УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/1535/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2017 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції), секретаря судового засідання ОСОБА_7 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31.03.2017 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, -
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 18 липня 2003 року за ст. ст. 115 ч. 2 пп. 6, 9, 13, 187 ч. 4, 186 ч. 3, 152 ч. 4, 152 ч. 1 КК України. Суд мотивував своє рішення тим, що вимоги ст. 81 КК України не можуть бути застосовані відносно засудженого ОСОБА_6 , оскільки засуджений хоча і відбув ? частини призначеного строку покарання, але не довів свого виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення його від покарання. Посилається на те, що він став на шлях виправлення і довів своє виправлення сумлінним ставленням до праці та позитивною поведінкою, у вчиненому злочині розкаюється.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відповідно до вимог ч. 3 після фактичного відбуття засудженим не менше ? строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
З матеріалів справи видно, що вироком Апеляційного суду Вінницької області 18 липня 2003 року ОСОБА_6 засуджено за ст. ст. 152 ч. 1, 2, 186 ч. 3, 187 ч. 4, 115 ч. 2 п.п.6,9,10, 13, 70, 71 КК України на 17 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2016 року зараховано ОСОБА_6 відповідно до ч. 2 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення у період з з 1 березня по 1 вересня .2003 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання 01.03.2003 року. кінець строку - 01 вересня 2019 року. 1 грудня 2015 року засуджений ОСОБА_6 відбув ? строку покарання.
Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у місцях позбавлення волі за вищевказаним вироком з 21 березня 2003 року - у Вінницькій установі виконання покарань (№1), з 14 листопада 2003 року - у Житомирській установі виконання покарань (№8), - де порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 9 вересня 2011 року відбуває покарання у Житомирській виправній колонії (№4), де допустив одне порушення режиму тримання. Працевлаштований днювальним відділення.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_6 на час розгляду його клопотання не став на шлях виправлення, - відповідає фактичним обставинам справи та є обгрунтованим, оскільки суд врахував поведінку засудженого за весь час відбуття покарання.
Ухвала місцевого суду є законною та обгрунтованою.
Тому доводи апеляційної скарги є необгрунтованими.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 березня 2017 року щодо нього, без змін.
Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: