Справа180/3037/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 7 липня 2014 року за № 0000615, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2013 року народження, 2015 року народження, із вищою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

7 липня 2014 року близько 12 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Москвич 21412, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул.Миру зі сторони вул..Лермонтова в сторону вул..Радянської в м.Марганець, де в порушення п.16.12 Правил дорожнього руху України, згідно якого на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, на перехресті вул..Миру та провулку Гайдара скоїв зіткнення з велосипедом «Салют», під керуванням малолітнього ОСОБА_7 , який рухався з провулка Гайдара до вул..Миру в м.Марганець.

В результаті дорожньо-транспорної пригоди малолітньому ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 19-е від 22.01.2015 року були спричинені тілесні ушкодження у вигляді : закритих переломів обох кісток правого передпліччя в нижній третині , закритих переломів обох кісток лівої гомілки в середній третині; 6 рубців в проекції правого колінного суглобу, на задньо-внутрішній поверхні правої гомілки у верхній третині, на передній поверхні правої гомілки на межі нижньої та середньої третини плеча до верхньої третини передпліччя , які є наслідками загоювання колишніх, можливо забитих ран; слідів саден на спині по лопатковій лінії ліворуч в проекції 8-9 ребер, на спині праворуч між біляхребтовою та лопатковою лініями в проекції 7-8 ребер, по задній поверхні в проекції лівого променево-запясткового суглобу, по внутрішній поверхні в проекції правового ліктьового суглобу, по передній поверхні правої гомілки на межі з проекцією колінного суглобу, на задньо-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, на задній поверхні лівого стегна на межі з підколінною ямкою.

Виявлені тілесні ушкодження в даному випадку розглядаються в сукупності як єдина травма тулуба і кінцівок і відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні.

Між порушенням водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 16.12 Правил дорожнього руху України, та настанням наслідків, заподіянням потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, є прямий причинний зв`язок.

Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України не визнав у повному обсязі, суду пояснив, що 7.07.2014 року на автомобілі Москвич рухався по вул..Миру,з вул..Лермонтова в бік вулиці Радянської. Швидкість автомобіля була близько 50 км/год. Попереджувального знаку про перехрестя не було. До моменту зіткнення нікого не бачив. Хлопчик вилетів на велосипеді із-за куща бузку, на капот, потім скотився з капоту автомобіля. Він зупинив автомобіль, поклав хлопця до автомобіля та хотів везти в лікарню. Удар був в праву передню фару автомобіля, в задню частину велосипеда. Вважає, що його вини не має, оскільки не було попереджувального знаку. Крім того, винною є матір, яка дозволила кататися на велосипеді по проїзній частині дитині 10 років.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у скоєнні зазначеного злочину підтверджується дослідженими судом доказами:

Показами малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який суду показав, що влітку 2014 року він взяв велосипед, доїхав до перехрестя з вул..Миру, встав з велосипеду, подивився на дорозі машин не було, сів на велосипед, проїхав декілька метрів, побачив, що в нього з лівої сторони їде автомобіль Москвич. Від удару в заднє колесо впав на капот автомобіля. Водій автомобіля поклав в салон автомобіля. На велосипеді їздив з 6 років. Лікували в м.Марганець та в м.Дніпропетровськ.

Показами законного представника потерпілого ОСОБА_5 , яка суду показала, що ОСОБА_10 її син, 7.07.2014 року між 12 та 13 год., він взяв велосипед та поїхав кататися, через 5-10 хвилин почула крики та зрозуміла, що його збив автомобіль. До перехрестя від будинку близько 100 метрів. На місці ДТП автомобіль Москвич стояв за перехрестям, близько 10 метрів, на автомобілі лежав велосипед, син знаходився в автомобілі. При виїзді на вул..Миру з провулку Гайдара дорожнього знаку не було, його встановили після ДТП. ОСОБА_3 вимагав 200 доларів на ремонт свого автомобіля, на лікування ніякої допомоги не надавав.

Показами свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що був запрошений в якості понятого влітку 2014 року на місці ДТП, всі заміри були зроблені, відображені в схемі. Зауважень до схеми ні в кого не було. На перехресті ріс кущ бузку, який обмежував видимість, перехрестя було видно за 10-15 метрів. На момент ДПТ знак не був встановлений.

Показами свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що влітку 2014 року їхав по вулиці Миру, побачив ДТП та зупинився, був запрошений понятим. Схему та протокол підписував, зауважень ні в кого не було. Провулок Гайдара вужче чим вулиця Миру, на перехресті ростуть кущі, оглядовість перехрестя обмежена, знак «надай дорогу» колись був на провулку Гайдара, на момент ДТП знака не було, тому за правилами хлопчик був «перешкодою справа», яку обвинувачений повинен пропустити.

Показами експерта ОСОБА_13 який суду показав, що 21 липня 2015 року проводив автотехнічну експертизу, в його розпорядженні було кримінальне провадження, витребував додаткові документи, вихідні дані із схеми, протоколу слідчого експерименту.

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 7.07.2014 року, в якому відображені оглянута ділянка проїжджої частини на перехресті вул..Миру та провулку Гайдара в м.Марганець, зафіксовано погодні умови та дорожня обстановка на момент огляду (том 1 а.с.79- 85);

актом обстеження дорожніх умов на ділянці вул..Миру/ перехрестя з провулком Гайдара від 7.07.2014 року, відповідно до якого недоліків проїзної частини які могли б сприяти скоєнню ДТП не виявлено ( т.1 ар.п.87);

висновком судово-медичної експертизи №183 від 22.09.2014 року, висновком №19-е від 22.01.2015 року, відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів обох кісток правого передпліччя в нижній третині, закритих переломів обох кісток лівої гомілки в середній третині. Також виявлені 6 рубців в проекції заднього гребеня правої клубової кістки, на передній поверхні в проекції правого колінного суглобу, на задньо-внутрішній поверхні правої гомілки у верхній третині, на передній поверхні правої гомілки на межі нижньої та середньої третин, на зовнішній поверхні лівої верхньої кінцівки від нижньої третини плеча до верхньої третини передпліччя, які є наслідками загоювання колишніх, можливо забитих ран; слідів саден на спині по лопатковій лінії ліворуч в проекції 7-8 ребер, по задній поверхні в проекції лівого ліктьового суглобу, по внутрішній поверхні в проекції правого ліктьового суглобу, по передній поверхні правої гомілки на межі з проекцією колінного суглобу, на задньо-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, на задній поверхні лівого стегна на межі з підколінною ямкою. Виявлені тілесні ушкодження розглядаються в сукупності як єдина тупа травма тулубу і кінцівок і відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (строк загоєння кісткової тканини більше як 21 день). Всі зазначені тілесні ушкодження утворилися від ударної, ударно-ковзаючої та ковзаючої дії тупих твердих предметів і при ударах і ковзанні об поверхню таких, можливо в умовах ДТП. Давність їх утворення незадовго до первинного звертання та може відповідати подіям 07.07.2014 року (том 1 ар.п.91-93, 100-101);

речовими доказами автомобіль Москвич 21412, р.н. НОМЕР_1 (т.1 ар.п.94-95);

протоколами слідчого експерименту від 27.05.2015 року, від 9.07.2015 року з участю ОСОБА_7 , в ході проведення яких останній показав та розповів про обставини ДТП (т.1 ар.п.103- 105, 106-107);

протоколами додаткового огляду місця події від 9.07.2015 року, від 31.10.2016 року відповідно до якого проведено заміри (т.1 ар.п.108-109, т.2 ар.п.3-7);

протоколом огляду від 9.07.2015 року відповідно до якого проведено огляд рами велосипеда та зафіксовано пошкодження (т.1 ар.п.110-112);

висновком автотехнічної експертизи від 21.07.2015 року № 70/27-345 відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля Москвич НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.16.12 Правил дорожнього руху України, водій велосипеда «Салют» ОСОБА_7 відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість запобігти дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля Москвич НОМЕР_2 ОСОБА_3 визначалась виконанням ним вимог п.16.12 ПДР і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б йому виконати їх. В умовах місця пригоди водій велосипеда «Салют» ОСОБА_7 не мав технічної можливості відвернути зіткнення з автомобілем Москвич НОМЕР_2 шляхом екстреного гальмування із зупинкою велосипеда до місця зіткнення, при заданих вихідних даних. При заданому механізмі пригоди дії водія автомобіля ОСОБА_3 не відповідали п.16.12 ПДР, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП; в діях водія ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР, які б з технічної точки зору могли знаходитись в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП (т.1 ар.п. 114-117);

протоколами слідчого експерименту від 26.08.2015 року, від 29.11.2016 року з участю ОСОБА_3 , в ході проведення яких останній показав та розповів про обставини ДТП (т.1 ар.п.129- 131, т.2 ар.п.14-18);

висновками експертизи № 70/27-72 від 18.09.2015 року, № 6/10.1-136 від 2.03.2017 року відповідно до яких технічна можливість запобігти дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля Москвич НОМЕР_2 ОСОБА_3 визначалась виконанням ним вимог п.16.12 ПДР і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б йому виконати їх. Дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.16.12 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП ( т.1 ар.п.133-136, т.2 ар.п.32-36);

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

До пояснень сторони захисту, в частині того, що оглядовість була обмежена, тому ОСОБА_3 , не мав можливості побачити потерпілого, суд відноситься критично, оскільки вони спростовуються висновками експертиз та показами свідка ОСОБА_11 , який зазначив, що перехрестя повністю було видно за 10-15 метрів до нього.

Також суд вважає безпідставними пояснення обвинуваченого в частині того, що він знає, що вулиця Миру в м.Марганець є головною по відношенню до провулку Гайдара, тому був впевнений, що рухається згідно до ПДР, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди знак не був встановлений, тому зазначене перехрестя розцінюється як перехрестя рівнозначних доріг.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч.1ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжують покарання.

ОСОБА_3 скоїв злочин невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утримані двох дітей, перебуває на обліку у лікаря нарколога

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання суд не вбачає.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 75 , 76 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням, що вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також вимогам ст. 65 КК України.

Штраф не призначається, оскільки обвинувачений не працює, доходу не має.

Вирішуючи питання про доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, з урахуванням конкретних обставин дорожньо-транспортної пригоди, її наслідків, характеру допущених водієм ОСОБА_3 порушень Правил дорожнього руху України, а саме з метою запобігання в подальшому порушень останнім правил дорожнього руху та недопущення інших тяжких наслідків цих порушень, приходить до однозначного висновку про необхідність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк, передбачений санкцією частини першої статті 286 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 підлягає залишенню без розгляду, згідно заяви від 10 грудня 2015 року (т.1 ар.п.77)

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Згідно із ст. 100 КПК України речовий доказ: автомобіль Москвич 21412, р.н. НОМЕР_1 , який передано ОСОБА_3 залишити ОСОБА_3 .

На підставі ст.126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, які були витрачені на проведення експертиз.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним та призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді двох років обмеження волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання та призначити йому іспитовий строк на два роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст.76 КК України : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази : автомобіль Москвич 21412, р.н. НОМЕР_1 , який передано ОСОБА_3 залишити ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз: № 70/27-345 від 21.07.15 року в сумі 675 грн. 18 коп.; № 70/27-572 від 18.09.2015 року в сумі 736 гривень 56 коп.; № 6/10.1-136 від 20.03.2017 року в сумі 791 гривня 64 коп.

Цивільний позов ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку подано не було, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються прокурору, обвинуваченому, захиснику, законному представнику потерпілого.

Суддя: ОСОБА_1