Справа № 645/1365/16-к
Провадження №1-кп/645/90/17
У Х В А Л А
Іменем України

12 квітня 2017 року колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, яке підтримане потерпілою, про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки судовий розгляд справи триває, не всі свідки допитані.

Захисник, заперечуючи проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , просила суд змінити його на домашній арешт. В обгрунтування клопотання зазначила, що допитані свідки та потерпіла не скаржились на те, що обвинувачений вчиняв спроби впливу на них. Допит свідка під вигаданим даними не уявляється можливим, судові засідання відкладалися через ненадання стороною обвинувачення доказів обвинувачення. ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, не переховувався від органів досудового слідства, не намагався втекти або приховати своє місце знаходження, раніше не судимий.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Судова колегія, вислухавши думку інших учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Під час досудового розслідування по справі відносно ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який востаннє Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 р. продовжено до 16.04.2017 р.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вирішуючи питання про доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, судова колегія враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також колегія суддів враховує той факт, що судовий розгляд справи не завершено, а також, враховуючи тяжкість обвинувачення та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у інкримінованому злочині, який є особливо тяжким злочином проти особи, за який передбачено покарання на строк від 7 до 15 років позбавлення волі, об`єктом посягання протиправних дій є життя особи, що у сукупності з іншими обставинами справи дають підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає на даний час можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даної особи .

Також колегія суддів приймає до уваги правову позицію, викладену у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», згідно якої при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів, з урахуванням вищенаведених ознак, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд враховує, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Доводи сторони захисту про врахування даних про особу обвинуваченого, а саме наявність постійного місця проживання та відсутність судимостей, вже були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу в період досудового розслідування.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк не більше 60 діб, що відповідає положенням ч. 1 ст. 197 КПК України.

Продовжуючи застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не визначає розмір застави, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, колегія суддів -

П о с т а н о в и л а:
У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 09 червня 2017 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2
ОСОБА_3