Провадження № 1-кс/638/2117/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнані потерпілою по кримінальному провадженню №0003354, -
встановив:
ОСОБА_3 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнані потерпілою, в якій просила скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській обл. ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 17.07.2017 р. по кримінальному провадженні №0003354 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 з причин необґрунтованості (ч. 5 ст. 110 КПК України) та невідповідності діючому законодавству, про що винести ухвалу.

В обґрунтування вказаної вимоги зазначила, що в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0003354 від 04.07.2017 р. за її заявою від 07.06.2017 р. та ухвалою суду від 23.06.2017 р., справа №638/8988/17; пр.№1-кс/638/1726/17.

Скаржник вказує, що 14.07.2017 р. нею була подана обгрунтована заява про визнання її потерпілою в зазначеному кримінальному провадженні, згідно зі ст. 55 КПК України. 27.07.2017 р. вона отримала відповідь на вказану заяву з Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області. Так, в постанові від 17.07.2017 р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою слідчий ОСОБА_4 вказала, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, але в зв`язку з тим, що в ході проведення досудового розслідування будь-яких документів щодо спричинення заявниці майнової шкоди отримано не було, слідчий прийшов до висновку, що вона не може бути потерпілою по зазначеному кримінальному провадженню. В супровідному листі від 17.06.2017 р. вих. №60/Б-1679 за підписом слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській обл. ст. лейтенанта ОСОБА_4 ОСОБА_3 повідомлено, що вона має процесуальний статус свідка, оскільки була допитана 10.07.2017 р. як свідок, а тому на цій підставі вона не є стороною кримінального провадження та відповідно не має права заявляти клопотання, а одже заява ОСОБА_3 від 14.07.2017 р. про залучення її до провадження як потерпілої згідно з ст.55 КПК України не підлягає задоволенню.

Таким чином, вказує скаржник, в надісланих їй слідчим двох письмових документах вказані різні причини в обгрунтування відмови про залучення її до провадження як потерпілої.

ОСОБА_3 вважає постанову слідчого про відмову у визнанні її потерпілою незаконною, оскільки вона заявляла не клопотання в якості свідка, як вказує слідчий, а подала заяву про залучення до провадження як потерпілої згідно зі ст. 55 КПК України. КПК України не містить заборону визнавати особу потерпілою на підставі того, що її було допитано в якості свідка. Таким чином, посилання слідчого на цю підставу в якості обґрунтування відмови у визнанні її потерпілою заявник вважає незаконним.

Також скаржник вважає, що слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не були враховані вимоги ст. 55 КПК України. Так, роблячи загальне посилання на відсутність в матеріалах провадження даних, які б свідчили про спричинення заявниці матеріальної шкоди, слідчий на підтвердження такого висновку не наводить, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави дійти такого висновку.

Скаржник вказує, що в постанові слідчий жодним чином не згадує і не досліджує питання щодо спричинення їй як фізичній особі моральної або фізичної шкоди, як того вимагають норми ст. 55 КПК України.

ОСОБА_3 вказує, що вона в своїй заяві детально обґрунтувала незаконність вчинених дій особами, які знищували дерева; надала детальний аналіз нормативно-правової бази, яка регулює питання охорони довкілля; вказувала, що злочинні дії осіб порушили її право та право мешканців мікрорайону на безпечне довкілля; вказувала на моральну шкоду, яку їй заподіяно злочинним понівеченням та знищенням дерев.

Скаржник зазначає, що в постанові слідчого від 17.07.2017 р. вказано, що до матеріалів кримінального провадження було долучено висновок ЄО № 7538, в матеріалах якого наявна копія акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 23.10.2015 р. При цьому, не вказано, що це за акт, хто його надав і чи відноситься цей акт до дерев, які були знищені в червні 2017 р. Також немає ніяких посилань на документи, що підтверджують, що саме порізані дерева були аварійними, чи були вони аварійними взагалі. Скаржник стверджує, що були знищені здорові гілки здорових дерев.

ОСОБА_3 вказує, що в її заяві детально вказано, які саме документи повинні бути в наявності при видаленні дерев. Однак, ніяких посилань на наявність законних підстав для знищення дерев та відповідних документів, які передбачені діючим законодавством, в постанові слідчого немає.

Незаконним скаржник також вважає висновок слідчого про те, що КП «Жилкомсервісу» належить право власності на дерева. Так, слідчий визнає, що вищевказані (при цьому не уточнюється, конкретно які саме) дерева перебувають на балансі КП «Жилкомсервіс», однак не наводить документів на підтвердження того, що саме КП «Жилкомсервіс» є балансоутримувачем дерев. В постанові слідчий робить висновок, що власник дерев і балансоутримувач це одна і та ж особа. Однак цей висновок є хибним, оскільки не відповідає законодавству України: власником дерев міста є громада міста, тобто всі мешканці м. Харкова, які сплачують податки до місцевого бюджету, в тому числі і на належне утримання зелених насаджень та їх охорону.

Скаржник вказує, що балансоутримувач повинен утримувати зелені насадження на об`єктах благоустрою відповідно до вимог Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України згідно з Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 р. №105. Це право балансоутримувач набуває на підставі відповідного договору, укладеного з міською радою як органом місцевого самоврядування. Якщо брати до уваги твердження слідчого, що саме КП «Жилкомсервіс» є балансоутримувачем, то слідчому необхідно надати докази того, що такий договір існує, що перед укладанням цього договору була проведена належна інвентаризація та паспортизація зелених насаджень, на це були виділені відповідні кошти з міського бюджету, та лише після цього вони були взяті на баланс балансоутримувачем. Однак жодного посилання слідчого на такі обов`язкові документи на підтвердження того, що саме КП «Жилкомсервіс» є балансоутримувачем зелених насаджень міста слідчий в постанові від 17.07.2017 р. не вказує.

ОСОБА_3 вважає, що викладене наводить на висновок, що КП «Жилкомсервіс» не є балансоутримувачем і відповідне твердження слідчого в постанові не відповідає дійсності. Таким чином, слідчий не повно, не всебічно і не об`єктивно вивчив матеріали справи.
Скаржник вказує, що в своїй заяві про вчинене кримінальне правопорушення та в заяві про залучення до провадження як потерпілої вона чітко визначила діяння осіб, які шкодили об`єкти благоустрою, як такі, що підпадають під ст. 270-1 КК України та чітко обґрунтувала, що ці злочинні дії порушили її право, як мешканки міста, на безпечне довкілля, нанесли матеріальну шкоду місту, бо ці дії потребують необхідних відновлювальних заходів, а також їй, платнику податків, за кошти якого утримується міське господарство, нанесли моральну шкоду.

Скаржник зазначає, що слідчим на підтвердження свого посилання про відсутність документів на підтвердження спричинення майнової шкоди, жодних доказів відсутності шкоди не наведено. При цьому, вона в своїх заяві вказувала, що обчислення шкоди, заподіяної зеленим насадженням у місті, визначено в постанові КМУ №559 від 08.04.1999 р. Так, за кожне пошкодження дерева встановлений штраф в розмірі від 100 до 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а це означає від 1700 до 4250 грн. за кожне дерево. Враховуючи, що порізаних дерев було дев`ять, то очевидно, що розмір матеріальної шкоди значно перевищує 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і є великим.

ОСОБА_3 , посилаючись на ч. 1 ст. 23 ЦК України, вказує, що моральна шкода виникає у особи внаслідок порушення її прав, і вважає порушеним своє конституційне право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.
На підставі викладеного скаржник вважає, що постанова слідчого від 17.07.2017 р. не є вмотивованою, оскільки не містить жодної підстави вважати її особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. При цьому, постанова слідчого містить висновки, які або не відповідають вимогам діючого законодавства України, або прямо суперечать йому. Тобто досудове розслідування ведеться з порушенням вимог законодавства щодо об`єктивності, всебічності та повноти досліджень матеріалів справи.
Також ОСОБА_3 звертає увагу суду, що постанова про відмову у визнанні потерпілим і супровідний лист датовані 17.07.2017 р., а на направленому їй конверті, який містив вказані документи, стоїть штамп від 25.07.2017 р.

На підставі вищевикладеного скаржник вважає, що їй як платнику податків та громадянці, яка проживає в м. Харкові, була завдана матеріальна шкода в вигляді понищених дерев в мікрорайоні її мешкання та моральна шкода в вигляді порушення її конституційного права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на відшкодування якої вона має право на підставі ст. 50 Конституції України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала скаргу в повному обсязі і просила її задовольнити.

Слідчий до суду не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши скаржника, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне відмовити в її задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
З витягу з кримінального провадження №0003354 вбачається, що 04.07.2017 р. до ЄРДР внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 270-1 КК України. Зазначені відомості внесені на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова, яка надійшла до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області 04.07.2017 р., щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про умисне знищення або пошкодження об`єктів житлово-комунального господарства.

З матеріалів справи вбачається, що зазначене кримінальне провадження порушено в зв`язку з незаконною обрізкою дерев 06.06.2017 р. на вул. 23 Серпня в м. Харкові і в середині червня 2017 р. по вул. Тобольській в м. Харкові, свідком чого стала ОСОБА_3 ..

14.07.2017 р. ОСОБА_3 подала до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області заяву про залучення її до вказаного провадження в якості потерпілої.

Постановою про відмову у визнанні потерпілим від 17.07.2017 р. ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілою.

В обґрунтування постанови слідчий вказав, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. В ході проведення досудового розслідування будь-яких документів щодо спричинення ОСОБА_3 майнової шкоди отримано не було. На підставі викладеного орган досудового розслідування прийшов до висновку, що ОСОБА_3 не може бути потерпілою по зазначене кримінальному провадженню.

З листа слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області вих.№60/Б-1679 від 17.07.2017 р., адресованого ОСОБА_3 , вбачається, що її заява № Б-1679 від 14.07.2017 р. розглянута, але не підлягає задоволенню в зв`язку з тим, що вона не є стороною кримінального провадження згідно ст.ст. 65, 66 КПК України, а отже вона не має права заявляти клопотання.

Права і обов`язки потерпілого, згідно ч. 2 ст. 55 КПК України, виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України, потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що за вказаним кримінальним провадженням ОСОБА_3 виступає від імені жителів м. Харкова, як певної частини суспільства. Вона не є особою, безпосередньо відносно якої вчинили злочин, передбачений ч. 1 ст. 270-1 КК України, відомості про який внесені до ЄРДР.

З огляду на вищевикладене, постанову слідчого від 17.07.2017 р., якою ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілою у даному кримінальному провадженні, можна вважати законною і обґрунтованою.

За вказаних обставин, суд не знаходить підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, в тому числі, про відмову в задоволенні скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 56, 303-304, 307, 309, 376, 395 КПК України, -

ухвалив:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою по кримінальному провадженню №0003354, відмовити.

Повідомити учасників судового провадження про час оголошення повного тексту ухвали 15.08.2017 р. о 17-00 годині.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1