Справа №472/53/17 31.05.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дарївка Білозерського району Херсонської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_4
Провадження №11-кп/784/438/17 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ч.2 ст.125, Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
ч. 1 ст.121 КК України
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст вимог апеляційних скарг і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 призначити покарання за ч.2 ст.125, ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, скасувавши його звільнення від відбування покарання. Також просить стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі; за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду в сумі 4954 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 22 копійки та моральну шкоду в сумі 30.000 (тридцять тисяч) гривень.
Також вирішено питання щодо речових доказів.
2. Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 , не оспорюючи встановлених судом обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 та правильності кваліфікації його дій, вказує на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Також не погоджується з частковим задоволенням позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.
Зазначає що, судом не вмотивовано можливість застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням. Звертає увагу на те, що обвинувачений у скоєних злочинах не розкаявся, хоча і визнав себе винним у повному обсязі. Вказує, що на протязі всього судового розгляду ОСОБА_5 намагався ввести суд в оману щодо обставин вчинених ним злочинів, завіряючи, що він ненавмисно завдав удар потерпілому прикладом гвинтівки і що постріл у живіт потерпілому стався в результаті його падіння. Однак, такі свідчення спростовуються показами потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , згідно яких ОСОБА_5 в той вечір був у сильному стані сп`яніння, поводився агресивно, стріляв з пневматичної гвинтівки по різним предметам, у принижуючий формі наказував потерпілому під погрозою гвинтівки ставати на коліна, вів себе зухвало.
Також вважає, що судом не враховано наявність обставин, що обтяжують покарання тяжкість наслідків, завданих кримінальним правопорушенням, а саме спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наявність стороннього предмета ( ймовірніше за все пулі) на рівні першого поперекового хребця, виявленого при рентгенографії, який не вилучено до цього часу, що є небезпечним для життя потерпілого і спричиняє йому больові відчуття і незручності та може призвести до непередбачуваних наслідків. Стверджує що, обвинуваченим не відшкодовано потерпілому ні матеріальну, ні моральну шкоду.
Зазначає, що при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, судом не враховано глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, позбавлення можливостей реалізації своїх здібностей на тривалий час, неможливість продовження навчання у вищому учбовому закладі.
3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 27.11.2016 року, близько 21 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на перехресті вул. Тополина та пров. Безіменний в с. Варюшине Веселинівського району Миколаївської області, діючи умисно, наніс ОСОБА_9 удар прикладом пневматичної гвинтівки «ВЕЕМАН SРОRТМАN RS 2 SERIES» № 79 Сal. 4,5 (177) в область обличчя в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рваної рани нижньої губи та струсу головного мозку після чого між ними зав`язалась бійка, яку розборонили хлопці, що були разом з ними.

Відповідно до висновку експерта № 11 від 05.01.2017 року у ОСОБА_15 виявлено рвану рану в ділянці нижньої губи з набряком м`яких тканин, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 27.11.2016 року, близько 21 год.30 хв., ОСОБА_5 діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , перебуваючи на березі ріки Південний Буг в с.Варюшине Веселинівського району Миколаївської області, в ході конфлікту, що продовжувався між ним та ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли безпосередньо перед сваркою, - здійснив постріл з пневматичної гвинтівки «ВЕЕМАН SРОRТМАN RS 2 SERIES» № 79 Сal. 4,5 (177) в область живота потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши, відповідно до висновку експерта № 11 від 05.01.2017 року, проникаюче поранення передньої черевної стінки з пошкодженням шлунку, судин малого сальника, крововиливом за очеревинний простір, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Враховуючи наявність стороннього предмета на рівні першого поперекового хребця, виявленого при рентгенографії, не виключається вірогідність утворення проникаючого поранення передньої черевної стінки з пошкодженням шлунку, судин малого сальника, крововиливом за очеревинний простір від пострілу з пневматичної гвинтівки.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та за ч. 1 ст. 121 КК України, як спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді; пояснення потерпілого та його представника, на підтримку доводів апеляційних скарг; думку обвинуваченого, його захисника та прокурора, які просили залишити апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку. В цій частині вирок суду не оскаржується.

Що стосується покарання, то апеляційний суд вважає, що воно призначено обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності з вимогами ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які є злочинами невеликої тяжкості та тяжким злочином, а також даних про особу обвинуваченого.

Суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття у скоєному та часткове відшкодування завданої шкоди. Крім того, судом враховано відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Доводи представника потерпілого про відсутність каяття обвинуваченого, з огляду на те, що він не в повному обсязі визнавав вину, спростовуються даними, відображеними в журналі судового засідання з елементами протоколу (а.с. 147), згідно з яким, ОСОБА_5 в ході судового розгляду повністю визнав свою вину, визнав завдану матеріальну шкоду в повному обсязі та частково моральну шкоду.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 пояснив, що щиро розкаюється у скоєному, працює неофіційно на будівництві, готовий відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий (а.с. 132), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 129, 148), за місцем проживання та за місцем проходження військової служби характеризується виключно позитивно (а.с. 150,151,153), скарги на нього до сільради не надходили, проживає з батьками, частвого відшкодував завдану шкоду, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.141).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням наведених вище обставин, відсутності у обвинуваченого судимостей, виключно позитивної характеристики за місцем проживання, наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання визнання вини та щирого каяття, відшкодування завданої матеріальної шкоди за позовом прокурора, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування положень ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Доводи представника потерпілого ОСОБА_4 з приводу неправильного визначення розміру моральної шкоди, не заслуговують на увагу, а розмір моральної шкоди в сумі 300000 грн., визначений судом першої інстанції, на думку апеляційного суду відповідає завданим моральним стражданням, спричиненим внаслідок скоєного злочину.

Так, згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням даних факторів, обсягу моральних та фізичних страждань потерпілого, майнового стану обвинуваченого особи молодого віку, що офіційно не працює та не має постійного заробітку, проживає спільно з батьками, судом обґрунтовано визначено розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого.

Підстав для задоволення апеляційної скарги представника потерпілого апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 532 КПК України, апеляійний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2017 року відносно ОСОБА_5 без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3