Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/8040/17
Провадження №1-кс/523/1494/17
У Х В А Л А

07.06.2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , а також співвласника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду клопотання останньої особи та іншого співвласника майна ОСОБА_5 про скасування арешту на майно,

в с т а н о в и в:
Під час досудового розслідування кримінального провадження №0003450, розпочатого 31 травня 2016 року за ознаками ч.4 ст.358 КК України, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30 червня 2016 року було задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 та накладено арешт на належне ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що було обумовлено встановленими обставинами його можливого набуття шляхом вчинення злочину (справа №523/9065/16-к).

Розгляд клопотання було проведено у відсутність власників майна.

02 червня 2017 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування даного арешту, обґрунтоване наявністю іншого судового рішення, яким було залишено без розгляду позов колишнього власника даного майна ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі продажу частин цього домоволодіння.

Отримавши заперечення прокурора, дослідивши представлені ним матеріали кримінального провадження №0003450, матеріали судового провадження в справі №523/9065/16-к, матеріали скарги а також отримавши пояснення ОСОБА_4 в її підтримку слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ст.174 КПК України передбачає можливість для особи, інтересів якої стосується арешт майна, що був накладений у її відсутність під час судового розгляду, ініціювати розгляд з перегляду правомірності такого заходу і при цьому фактично це є поновленням судового розгляду, передбаченого ст.ст.172, 173 цього Кодексу, у якому тягар доведення правомірності накладеного арешту залишається на особі, яка подала клопотання про арешт майна.

Вивченням вищезазначених матеріалів встановлено, що 30 травня 2016 року до органу внутрішніх справ надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про факт підроблення невстановленою особою судового рішення, яке було використано для неправомірного зняття арешту з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За даним фактом наступного дня було розпочато кримінальне провадження №0003450, з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.358 КК України.

Як вбачається із доданих до клопотання:

-ксерокопії ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2015 року у справі №1527/19496/13 - задоволено заяву ОСОБА_8 та скасовано постанову органу виконавчої служби про накладення арешту на належне їй майно у зв`язку із повним погашенням боргових зобов`язань перед ОСОБА_7 ;

-ксерокопії супровідного листа Суворовського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2015 року №13528 - до реєстраційної служби спрямовано вищезазначену ухвалу;

-листа голови Суворовського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року №5/1146 - про відсутність реєстрації справи №1527/19496/13, а також про факт існування іншої цивільної справи №1527/18466/12 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів, в якій ухвала про скасування заходів забезпечення позову та звільнення майна з під арешту не виносилась.

Після фактичного зняття арешту з даного житла 16 та 18 травня 2016 року було нотаріально оформлено договорів його дарування та купівлі-продажу, з набуттям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права спільної часткової приватної власності, що підтверджено відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідки №61473841 від 15 червня 2016 року, а також 88481719 від 31 травня 2017 року).

Орган досудового слідства станом на 30 червня 2016 року вважав, що використані ОСОБА_8 документи містили недостовірну інформацію в частині скасування обтяжень щодо об`єкту нерухомості.
Вирішуючи клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту слідчий суддя виходить із наступного.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Орган досудового розслідування виходить із можливої недійсності документів, що слугували зняттю арешту з житла та його подальшого відчуження на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Водночас ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року у справі №523/9807/16-ц позов колишнього власника ОСОБА_7 до чинних власників житла про визнання недійсними договорів, якими останні особи набули право власності, було залишено судом без розгляду.
Зазначене судове рішення є не оскарженим, набрало законної сили 29 березня 2017 року, а відтак, є обов`язковим до виконання всіма заінтересованими особами. Таким чином в порядку цивільного судочинства підтверджено право ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на законних підставах володіти та розпоряджатися належним їм житлом.
Окрім того, органом досудового слідства протягом тривалого строку проведення досудового розслідування не повідомлено будь-кому підозри в кримінальному провадженні №0003450. Більш того, дане провадження розпочато за ознаками ч.4 ст.358 КК України, в якій предметом злочину є використаний особою завідомо підроблений офіційний документ, а не житло.

Таким чином слід дійти висновку, що арешт на належне ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житло було накладено необґрунтовано, а тому він підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-174 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - задовольнити.

Арешт, накладений в кримінальному провадженні №0003450 на належне ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

Копію ухвали направити керівникам Одеської місцевої прокуратури №4, СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області та власникам майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1