Дата документу Справа № 326/740/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/542/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.3 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Приморська Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.357, ч.3 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 09.05.2016 року, приблизно о 04-00 годині, прийшов у двір будинку АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_9 , де побачив автомобіль ГАЗ 3109, ДНЗ: НОМЕР_1 . У цей час у нього виник умисел на викрадення майна, яке знаходилось в автомобілі. Через незаперті двері ОСОБА_7 проник до салону автомобіля, де побачив банківські картки та інші документи. Після чого, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння важливими особистими документами та особливо важливими документами і подальше їх використання в своїх особистих інтересах, ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю поблизу нього сторонніх осіб, які могли б завадити йому у вчиненні кримінального правопорушення, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, 09.05.2016 року, приблизно о 04-10 годині, незаконно заволодів посвідченням водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 31.08.2006 року на автомобіль ГАЗ 3109, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 29.12.2004 року, банківською карткою, яка є власністю ПАТ КБ «ПриватБанк», виданою на ім`я ОСОБА_9 для особистого користування, банківською карткою, яка є власністю «Uni Kredit Bank», виданою на ім`я ОСОБА_10 для особистого користування, та банківською карткою, яка є власністю ПАТ КБ «ПриватБанк», виданою на ім`я ОСОБА_10 для особистого користування, № НОМЕР_5 .

Крім того, цієї ж доби, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, знаходячись біля банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк» по вул.Морській в м.Приморську, шляхом вільного доступу, маючи при собі кредитну пластикову картку КП «ПриватБанк», видану на ім`я ОСОБА_10 , скориставшись пін-кодом, який був зазначений на картці, через послуги банкомату перевів готівку з зазначеної банківської карти та умисно, з корисливих мотивів, повторно таємно викрав гроші в сумі 750 грн., які належать ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму. Викраденими грошима ОСОБА_7 розпорядився за власним розсудом, витративши їх на власні потреби.

Крім того, 16.05.2016 року, приблизно о 00-10 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна прийшов до території домоволодіння АДРЕСА_3 .

Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, тієї ж доби о 00-20 годині через кватирку віконного пройому будинку АДРЕСА_3 проник до приміщення зазначеного будинку, звідки намагався вчинити крадіжку грошових коштів та ювелірних виробів, які знаходились у кімнаті, в яку проник ОСОБА_7 , та належать ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , чим міг би спричинити потерпілим матеріальні збитки на суму 7030 грн. Однак, з незалежних від нього причин, не зміг довести до кінця свій злочинний намір, направлений на викрадення грошових коштів та ювелірних виробів, оскільки потерпілий застав його на місці вчинення злочину, внаслідок чого ОСОБА_7 був вимушений припинити свої протиправні дії та покинути територію домоволодіння АДРЕСА_3 .

Крім того, 16.05.2016 року, приблизно о 01-00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов у двір будинку АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_13 , та побачив автомобіль ГАЗ 406, ДНЗ: НОМЕР_6 . У цей час у нього виник умисел на викрадення майна, яке знаходилось в автомобілі. Через незаперті двері ОСОБА_7 проник до салону автомобіля, де побачив паспорт на ім`я ОСОБА_13 серія НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля ГАЗ 406, ДНЗ: НОМЕР_6 та пластикові банківські картки. Після чого, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння важливими особистими документами та особливо важливими документами, подальше їх використання в своїх особистих інтересах, ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю поблизу нього сторонніх осіб, які могли б завадити йому у вчиненні кримінального правопорушення, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, 16.05.2016 року, приблизно о 01-05 годині, незаконно заволодів паспортом на ім`я ОСОБА_13 серія НОМЕР_7 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля ГАЗ 406, ДНЗ: НОМЕР_6 , банківською карткою, яка належить ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , банківською карткою, яка належить ВАТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_9 , банківською карткою, яка належить ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_10 , банківською карткою, яка належить ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_11 , виданими на ім`я ОСОБА_13 для особистого користування.

Крім цього, 08.06.2016 року, приблизно о 03-00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи відповідного дозволу на перебування у приміщенні для тимчасового мешкання і відпочинку громадян та робочого персоналу бази відпочинку, з метою скоєння крадіжки чужого майна, через незачинені вхідні двері проник до спального корпусу №5, розташованого на огородженій та охоронюваної території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_5 , де почав шукати кімнати, двері в яких були б незачинені на замок.

08.06.2016 року, приблизно о 03-30 годині, ОСОБА_7 , переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, через незачинені вхідні двері проник до приміщення кімнати відпочинку № НОМЕР_12 , розташованої на другому поверсі спального корпусу №5 бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки умисно, з корисливих мотивів, повторно таємно викрав майно, що належить ОСОБА_14 , чим спричинив останній матеріальні збитки на загальну суму 1613 грн. 50 коп.

Після чого, 08.06.2016 року, приблизно 03-45 годині, ОСОБА_7 , переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, через незачинені вхідні двері проник до кімнати відпочинку робочого персоналу, розташованої на першому поверсі спального корпусу №5 бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки умисно, з корисливих мотивів, повторно таємно викрав майно ОСОБА_15 , чим спричинив останній матеріальні збитки на загальну суму 1895 грн.

Всього ОСОБА_7 викрав майно на суму 3 508 грн. 50 коп., яке виніс з приміщення кімнат вказаного спального корпусу бази відпочинку «Надія» в м.Приморську та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за: ч.3 ст.357 КК, як незаконне заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом; ч.2 ст.357 КК, як викрадення особливо важливих документів, вчинене з корисливих мотивів; ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК, як незакінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у житло; ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та поєднана із проникненням до житла.

Йому призначено покарання за:

- ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі;

- ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі;

- ч.3 ст.185 КК у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- ч.2 ст.357 КК у виді 2 років обмеження волі;

- за ч.3 ст.357 КК у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, початок строку відбування покарання, речові докази, зарахування у строк покарання терміну попереднього ув`язнення.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи обставин справи, доведеність вини і правову кваліфікацію своїх дій, просив зазначений вирок суду в частині призначеного покарання змінити, зменшивши строк покарання із застосуванням ст.69 КК, оскільки він свою вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, має хворого батька, який потребує його допомоги.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, з`ясувавши думку прокурора, яка заперечила проти доводів і вимог апеляційної скарги, вважаючи за необхідне вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_7 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст. 404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.
Вимагаючи застосувати при призначенні покарання положення ст.69 КК і призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті обвинувачений виходив з того, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, він сприяв встановленню об`єктивної істини у справі, має хворого батька.

Проте з такими доводами і вимогами погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії невеликої тяжкості, середньої тяжкості та тяжких злочинів. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно ст.69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
Як вбачається із вироку суд урахував обставини, що пом`якшують покарання, на які посилався обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, а тому фактично судом призначено мінімально можливе покарання за вчинення найбільш тяжкого злочину (ч.3 ст.185 КК).
Разом з тим, врахувавши дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення аналогічних корисливих злочинів, проте належних висновків для себе не зробив та знову вчинив нові злочини, що свідчить про сталий кримінально-спрямований образ життя обвинуваченого ОСОБА_7 . Нові злочини ОСОБА_7 розпочав вчиняти трохи менше ніж через місяць від дня свого останнього звільнення з місць позбавлення волі, а тому колегія суддів, також беручи до уваги кількість злочинних діянь, не вбачає підстав для застосування ст.69 КК для призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, оскільки наведені обставини об`єктивно свідчать не про істотне зниження ступеню тяжкості вчинених злочинів, а навпаки, про їх підвищену небезпеку.
Отже, підстав вважати покарання незаконним через неправильне застосування кримінального закону колегія суддів не убачає. Відтак вирок районного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той же строк від дня отримання ним повного тексту даної ухвали суду.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4