Справа № 367/7743/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/501/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 51 29.05.2017

УХВАЛА
іменем України
29 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 березня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 368 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків, -

В С Т А Н О В И Л А:
17.10.2016 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000204 від 07.10.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 березня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 від 07.10.2016 рокущодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він не містить у собі конкретизованого, зрозумілого обвинувачення. Так, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення постійно вказується особа ОСОБА_11 , хоча і`мя та по батькові обвинуваченого ОСОБА_7 . Також при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та обвинувачення не вказано за не створення яких саме штучних перешкод при затвердженні матеріалів по достроковому звільненню ОСОБА_7 вимагав неправомірну вигоду, в чому вони полягали. Не зазначено також, про що була домовленість ОСОБА_7 з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , що кожен з них повинен був зробити, де та коли. Які розпорядження, коли та про що надходили їм від ОСОБА_7 . Не зрозумілим також залишається розмір якої неправомірної вигоди 27.07.2016 р. зменшив ОСОБА_7 . Крім того, в обвинувальному акті не вказано правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого кожним з обвинувачених, а викладена правова кваліфікація містить вказівку на одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе та третьої особи. Однак, ні при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, ні при викладенні обвинувачення не зазначається в інтересах якої третьої особи було вчинено такі дії. До того ж, обвинувальний акт взагалі не містить вказівки, у вчиненні якого злочину обвинувачується кожен з обвинувачених у формулюванні обвинувачення лише зазначається які дії було вчинено обвинуваченими.
Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 березня 2017 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, ухвалу необґрунтованою, невмотивованою та такою, що не ґрунтується на вимогах закону. В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення під штучним перешкодами прокурор мав на увазі затягування часу при затвердженні відповідних документів. Окрім цього, в обвинувальному акті визначено розмір неправомірної вигоди, яку ОСОБА_7 висунув ОСОБА_12 за не створення штучних перешкод при затвердженні документальних матеріалів по умовно-достроковому звільненню ОСОБА_13 .
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинувачених та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п.З ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, зокрема, обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення щодо кожного з обвинувачених.

Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченим, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь - якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 16 березня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000204 від 07.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,повернуто прокурору для усунення недоліків, є законною, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 березня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000204щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 повернуто прокурору для усунення недоліків, - без змін.

Головуючий:

Судді: