Справа № 495/534/17
№ провадження 1-кс/495/184/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:
представника скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України,

В С Т А Н О В И В :
30.01.2017 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (далі по тексту скаржник) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою, в якій посилається на незгоду з бездіяльністю слідчого СВ Білгород-Дністровському ВП ГУНП в Одеської обл. ОСОБА_5 , яка полягає у незалученні експерта для проведення комісійної судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №00001071 такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону в порядку ст.303 КПК України.
За твердженням скаржника, 14.04.2016 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП В Одеській області ОСОБА_5 із клопотанням про залучення експерта для проведення комісійної судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_4 .
16.04.2016 року слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП В Одеській області ОСОБА_5 надала відповідь про те, що клопотання ОСОБА_3 розглянуто та буде виконано в повному обсязі. Однак, до теперішнього часу експерт для проведення комісійної судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_6 слідчим залучено не було.
18.01.2017 року ОСОБА_3 повторно звернувся до слідчого СВ Білгород- Дністровського ВП ГУНП В Одеській області ОСОБА_5 із клопотанням про залучення експерта для проведення комісійної судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_4 .
Однак, до теперішнього часу експерт для проведення комісійної судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_4 слідчим також залучений не був. Таку бездіяльність слідчого ОСОБА_5 скаржник розцінює як відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.
В провадженні СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0001071, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 cт.125 КК України за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Також, в провадженні слідчого відділення Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області перебувало кримінальне провадження № 0000365, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань13.02.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , з якого постановою прокурора були виділені та долучені до кримінального провадження № 0001071 окремі матеріали відносно спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Допитаний за обставинами справи ОСОБА_4 пояснив, що в ніч на13.02.2016 року в кафе-барі «Текіла» в м. Білгород-Дністровському в ході бійки з ОСОБА_7 невідомі йому особи заподіяли і йому теж різану рану лівої руки.
Згідно висновку експерта № 48 від 02 -10.03.2016 року у Звягінцева наявне тілесне ушкодження - рана в області лівого зап`ястку, яка можливо виникла від ковзної травмуючої дії предмету, що має ріжучі властивості. В зв`язку з наявністю процесів загоєння та біллю остаточно зробити висновки про механізм виникнення рани у Звягінцева не є можливим. Морфологічні характеристики рани ОСОБА_4 відповідають 5-ти і не більше як 10-ти денній давності заподіяння.
Однак, згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 із КУ «ЦПМСД» №10 (м. Одеса, вул. Гаркавого,2) він знаходився на денному стаціонарному лікуванні з 15 по 24 лютого 2016 року у зв`язку з різаною рваною раною лівого передпліччя з ушкодженнями сухожиль.
Скаржник стверджує, що виникає сумнів в об`єктивності наявного в матеріалах кримінального провадження висновку судово-медичного експерта № 48 від 02 -10.03.2016 року у зв`язку з тим, що на момент складання висновку у експерта була відсутня медична документація із КУ «ЦПМСД» про проведене ОСОБА_4 лікування, отже виникає необхідність в проведенні комісійного судово-медичної експертизи.
У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 , підтримав скаргу у повному обсязі та просив суд її задовольнити.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, були повідомлені належним чином. Згідно із ст.306 ч.3 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, або його захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії або бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржник подав заяву на бездіяльність слідчого СВ Білгород-Дністровському ВП ГУНП в Одеської обл. ОСОБА_5 , яка полягає у незалученні експерта для проведення комісійної судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 00001071 такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону в порядку ст.303 КПК України.

Частиною 1 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі винуватість обвинуваченого. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого (стаття 92 КПК України).

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення в тому числі й слідчих (розшукових) дій (стаття 93 КПК України).

Відповідно до ст.242 КПК України, експертиза проводиться тоді, коли для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, потпібні спеціальні знання.

Згідно вимогам ст.ст. 2,7-11 КПК України, завдання кримінального провадження є захист особи, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а також, що загальними засадами кримінального провадження є засади верховенства права та законності, повага до людської гідності.

Відповідно до ст.ст. 409, 410 КПК України, основою для відміни або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції являється неповнота судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для з`ясування законного, обґрунтованого і справедливого судового рішення, зокрема, у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судочинства про дослідження доказів або здійснення інших процесуальних дій для підтвердження або спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для винесення законного, обґрунтованого і справедливого судового рішення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30.05.1997 року висновок визнається неповним, коли експерт досліджував не усі представлені йому об`єкти або не дав вичерпних відповідей на поставлені перед ним питання.

Так, скаржник вважає, що так бездіяльність слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_5 являється незаконною, що суперечать вимогам ч.1 cт.220 КПК України, згідно якої клопотання сторони захисту, потерпілого про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Відповідно до ст.ст. 303-304 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником, рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може: скасувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язати припинити дію, зобов`язати вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень праві свобод, гарантованих конвенцією.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції України).

Згідно пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «ід 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги-лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Статтею 55 Конституції кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Згідно статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Крім того, скаржник просить суд визнати незаконною бездіяльність слідчого СВ Білгород-Дністровському ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_5 , яка полягає у незалученні експерта для проведення комісійної судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 00001071 такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, але дана вимога не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною другою ст.307 КПК України визначено вичерпний перелік результатів розгляду слідчим суддею скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування. Такий спосіб захисту, як визнання протиправною бездіяльності слідчого, не передбачений статтею 307 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 8, 24, 28, 303-305, 307 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого С В Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_5 залучити експерта для проведення комісійної судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №00001071.
В задоволенні решті вимог скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1