АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_12 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крива Руда Хорольського району Полтавської області, громадянина України, українця, працюючого оператором заправних станцій ТОВ «КОУЧ ПРАЙМ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Процесуальні витрати покладено на ОСОБА_7 і вирішено стягнути з останнього в сумі 1012 грн. 14 коп. за проведення експертиз.

Прийнято рішення про залишення без розгляду заявленого потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 цивільного позову.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 31 травня 2016 року близько 10 год. 20 хв. керуючим автомобілем «ВАЗ-2107» д.н. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Смілянській від вул. 30 років Перемоги у напрямку до вул. Луценка, в порушення вимог п.п. 2.3б), 18.1 Правил дорожнього руху України, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований навпроти будинку № 131 і позначений дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» та лініями горизонтальної дорожньої розмітки 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України, на якому знаходились пішоходи ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вчасно не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам та не створювати їм небезпеки, продовжив рух та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_14 , яка перетинала проїзну частину вул.. Смілянська м. Черкаси зліва направо відносно руху його автомобілю.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у виді сполученої травми голови, тулуба, кінцівок, яка ускладнилася розвитком шоку, та була доставлена до КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради», де померла о 19 год. 45 хв. цього ж дня. Між отриманою сполученою травмою голови, тулуба, кінцівок та настанням смерті ОСОБА_14 існує прямий причинний зв`язок.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ-2107» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , а саме п.п. 2.3б), 18.1 ПДР України знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_14 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені фактичні обставини справи і правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок надмірної суворості, призначивши ОСОБА_7 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України. При цьому апелянт просить врахувати те, що ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та не оспорював жодних встановлених обставин справи, вчинив необережний злочин та частково відшкодував потерпілим завдані злочином збитки

Також посилається на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі було враховано, що обвинувачений позитивно характеризується, розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю та розслідуванню злочину, до кримінальної відповідальності притягається вперше, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, зокрема одружений, має дітей та онуків.

Вказані обставини, на думку сторони захисту, вказують на те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення та заслуговує на більш м`яке покарання ніж призначив йому суд першої інстанції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 також не оспорюючи встановлені фактичні обставини справи і правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку суду першої інстанції в частині призначеного йому покарання, призначивши його із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України.

При цьому апелянт просить врахувати, що він має водійський стаж керування транспортними засобами 24 роки, раніше в ДТП ніколи не перебував, не судимий, має постійне місце проживання, повноцінну сім`ю, зокрема дружину, онуків, має постійне місце роботи за яким характеризується виключно позитивно.

Вказує, що на момент вчинення ДТП перебував в тверезому стані, місце пригоди не залишив, а навпаки намагався надати допомогу потерпілій та викликав карету швидкої допомоги.

Зазначає, що вину у вчиненому визнав, щиро розкаюється у вчиненому, пред`явлений потерпілими цивільний позов визнав в повному обсязі та частково відшкодував його в сумі 50 000 грн.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подано заперечення, в якому вони просили залишити її без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2016 року - без змін як законний та обґрунтований.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення поданих ними апеляційних скарг в повному обсязі і наявність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого та сторони захисту, думки потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника адвоката ОСОБА_11 про залишення без задоволення апеляційних скарг в повному обсязі, останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в повному обсязі, оцінених відповідно до ст. 94 КПК України та ніким не оспорюється.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

При призначенні ОСОБА_7 основного покарання суд першої інстанції на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, данні про його особу, який раніше не судимий, частково відшкодував потерпілим заподіяні злочином збитки, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, визнання вини в повному обсязі, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, і обгрунтовано призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням додаткового покарання, з метою попередження злочинів у сфері дорожнього руху, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

При таких обставинах суд правильно прийшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 в умовах ізоляції від суспільства при призначенні йому покарання у виді реального позбавлення волі, а тому доводи сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_7 , в тому числі викладені ними в апеляційних скаргах, про застосування до обвинуваченого норм закону про звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з урахуванням встановлених фактичних обставин в провадженні та особи винного, є необгрунтованими, а тому підлягають відхиленню.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує позицію потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого та безпосередньо в суді апеляційної інстанції наполягали на необхідності залишення в сили обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 , в тому числі і в частині призначеного йому покарання, вважаючи, що саме призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк є необхідним та достатнім, в даному випадку, для його виправлення і перевиховання.

Керуючись ст.404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_12 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції вступає в законну силу з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий :

Судді :