Справа № 487/2666/16-к
Провадження № 1-кп/487/74/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2017 року Заводського районного суду м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , малолітньої особи ОСОБА_12 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_13 , законного представника малолітнього ОСОБА_14 , представника служби у справах дітей Миколаївської районної держадміністрації ОСОБА_15 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульянівка Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 2 курсу Надбугського аграрного професійного ліцею, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п.6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ульянівка Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

-у вчинені злочинів, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

29 жовтня 2014 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні покинутої будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які у нього виникли з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував у тому ж місці, спровокував словесний конфлікт з останнім, в ході якого вони висловлювались на адресу один одного словами нецензурної лексики, після чого ОСОБА_10 покинув приміщення будівлі та пішов.

В цей же день, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 будучи ображеним на ОСОБА_16 за нецензурні висловлювання останнім на його адресу, вирішив помститися йому. Зустрівши малолітнього ОСОБА_12 запропонував піти до вищевказаної покинутої будівлі, де знаходився ОСОБА_16 , на що малолітній ОСОБА_12 погодився.

Після чого, того ж дня, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 спільно з малолітнім ОСОБА_12 , прийшли до покинутої будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходився ОСОБА_16 , та діючи умисно, по черзі нанесли останньому ногами удари у різні частини голови, тулубу та кінцівок, при цьому нанесли не менше 7-10 ударів кожний. Після чого, ОСОБА_10 та малолітній ОСОБА_12 покинули ОСОБА_16 , який подавав ознаки життя, у вищевказаній будівлі та пішли.

В цей же день, приблизно о 21 годині 50 хвилин, ОСОБА_10 та малолітній ОСОБА_12 , поблизу зазначеної будівлі, розташованої по АДРЕСА_3 , зустріли брата малолітнього ОСОБА_12 - ОСОБА_11 та запропонували йому піти разом з ними до вищевказаної покинутої будівлі, де залишився потерпілий ОСОБА_16 , на що останній погодився, а також розповіли ОСОБА_11 , що вони у приміщенні покинутої будівлі побили ОСОБА_16 .

Того ж дня, приблизно о 22 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та малолітній ОСОБА_12 прийшли до покинутої будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , в якій в цей час продовжував знаходитися ОСОБА_16 та подавав ознаки життя. Знаходячись в приміщенні покинутої будівлі, з метою протиправного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , по черзі нанесли останньому удари ногами у різні частини голови, тулубу та кінцівок, де розташовані життєво важливі органи, при цьому нанесли не менше 10-15 ударів кожний, внаслідок чого спричинили ОСОБА_16 тяжкі тілесні ушкодження, від отримання яких ОСОБА_16 помер..

Крім того, 29 жовтня 2014 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні покинутої будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , відкрито, у присутності потерпілого ОСОБА_16 та малолітнього ОСОБА_12 , заволодів належним на праві приватної власності майном ОСОБА_16 , а саме мобільним телефоном марки «NOKIA-1280»,ІМЕІ: НОМЕР_1 , після чого разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_16 матеріальний збиток на загальну суму у розмірі 249 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 своє провини в скоєні інкримінованих їм злочинів не визнали, обидва не заперечували що 29.10.2014 року нанесли декілька ударів потерпілому, але не вбивали його та не могли завдати йому таких тілесних ушкоджень від який той помер, висловлюваясь, що його могли побити інші особи, просили суд про їх виправдання.

При цьому, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 показав, що 29.10.2014 року він зустрів ОСОБА_17 , який запропонував йому піти до приміщення, що розташоване по вул. О.Кошевого в с. Улянівка, Миколаївської області, щоб подивитись чи є там хтось з їх знайомих. В приміщення, вони залізли через вікно, після чого побачили, що на металевому ліжку лежав незнайомий йому раніше чоловік, який запропонував їм випити горілки, після чого ОСОБА_11 відібрав пляшку з горілкою, вийшов на вулицю та вилив всю ємкість, повернувся до будівлі, коли відбирав горілку вдарив потерпілого 2 рази, куди саме він бив потерпілого не пам`ятає, пам`ятає лише, що потерпілий був в лежачому положенні, а саме - на боку. Він вдарив потерпілого, оскільки той надавав для вжиття малолітнім особам спиртні напої. Кімната, в якій відбувалися події була темна, не освітлена. З ними також знаходився і ОСОБА_12 , проте чи бив він потерпілого йому не відомо, оскільки він виходив з приміщення, для того, щоб вилити горілку з пляшки. Коли вони усі разом вже покидали приміщення, потерпілий був живий, сидів та курив цигарку.
Пояснив, що на досудовому розслідуванні він надав інші покази, оскільки на нього вчинявся тиск, проте ніяких заяв з цього приводу він не подавав.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 суду показав, що 29.10.2014 року ввечері, після того, як він повертався з училища, він зайшов до приміщення, щоб покурити. В приміщенні він побачив потерпілого, невідомого йому раніше, який нецензурно висловлювався, лаявся, почав виганяти його і той пішов. Після чого близько сьомої години вечора, він проходив повз цієї будівлі і побачив ОСОБА_18 , вони разом залізли всередину будівлі, через вікно, щоб покурити. Побачили потерпілого, який їм запропонував випити горілки, але вони відмовились. Потім вже близько 22-00 години, разом з ОСОБА_19 , повернулись, щоб відібрати пляшку з горілкою у потерпілого, який в цей час лежав на ліжку, проте той не віддавав, і йому довелось скинути потерпілого з ліжка, в цей час з нього впали штани, білизни він не знімав та вдарив 2 рази потерпілого по руках. Чи били потерпілого ОСОБА_20 і ОСОБА_21 йому невідомо, оскільки в приміщенні було темно і він не бачив нічого. Коли вони усі разом вже покидали приміщення, потерпілий був живий, сидів та курив цигарку.
Він повертався до будівлі в інший день, вже після подій, щоб покурити і побачив біля стіни труп, так він подумав, оскільки той не ворушився, також помітив, що відсутнє ліжко, яке раніше стояло в цій кімнаті.
Також пояснив, що на досудовому розслідуванні він надав інші покази, оскільки на нього вчинявся тиск, проте ніяких заяв з цього приводу він не подавав.
Незважаючи на невизнання своєї провини обвинуваченими, їх вина повністю підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами, а саме:

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.11.2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_10 , та доданого до нього диску з відео файлами оглянутого в судовому засіданні.

Під час проведення вказаної слідчої дії, ОСОБА_10 , в присутності захисника, представника служби у справах дітей, експертів та інших учасників добровільно розповів, показав на місці і на манекені обставини нанесення ним 29.10.2014 року тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 , детально пояснивши, що 29.10.2014 року після 15 год. він приїхав в с. Ульянівка з училища та заліз до занедбаного приміщення сільської контори щоб покурити. В кімнаті він помітив чоловіка який лежав на металевому ліжку під вікном на боці, знаходячись в проймі дверей він кинув в чоловіка камінцем, після чого він прокинуся, сів на ліжко, почав виражатися на його адресу нецензурною лайкою та казав, щоб він уходив, після чого він пішов.

Ввечері приблизно 17-18 годин, він зайшов до свого знайомого ОСОБА_22 , розповів йому про чоловіка та запропонував піти до контори подивитися, що там за чоловік. ОСОБА_23 погодився та вони разом пішли до контори. Чоловік лежав на ліжку в кімнаті, прокинувся коли почув, що відчиняється вікно, побачив їх, сказав, що він ОСОБА_24 , знову почав нецензурно висловлюватися. Він запропонував ОСОБА_23 скинути чоловіка з ліжка. Він та ОСОБА_23 підійшли до ліжка, за металеву трубу підняли ліжко та скинули чоловіка на підлогу, після чого вийшли з кімнати через вікно.

Через приблизно 1 хв. знову повернулися, побачили, що чоловік лежить на підлозі біля ліжка. Він з підвіконника переліз на ліжко, нахилився та перевірив кармани чоловіка, від куди витягнув та забрав дві сигарети ОСОБА_25 та мобільний телефон, який у нього було вилучено працівниками поліції, також був ще хрестик, але він його не забирав. Потім ОСОБА_26 з підвіконника переліз на ліжко, після чого ліжко впало на потерпілого.

Після чого, чоловік вдарив його, він вдарив чоловіка ногою, потім ОСОБА_23 також почав бити чоловіка, вони били його тільки ногами по животу, чоловік від болю скрутився, а вони продовжили бити його по ногам і спині, ОСОБА_23 стояв біля нього з боку, кожний наніс не менше 15 ударів, після чого вони пішли. Коли уходили чоловік був живий лежав на спині, щось говорив.

Він на чоловіка образився, оскільки він нецензурно висловлювався на його адресу та вдарив його.

Вони сиділи у дворі та курили коли побачили брата ОСОБА_23 ОСОБА_27 , вони йому розповіли про чоловіка та запропонували піти та подивитися на нього. Після чого вони втрьох пішли в кімнату, чоловік лежав на підлозі по середині кімнати, та вони втрьох почали бити чоловіка ногами по животу, ребрам, спині, кожний наніс не менше 15 ударів. Потерпілий блокував удари руками, біли вони потерпілого приблизно 15 хв.

Після він почав стягувати штани з потерпілого, до нього підійшов ОСОБА_28 та вони разом повністю стягнули штанці з потерпілого, щоб посміятися, після чого пішли. Коли він виходив з приміщення, оглянувся та побачив, що ОСОБА_26 стояв біля чоловіка, з анального отвіру у чоловіка виглядав фрагмент метало- пластикової рами вікна приблизно 30 см, а ОСОБА_23 ногою забивав фрагмент рами у анальний отвір чоловіка. Після чого вони пішли, коли уходили то чоловік був ще живий, щось говорив та рухався, він ще облив його холодною водою. Через деякий час він повернувся підкурив сигарету та дав її чоловіку, він сидів, а потім ліг на підлогу на бік.

30.10.2014 року приблизно о 16-17 год. він знову прийшов до приміщення сільської контори, побачив чоловіка він лежав на підлозі, він товкнув чоловіка ногою, але він не рухався та він зрозумів, що чоловік помер.

Потім він зустрів ОСОБА_27 і ОСОБА_23 , вони, або один ОСОБА_29 , залізли до приміщення сільської контори, коли повернулися, ОСОБА_29 йому сказав, що чоловік точно помер.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.11.2014 року та додатку до нього відеодиска з файлами який також оглянутий в судовому засіданні, за участю ОСОБА_11 , який в присутності захисника, експертів та інших учасників добровільно розповів, показав на місці і на манекені обставини нанесення ним 29.10.2014 року тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 та детально пояснив, що 29.10.2014 року приблизно о 23-00 год. він зустрів свого знайомого ОСОБА_17 і брата ОСОБА_18 . Вони йому розповіли про чоловіка та запропонували піти до занедбаного приміщення сільської контори та подивитися на нього. Після чого вони трьох залізли в кімнату через вікно, чоловік лежав на ліжку, він залишався стояти біля дверей, ОСОБА_30 і ОСОБА_23 зайшли в кімнату, перекинули ліжко, потерпілий впав на підлогу на бік, ОСОБА_31 і ОСОБА_23 убрали ліжко та почали бити чоловіка, ОСОБА_31 бив ногами і кулаками по спині і сідницям, голові, а ОСОБА_23 стояв біля ніг потерпілого та бив його по ногам, кожний наніс не менше 10 ударів. Потім через 1 хв. він підійшов до потерпілого та також наніс йому два удару в праву руку. Після чого йому стало погано та вийшов через вікно на двір покурити, приблизно через 10 хв. він повернувся до кімнати, потерпілий лежав на підлозі, а ОСОБА_31 і ОСОБА_23 продовжували його бити потерпілого ногами по спині. Він також наніс ще два удару потерпілому. Він сказав, що можливо більше не потрібно бити чоловіка, ОСОБА_31 відповів, що треба ще почекати, в цей час потерпілий сів та ОСОБА_31 наніс йому удар ногою в обличчя, потерпілий знову впав. Після чого він побачив, як ОСОБА_31 зняв штани і труси з потерпілого, після чого засунув фрагмент метало- пластикової рами вікна у анальний отвір чоловіка та заштовхував палицю ногою в анальний отвір, а потім витягнув палку. Після чого потерпілий почав вставати, а ОСОБА_31 знову вдарив його. Після чого вони пішли, коли уходили то чоловік був ще живий, говорив «Не чапай мене ОСОБА_32 ».

ОСОБА_31 і ОСОБА_23 йому повідомили, що почали бити потерпілого, оскільки вони попросили у нього сигарету, а він їм дав лише половину сигарети.

Після цього він бачив ОСОБА_23 , ОСОБА_33 він більше не бачив, вони не обговорювали між собою, що потерпілий помер. Через деякий час до нього підійшов дільничний інспектор, показав фотознімок потерпілого та спитав чи не бачив він його, але він злякався та сказав, що ніколи не бачив цього чоловіка.

Саме такі покази, суд вважає повним, правдивими, послідовними та такими, що узгоджуються з показами малолітнього ОСОБА_12 , наданими ним під час проведення слідчого експерименту.

Так згідно протоколу слідчого експерименту від 15.01.2015 року за участю малолітнього ОСОБА_12 , який в присутності захисника, спеціаліста педагога, законного представника і понятих на місці добровільно розповів та показав обставини нанесення ним, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 29.10.2014 року у приміщенні будівлі по АДРЕСА_4 , детально пояснивши при цьому. що в той день він знаходився за місцем свого мешкання, коли приблизно о 15-30 год., йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_34 , який запропонував йому прогулятися по сілу на що він погодився та одразу направився на вулицю, де розташоване приміщення сільської контори та де він зустрівся з ОСОБА_35 . Вони пішли прогулятися та під час прогулянки ОСОБА_31 йому повідомив, що в приміщенні сільської контори є солдат та запропонував піти в приміщення та подивитися на солдата, на що він погодився. Вони пришли до приміщення та через вікно проникли в приміщення контори, де в одній із кімнат побачили незнайомого чоловіка, який лежав на металевому ліжку.

Після чого ОСОБА_31 підійшов до ліжка та перекинув його, чоловік впав на підлогу, таким чином, що знизу під ним опинилась панцирна сітка ліжка. Після падіння чоловік спроби підвестися не робив, але ОСОБА_31 сказав йому щоб він тримав ногою сітку, а сам в цей час почав перевіряти кишені чоловіка, з однієї кишені ОСОБА_31 дістав мобільний телефон, в цей час чоловік почав рухатися, вони злякалися, відчинили вікно та втекли. На вулиці вони походили навкруг приміщення та через вікно знову проникли до приміщення контори в кімнату, де знаходився чоловік. Чоловік лежав посередині кімнати на підлозі, а зверху на ньому була панцерна сітка ліжка. Він залишався стояти біля вікна. ОСОБА_31 підійшов до чоловіка та ногою наступив на панцерну сітку таким чином, що придавив нею чоловіка, після чого став питати де у чоловіка гроші, на що останній відповів, що грошей у нього немає. Після чого ОСОБА_31 ногами почав наносити удари потерпілому, який лежав на правому боці, в область живота та лівого боку, потім обійшов чоловіка з іншого боку та почав наносити удари правою ногою в область спини більше ніж п`яти ударів, після чого наніс ногою більше п`яти ударів в область сідниць.

Після чого він також підійшов до потерпілого та правою ногою наніс останньому більше 10 ударів в різні частині тулубу (живіт, спину). Потерпілий з підлоги не підводився. Вони разом з ОСОБА_31 вишли до сусідній кімнати, та набрали води з пляшки, яка там знаходилась. Після чого вони повернулись до кімнати, де перебував потерпілий та побачили, що він продовжує лежати на тому ж місці посередині кімнати. Вони з ОСОБА_35 підійшло до потерпілого та ногами нанесли потерпілому близь 10-15 дарів кожний в різні частини тіла живота, спини, ніг, при цьому потерпілий перекатився з боку на бік. Після чого ОСОБА_31 ще кулаком правої руки наніс чоловіку два удару в обличчя. Після чого він разом з ОСОБА_36 поставили металеве ліжко під вікно та піднявши під руки потерпілого відвели його до ліжка, де він присів, а він та ОСОБА_31 сіли поруч та посиділи біля потерпілого приблизно 10 хв. Після чого вони через вікно вилізли на вулицю, де біля приміщення контори зустріли ОСОБА_27 , якому ОСОБА_31 запропонував подивитися на чоловіка, на що останній погодився та вони втрьох повернулися в приміщення контори до кімнати, де побачили чоловіка який сидів на ліжку.

Пояснив, що ОСОБА_37 залишався стояти біля дверей, а він та ОСОБА_31 підійшли до ліжка та перевернули його, чоловік впав на підлогу, де ОСОБА_31 взявши потерпілого за комір куртки протягнув потерпілого по підлозі, після чого почав ногами наносити удари по різним частинам тіла спині, ногам, рукам, животу, нанісши близько 10-15 ударів. ОСОБА_37 також наніс потерпілому правою ногою приблизно 5-7 ударів по рукам, спині, животу. Після чого ОСОБА_31 стягнув з чоловіка штани і спідню білизну, підняв з підлоги дерев`яну палицю та всунув її в анальний отвір потерпілого. Після чого він ногою близько трьох разів вдарив по палиці, після чого дістав палицю та відкинув її в бік. Потім вони разом з ОСОБА_35 та ОСОБА_38 пішли з контори, а потерпілий залишався.

Такі покази обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Малолітнього ОСОБА_12 , суд вважає такими, що є об`єктивними, та такими що узгоджується та підтверджуються сукупністю інших доказів.

Так згідно рапорту оперативного чергового Миколаївського РВ УМВС України в Миколаївській області ст. лейтенанта ОСОБА_39 , зареєстрованого за № 2217 03.11.2014 року в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, 03.11.2014 року о 14.20 год. до чергової частини Миколаївського РВ від голови Ульяновської сільської ради надійшло повідомлення, що у АДРЕСА_3 в приміщенні напіврозібраної будівлі колишньої контори виявлено труп невпізнаного чоловіка приблизним віком 25-30 років з тілесними ушкодженнями. Труп направлено на СМЕ;

Протоколом огляду місця події від 03.11.2014 року, а саме двоповерхової кам`яної будівлі, розташованої в АДРЕСА_3 , у ході якого було оглянуте та описане вказане приміщення, виявлено труп невпізнаного чоловіка та вилучено з підлоги біля трупу змив речовини бурого кольору, змив РБК та інші речі;

Відповідно до протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 05.11.2014 року, військовослужбовці ОСОБА_40 та ОСОБА_41 впізнали особу покійного як ОСОБА_16 ;

Відповідно до протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_10 в порядку ст. 208 КПК України, в ході якого у підозрюваного було вилучено мобільний телефон марки «NOKIA -1280» IMEI: НОМЕР_1 ;

Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_42 остання просить вжити заходів до невідомих осіб які заволоділи майном її вбитого чоловіка а саме телефоном NOKIA -1280», при цьому до заяви доданий паспорт та ксерокопія з упаковки телефону які підтверджують той факт, що померлий ОСОБА_16 володів мобільними телефоном "NOKIA -1280" IMEI: НОМЕР_1 , який вилучено у затриманого ОСОБА_10 ..

Протоколом огляду від 05.11.2014 року, а саме приміщення квартири АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_10 , та у ході огляду квартири були виявлені та вилучені предмети: сім карти мобільного оператора, яка належить потерпілому ОСОБА_16 , кросівки сірого кольору, штани спортивні та куртка. При цьому законний представник обвинуваченого ОСОБА_13 добровільно письмово надала дозвіл працівникам міліції на огляд даної квартири;

Відповідно до виписки з журналу реєстрації трупів м. Миколаєва СМЕ №2582 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказані дата і причини його смерті, дата розтину трупа та експерт, який його проводив ОСОБА_43 ;

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2582 від 21.11.2014 року у потерпілого ОСОБА_16 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 2 поширених крововиливів на слизовій обох губ по центру та зліва та на фоні крововиливу на нижній губі наскрізної рани; 7 саден в лобній області справа та зліва; синця на верхньому та нижньому повіках лівого ока та на його фоні на нижній повіці лівого ока садна, на верхній повіці поверхневої рани №2; рани №3 в потиличній області зліва; крововиливів у м`які тканини голови; синця на передній поверхні грудної клітки у середній третині по середньоключичній лінії зліва; 2 саден на правій боковій поверхні живота у краю реберної дуги; синця на правій боковій поверхні живота в проекції гребеня правої здухвинної кістки; 2 синців в області спини по задній пахвовій лінії справа на рівні 9-го та 11-го ребер; синця та на його тлі садна на тильній поверхні лівої кисті; близько 2000 мл темної рідкої крові у черевній порожнині; слідів темної рідкої крові у плевральних порожнинах; повного розриву лівого купола діафрагми; множинних переломів ребер по декільком анатомічним лініям; крововиливів у внутрішні органи (в м`які тканини грудної клітки навколо переломів, селезінку, шлунок, ліву нирку); неповного розриву брижі тонкої кишки. Всі вищеописані тілесні ушкодження пошкодження є прижиттєвими, на що вказує наявність крововиливів в місцях пошкоджень, підтверджених гістологічно, утворилися незадовго (не більш ніж 0,5-1 година) до настання смерті. Тілесні ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_16 , у вигляді синця на передній поверхні грудної клітки у середній третині по середньоключичній лінії зліва, 2 саден на правій боковій поверхні живота у краю реберної дуги, 2 синців в області спини по задній пахвовій лінії справа на рівні 9-го та 11-го ребер, близько 2000 мл темної рідкої крові у черевній порожнині, слідів темної рідкої крові у плевральних порожнинах, повного розриву лівого купола діафрагми, множинних переломів ребер по декільком анатомічним лініям, крововиливів в м`які тканини грудної клітки навколо переломів, крововиливів у внутрішні органи (селезінку, шлунок), утворились від неодноразової механічної дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки чи ноги. За ступенем тяжкості в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого, і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Окрім того, характер, локалізація та морфологічні особливості ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого, свідчать про те, що дані ушкодження не могли утворитись в результаті падіння з положення стоячи з послідуючим ударом о тверду поверхню землі, полу, то що. Тілесних ушкоджень, які б свідчили про активну оборону ОСОБА_16 , та можливому активному подавлені супротиву потерпілого зі сторони нападника при судово-медичному дослідженні не виявлено. Враховуючи дані судово-медичного та судово-гістологічного досліджень, а саме чисельні переломи ребер, розрив лівого куполу діафрагми, потерпілий ОСОБА_16 , можливо міг здійснювати які-небудь активні дії (повзати, стогнати) після отримання тілесних ушкоджень в проміжок часу, обчислюваний до декількох хвилин. Враховуючи дані судово-медичного дослідження, збереження життя ОСОБА_16 , при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги останньому мало імовірно. Будь-яких тілесних ушкоджень, які б утворились посмертно, у потерпілого при судово - медичному дослідженні не виявлено.

Допита у суді експерт ОСОБА_44 , яка проводила як основну так і додаткову судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_16 висновок підтримала та додатково пояснила, що труп ОСОБА_16 було доставлено на дослідження 03.11.2014 року. У висновках вказала час настання смерті ОСОБА_16 як близько 1,5 2 доби з моменту смерті і до моменту проведеного нею дослідження, з підстав, що вказаний час визначається виходячи з трупних явищ, які можуть наступити значно пізніше, виходячи з причин настання смерті, а також, у даному випадку, від холодної температури повітря та стану потерпілого. Крім того, посилаючись у висновку на строк 1,5-2 доби виходила з найнижчої межі від настання смерті потерпілого, яка могла наступити і раніше, та до часу проведення дослідження, що передбачено положеннями Наказу МОЗ України від 16.01.1995 року. Тілесних ушкоджень, які б свідчили про волочіння на тілі ОСОБА_16 вона не виявила. Послідовність нанесення тілесних ушкоджень потерпілому встановити не можливо, але останній в цей час міг не втрачати свідомість, а подальшому пересуватися, але незначний час. Також вказала, що на момент розриву діафрагми поза потерпілого змінювалась. При проведені слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , де вона приймала участь як спеціаліст МОБ СМЕ, механізм отримання потерпілим тілесних ушкоджень за словами обвинувачених та за її висновками співпали. Що стосується дати проведення нею додаткового дослідження, то там є описка, оскільки постанова слідчого про проведення додаткової судово-медичної експертизи надійшло 05.11.2014 року, тому і проводила додаткові дослідження саме в цей день, а не 04.11.2014 року.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 05.11.2014 року, а саме ОСОБА_10 , якого було затримано в присутності понятих, адвоката та представника служби у справах дітей і роз`яснено його законні права та обов`язки;

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 05.11.2014 року, а саме ОСОБА_11 , якого було затримано в присутності понятих та адвоката і роз`яснено його законні права та обов`язки;

Заявою ОСОБА_11 від 06.11.2014 року, прийняту слідчим СВ, про долучення до матеріалів кримінального провадження одягу та взуття ОСОБА_11 , яке було надягнуте на ньому 29.10.2014 року при нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 ;

Протоколи за результатами проведення НС(Р)Д від 10.12.2014 року в результаті яких було встановлено місцезнаходження радіоелектронних засобів з абонентськими номерами за адресою с. Ульянівка, вул. Вишеньки;

Протоколу огляду предметів від 24.01.2015 року, вилучених по кримінальному провадженню.

Висновком експерта №1796 від 01.12.2014 року у ОСОБА_10 будь-яких зовнішніх ушкоджень в області тулубу та кінцівок не виявлено, що спростовує доводи ОСОБА_10 про те, що потерпілий ОСОБА_16 наніс йому тілесні ушкодження і тому він захищався від ударів потерпілого.

Згідно висновку експерта № 670 від 11.12.2014 року на двох фрагментах марлі зі змивами, представлених на експертизу, результати серологічного дослідження не виключають можливості походження крові від ОСОБА_16 .

Оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновки органу досудового розслідування, щодо кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_10 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб (умисне вбивство) та ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій) та ОСОБА_11 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині, за попередньою змовою групою осіб свого підтвердження не знайшли, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне виходячи з досліджених доказів кваліфікувати дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч.2 ст. 121 КК України а дії щодо заволодіння майном потерпілого ОСОБА_16 інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_10 зач.1 ст. 186 КК України.
При цьому суд враховує, що відповідно до роз`яснень, що містяться в п. п. 16 та 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 0702.2003 року « Вчинене за попередньою змовою групою осіб умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину домовилися про спільне його виконання… Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного…Визначеним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого ставлення винного до її настання характеризується необережністю).
Виходячи з того, що в судовому засіданні не встановлена наявність домовленості між обвинуваченими про заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_16 , що також підтверджується характером їх дій та наданими у суді показами, колегія суддів вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
Доводи обвинувачених щодо вчинення на них тиску під час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження і спростовуються результатами перевірки вказаних заяв.
Що стосується епізоду заволодіння обвинуваченим ОСОБА_10 особистим майном потерпілого ОСОБА_16 , а саме мобільним телефоном, то воно має ознаки відкритого заволодіння майном, виходячи з показів малолітнього ОСОБА_12 про те, що в момент заволодіння майном тілесні ушкодження потерпілому не наносилися, а умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому виник пізніше, тому кваліфікуюча ознака, яка зазначена в обвинуваченні як напад, що стало підставою для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України в судовому засіданні не встановлена, а за такого дії ОСОБА_10 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите заволодіння чужим майном (грабіж).
Що стосується доводів захисту про визнання доказів недопустимими, а саме:
-Протоколу огляду місця події від 03.11.2014 року з підстав, що вказаний протокол не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 ст. 104 КПК України, так як в описові частині протоколу відсутні відомості про послідовність дій слідчо-оперативної групи, а також з підстав невиконання слідчим вимог, передбачених ч. 7 ст. 237 КПК України щодо вимірювання та складання плану і схеми місця події та ч. 2 ст. 238 КПК України, щодо огляду трупу потерпілого ОСОБА_16
-Протоколу огляду місця події від 05.11.2014 року з підстав порушення слідчим права на повагу до свого приватного і сімейного житла та ст. 13 КПК України про недоторканість житла, а за такого вважати дану слідчу дію як обшук житла.
-Протоколу слідчого експерименту від 06.11.2014 року за участю ОСОБА_10 та протоколу слідчого експерименту від 06.11.2014 року за участю ОСОБА_11 , а також протоколу слідчого експерименту від 15.01.2015 року за участю малолітнього ОСОБА_12 з підстав, що вказані процесуальні дії були проведені з порушенням частин 1 та 2 ст. 240 КПК України, тобто без відтворення певної обстановки (реконструкції) речей в кімнаті та відсутності згоди власника покинутої будівлі, де був скоєний злочин.
-Висновків експертизи за № 2582 та № 2583 та інших додаткових СМЕ проведених експертом ОСОБА_44 з підстав, що експерт є упередженою, а тому грубо порушено вимоги ч. 2 ст. 79 КПК України.
-Висновку експерта № 666 від 28.11.2014 року як недопустимий речовий доказ, який є сумнівним в дослідженні кросівок, котрі належать обвинуваченому ОСОБА_10 .
Так, основна мета проведення процесуальних дій - огляд місця події та проведення слідчого експерименту є перевірка та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (ст. ст. 104, 223, 240 КПК України). Відповідно до цього діючий КПК не передбачає обов`язкового виконання певних дії при складанні та оформлені протоколу слідчого експерименту, на які посилається захисник. Крім того, вказані дії та складання протоколів слідчого експерименту, що мали місце 06.11.2014 року проводилися у присутності понятих та за участю захисників, які ніяких заперечень або заяв з приводу порушення прав обвинувачених не робили. Із відеозапису протоколу слідчого експерименту вбачається, що обвинувачені досить добре орієнтуються у приміщенні, добровільно і вільно розповідають про подробиці вчиненого злочину.
Що стосується протоколу огляду місця події від 03.11.2014 року, то відповідно вимогам ст. 104 та 238 КПК України посилання захисника на те, що в описовій частині протоколу відсутні відомості про послідовність дій слідчо-оперативної групи є безпідставним. При проведені огляду місця події слідчий або прокурор в межах своїх повноважень має право проводити певне вимірювання і інші дії, тому посилання захисту на те, що слідчий не провів дії, які на думку захисту, були обов`язковими, а тому було порушено ст. 104 КПК України, є також безпідставними, оскільки проведення певних дій є правом слідчого, а не його обов`язком. Будівля, яка була оглянута слідчим 03.11.2014 року є покинутою та має вільний доступ, що знайшло своє підтвердження у ході розгляду справи.
Стосовно протоколу огляду місця події від 05.11.2014 року, то в судовому засіданні ОСОБА_13 підтвердила, що писала заяву про те, що надає згоду на огляд квартири, де проживає разом зі своїм сином ОСОБА_10 . Обставини на які посилається захисник, щодо порушення прав Московських на повагу до приватного житла в судовому засіданні не встановлені.
Щодо висновку експерта № 666 від 28.11.2014 року, то вказаний висновок в обґрунтування вироку у якості доказу покладений не був, крім того, висновок експертизи не є речовим доказом у відповідності з приписами ст.. 98, 101 КПК України.
Також колегія не погоджується з доводами захисту, щодо упередженості експерта ОСОБА_44 та проведених нею експертиз, оскільки вказані підстави в ході судового розгляду не встановлені.
З огляду на зазначене, судовою колегією не встановлено фактів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при проведенні вище вказаних слідчих дій у ході досудового слідства, а за такого клопотання захисника про визнання даних доказів недопустимими задоволенню не підлягає.
При визначенні виду й міри покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості скоєних злочинів, особи винних та обставини справи, у відповідності зі ст. 65 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 скоїв особливо тяжкі злочини, виховувався однією матір`ю, має постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку не перебуває, характеризується за місцем мешкання негативно, як особа яка постійно порушує громадський порядок, за місцем навчання характеризується позитивно. Суд також враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 , який страждає на хронічне захворювання.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 609 від 19.12.2014 року відносно ОСОБА_10 , останній психічним захворюванням не страждає у даний час і не страждав раніше, а має акцентуацію характеру з ризиком формування емоційно нестійкого розладу особистості. В період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння у нього не відмічалося ознак будь-якого тимчасового психічного розладу, він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. На даний час також може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. В результаті дослідження виявлений підвищений стан агресивності (фізичної та вербальної агресії, негативізму), які можуть впливати на його поведінку. Виявлені індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_10 сприяли його злочинній поведінці. На момент скоєння злочину ОСОБА_10 не знаходився в такому емоційному стані, в тому числі і фізіологічному афекті, яке спричинило суттєвий тиск на його свідомість та поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_11 скоїв особливо тяжкий злочин, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, на обліку не перебуває, характеризується за місцем мешкання позитивно.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 610 від 19.12.2014 року відносно ОСОБА_11 , останній страждає на даний час і страждав в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння, стійким психічним розладом особистості легкою розумовою відсталістю. В період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння. У нього не відмічалося ознак тимчасового психічного розладу, він міг розуміти значення своїх дій і керувати ними. На даний час він може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не ОСОБА_11 потребує. Серед індивідуально-психологічних особливостей слабість само витримки, недостатнє обдумування своїх вчинків, імпульсивність поведінки, легковажність, низьке почуття відповідальності. Індивідуально-психологічні особливості на фоні заниженого інтелекту є основними мотиваційними передумовами для реалізації його протиправної поведінки. На момент скоєння протиправного проступку не знаходився у стані фізіологічного афекту, яке спричинило суттєвий тиск на його свідомість та поведінку.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 згідно ст. 66 КК України, є скоєння злочину в неповнолітньому віці.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , згідно ст. 67 КК України, колегією суддів не виявлені.

Згідно до положень ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України матеріальна та моральна шкода, завдана в наслідок смерті фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи вище викладене та надані потерпілою ОСОБА_45 докази на підтвердження спричиненої матеріальної шкоди, суд вважає, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню. Вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 17479,93 грн., що складається з витрат на поховання ОСОБА_16 та витрати пов`язані з явкою потерпілої до органів досудового розслідування підлягають задоволенню в повному обсязі, але вказану суму шкоди в солідарному порядку належить стягнути з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Крім того, з урахуванням спричинених потерпілій моральних страждань, пов`язаних з вбивством її чоловіка ОСОБА_16 , певних змін у житті та емоційних страждань, судова колегія вважає, що розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди у сумі 100 000 грн. є достатнім відшкодуванням, яке відповідно належить стягнути в солідарному порядку з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Також з обвинувачених належить стягнути на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 147,42 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374, 376 КПК України, колегія суддів - з а с у д и л а:

ОСОБА_10 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України 8 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 186 КК України 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання - 8 (вісім) років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання рахувати з 05 листопада 2014 року.
ОСОБА_11 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання рахувати з 05 листопада 2014 року.
Стягнути з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на користь ОСОБА_46 в солідарному порядку 17479,93 грн. в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на користь ОСОБА_46 в солідарному порядку 100 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта у сумі 147,42 грн.
Речові докази зимова куртка чорного кольору, теплі спортивні штани, мобільний телефон «Nokia-113» з сім - картою МТС, вудку рибацьку зі снастями повернути за приналежністю ОСОБА_13 .
Речові докази мобільний телефон «Nokia -1280» з сім картою Діджус, хрестик повернути за приналежністю ОСОБА_47 .
Інші речові докази, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Миколаївського РВ УМВС Миколаївської області знищити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3