г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/356/17
Номер провадження 1-кп/213/118/17
У Х В А Л А
Іменем України
12 квітня 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000258, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01.02.2016 до суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 оголошений в розшук, за кримінальним провадженням здійснювалось спеціальне досудове розслідування.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, підготовче судове засідання та судовий розгляд здійснювати відповідно до ч.3 ст.323 КПК України.
При цьому зазначив, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 здійснювалося спеціальне досудове розслідування, останній був оголошений у міжнародний розшук.
Захисник обвинуваченого при вирішенні під час підготовчого судового засідання питань, передбачених ст.ст.314,315 КПК України покладався на розсуд суду.
Колегія суддів, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З обвинувального акту вбачається, що при описі встановлених досудовим розслідуванням фактичних обставин, органом досудового розслідування зазначено, що 26.03.2015 ОСОБА_8 , будучи працівником поліції, в складі конвойного наряду супроводжуючи підозрюваного ОСОБА_9 прибули до кв. АДРЕСА_2 , звідки підозрюваний здійснив побіг. Приблизно о 17 годині цього ж дня ОСОБА_8 наздоганяючи підозрюваного ОСОБА_9 , побачив що останній сідає в автомобіль таксі «Шевроле Лачетті» д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , який стояв між домами 27 по вул. Кармелюка та 28 по вул. Мануїльского у м. Кривому Розі, наказав голосом зупинитися ОСОБА_9 та здійснив попереджувальний постріл вгору, після чого маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_10 , здійснив три постріли з табельної вогнепальної зброї в бік правої передньої частини вказаного автомобіля, в результаті чого ОСОБА_10 заподіяно вогнепальні поранення, від яких настала смерть останнього.
Водночас при викладенні в обвинувальному акті висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, органом досудового розслідування зазначено, що автомобіль таксі «Шевроле Лачетті» д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , перебував між домами 27 по вул. Кармелюка та 32 по вул. Мануїльского у м. Кривому Розі.
Отже, в тексті обвинувального акту допущена суттєва суперечність щодо місця вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Окрім того, згідно листа Інгулецької районної у місті ради від 10.02.2017, яким суду надана інформація щодо вулиць проспектів та інших об`єктів топоніміки розташованих в Інгулецькому районі, по вул. Мануїльського будинок під номером 27 відсутній.
Також колегія суддів звертає увагу і на помилки допущені при складенні реєстру матеріалів досудового розслідування, який додано до обвинувального акту, зокрема у п.35,36 розділу ІІ зазначено дати ухвалення процесуальних рішень, що не настали 23.09.2017, 07.10.2017.
Також колегія суддів звертає увагу і на той факт, що в висунутому ОСОБА_8 обвинуваченні не зазначено мотив та мету вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення. Водночас мотив і мета злочину та емоційний стан суб`єкта підлягають з`ясуванню, оскільки у ряді випадків вони впливають на кваліфікацію умисного вбивства. Зокрема, частина 2 ст. 115 передбачає відповідальність за умисне вбивство: з корисливих мотивів (п. 6), з хуліганських мотивів (п. 7), у зв`язку з виконанням потерпілою особою службового або громадського обов`язку (п. 8), а також з метою приховати інший злочин або полегшити його вчинення (п. 9). Особливий емоційний стан є ознакою умисного вбивства, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання (ст. 116), та умисного вбивства матір`ю своєї новонародженої дитини (ст. 117).
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
За положеннями п. «а» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Тобто,викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення повинне бути в однозначно зрозумілій формі.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Відсутність висунутого обвинувачення є підставою для скасування вироку, ухваленого на підставі лише оголошеної підозри.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення має міститись у обвинувальному акті після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камасінскі проти Австрії» рішення від 19.12.1989 року). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та ін. проти Австрії»).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини»). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).
Зазначені суперечності на думку колегії суддів свідчать про суттєву невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що в свою чергу є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Як вбачається з обвинувального акту та додатків до нього, досудове розслідування по кримінальному провадженню здійснювалося відповідно до глави 24-1 КПК України, а саме: спеціальне досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ч.1 ст.297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, якими, зокрема, є вимоги ст.91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Необхідність застосування належної правової процедури, чого вимагають завдання кримінального провадження, зазначені у ст.2 КПК України в частині охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, яким, зокрема, є підозрюваний, обвинувачений, безумовно повинні дотримуватися і при здійсненні спеціального досудового розслідування (ч.1 ст.297- 1КПК України).
Згідно до ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.
Між тим, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про залучення захисника з моменту повідомлення про підозру.
Усунення порушення права на захист, допущене на стадії досудового розслідування, повинно бути усунено самим органом досудового розслідування.
Більше того, відповідно до вимог ст.314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Частина 2 ст. 291 КПК України визначає перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема, місце проживання обвинуваченого.
При цьому, судом враховано, що згідно реєстру матеріалів досудового слідства досудове розслідування за дійсним кримінальним провадженням проведено в порядку глави 24-1 КПК України, під час якого обвинуваченого було оголошено у розшук.
Згідно до п.24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає, у т.ч. підготовче судове провадження.
Згідно до ч.5 ст.139 КПК України ухилення від явки на виклик суду (неприбуття на виклик без поважної причини більше як два рази) обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення спеціального судового провадження.
Окрім того, відповідно до п.20-1 Перехідних положень КПК України, тимчасово, до 15 квітня 2017 року, положення глави 241 "Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень" застосовуються із такими особливостями, зокрема судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 2971 цього Кодексу, а також у цьому пункті, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.
Відповідно до п.88 розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено, що 05.10.2016 дано доручення ГУНП в Дніпропетровській області щодо оголошення ОСОБА_8 в міжнародний розшук.
Однак, в обвинувальному акті та додатках до нього відсутні відомості про фактичне оголошення ОСОБА_8 в міжнародний розшук Укрбюро Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол. Водночас закон пов`язує можливість проведення спеціального досудового і судового провадження саме з фактичним оголошенням особи в міждержавний та/або міжнародний розшук, а не з наданням доручення про оголошення такого розшуку.
Також в обвинувальному акті та реєстрі відсутні відомості про те, що ОСОБА_8 перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.
Таким чином, колегія судів приходить до висновку, про відсутність на момент проведення та закінчення відносно обвинуваченого досудового розслідування інформації про оголошення обвинуваченого ОСОБА_8 у міждержавний та/або міжнародний розшук, та про те, що останній знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження і переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Відсутність вказаної вище інформації істотно порушує вимоги передбачені підпунктами «а» та «b» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковану Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року), зокрема що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:
«а» бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;
«b» мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Крім того, колегія суддів, вважає, що допущені у справі порушення прав і свобод обвинуваченого є такими, що становлять порушення права на справедливий суд, передбачений статтею 6 Конвенції.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово повторює, що згідно з його усталеною практикою він не розглядає помилок щодо питань факту або права, яких припустилися національні суди, якщо тільки такі помилки не порушили права та свободи, що охороняються Конвенцією коли, як виняток, можна стверджувати, що помилки становлять несумісну зі статтею 6 Конвенції «несправедливість».
Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Положення статті 9 КПК України додатково конкретизують зміст статті 8 КПК, зокрема, що під час кримінального провадження суд, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Обидві норми статей 8 і 9 КПК України передбачають застосування норм КПК у кримінальному провадженні з урахуванням практики ЄСПЛ, в т.ч. зазначеної вище.
При поверненні обвинувального акту прокурору, колегія суддів враховує недотримання норм кримінального процесуального кодексу України при складанні та направленні обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що унеможливлює призначення судового розгляду без надання належних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, які покладені на суд згідно зі ст. 22 КПК України, що тягне за собою безумовне повернення обвинувального акту.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого на момент винесення ухвали не обраний і суд не має підстав для його обрання.
На підставі викладеного та керуючись ст. 314 КПК України,
УХВАЛИВ:
Повернути обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України прокурору для усунення недоліків.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 не обирати.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення, можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3