які між собою були знайомі.
Там, між ними на ґрунті особистих неприязних стосунків виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 , маючи на меті умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс йому один удар рукою в обличчя, після чого ОСОБА_5 впав на землю, а ОСОБА_4 наніс йому ще один удар ногою по тулубу, в результаті чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді синця на лівій області навколо очей, закриті переломи 7 та 8 ребер зліва по середній паховій лінії, при цьому синець кваліфікується як легке тілесне ушкодження, з можливістю виникнення внаслідок впливу кисті руки людини, зібраної в кулак, а перелом ребер - як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, з можливістю їх виникнення внаслідок впливу від ніг людини у взутті, в тому числі і при положенні тіла потерпілого лежачи на ґрунті, не виключається.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
В підготовчому судовому засіданні 14 березня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, що відповідає вимогам ст. 471 КПК України, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин.
При цьому ОСОБА_4 приніс потерпілому ОСОБА_5 щирі вибачення за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене, ч.1 ст.122 КК України, внаслідок чого потерпілому було завдано матеріальної шкоди.
Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді 2 (двох) років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. При цьому суд зазначає, що тривалість іспитового строку та обов`язків, які покладаються на особу, яка звільняється від покарання з випробуванням, згідно ч.3 ст. 75 КК України визначається виключно судом, тому визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку 1 рік, без покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, судом не враховується.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 втретє притягується до кримінальної відповідальності, але є таким, що не має судимості, за місцем проживання характеризується посередньо та на обліках у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю, погодившись з викладеними в обвинувальному акті обставинами, розуміючи характер обвинувачення, щиро розкаявся, заподіяну матеріальну шкоду відшкодував в повному розмірі.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Потерпілий ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
В судовому засіданні потерпілий безпосередньо зазначив, що обвинувачений заподіяну матеріальну і моральну шкоду відшкодував повністю, обвинуваченого вибачив і будь-яких претензій до останнього немає, укладення угоди є його добровільним рішенням.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, прокурор також не заперечував проти затвердження зазначеної угоди.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 110, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Призначити ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк випробування тривалістю 1 (один) рік, з зобов`язанням повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та не виїжджати за межі України без погодженняз уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку 14 березня 2017 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_4 і прокурору.

Суддя ОСОБА_1