Справа №1-262/09 12.02.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-35/10 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст.209, ОСОБА_1
ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 383 КК України Доповідач: Войтовський С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого Царюка В.В.

суддів Дзюби Ф.С., Войтовського С.А.

за участю прокурора Данчука В.М.

засудженого ОСОБА_2

12 січня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2009 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, раніше не судимий,

- засуджений за ч. 5 ст. 191 КК України з застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади або займатись діяльністю, повязаною з реалізацією та зберіганням товаро-матеріальних цінностей строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності; за ч. 1 ст. 209 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади або займатись діяльністю, повязаною з реалізацією та зберіганням товаро-матеріальних цінностей строком на 2 роки, з конфіскацією ? частини майна, яке належить йому на праві власності; за ч. 3 ст. 358 КК України до 1 року обмеження волі; за ч. 1 ст. 383 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади або займатись діяльністю, повязаною з реалізацією та зберіганням товаро-матеріальних цінностей строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь АКБ «Юнекс» - 437856 грн. 69 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно вироку, ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за вчинення злочинів при наступних обставинах.

03.09.2008 року відповідно до наказу голови правління акціонерного комерційного банку «Юнекс», ОСОБА_2 був призначений на посаду економіста Миколаївського відділення №1 АКБ «Юнекс». Згідно довіреності №470 від 15.09.2008 року, ОСОБА_2 був уповноважений представляти банк в установах, підприємствах, організаціях державної і не державної форми власності, а також перед фізичними особами, виконувати інші функції, які повязані з виконанням банківських операцій у відповідності з діючим законодавством, положенням Миколаївського відділення №1 АКБ «Юнекс» та дозволом банку. Крім того, між ОСОБА_2 та АКБ «Юнекс», в особі голови правління ОСОБА_3, був укладений договір про повну матеріальну відповідальність без зазначення строку його дії, у звязку з чим ОСОБА_2 ніс повну матеріальну відповідальність. У відповідності з вище вказаним договором ОСОБА_2 повинен був обережно відноситись до переданих йому роботодавцем для зберігання та інших цілей матеріальних цінностей і застосовувати способи для їх повернення, дотримуватись правил здійснення операцій з матеріальними цінностями, їх перевезенням і зберіганням.

ОСОБА_2, працюючи на посаді економіста Миколаївського відділення №1 АКБ «Юнекс», являючись матеріально-відповідальною особою, маючи повноваження на розпорядження грошовими коштами, переслідуючи корисливий умисел, спрямований на заволодіння грошових коштів, які належать АКБ «Юнекс», 14.08.2008 року отримав грошові кошти у сумі 555000 грн. з каси Миколаївського відділення №1 АКБ «Юнекс» для поповнення банкомату №144, який розташований по вул. Адміральській, 38 в м. Миколаєві, що підтверджується прибутково-видатковим касовим ордером №2 від 14.08.2008 року. Також 14.10.2008 року ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 540000 грн. з каси Миколаївського відділення №1 АКБ «Юнекс» для поповнення банкомату №143, розташованого по вул. Адміральській, 38 в м. Миколаєві, що підтверджується прибутково-видатковим касовим ордером №2 від 14.10.2008 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, які належать АКБ «Юнекс», ОСОБА_2 у невстановлений в ході досудового слідства час, знаходячись у невстановленому місці, привласнив частину отриманих ним в касі грошових коштів АКБ «Юнекс» в сумі 188000 грн. шляхом не поповнення банкомату №144 на суму 168000 грн., що підтверджується актом розвантаження грошових коштів покладених в банкомат №144 від 17.11.2008 року, а також не поповненням банкомату №143 на суму 20000 грн., що підтверджується актом розвантаження грошових коштів покладених в банкомат №143 від 17.11.2008 року.

В результаті злочинних дій ОСОБА_2 була завдана матеріальна шкода АКБ «Юнекс» на загальну суму 188000 грн.

ОСОБА_2, продовжуючи працювати на посаді економіста Миколаївського відділення №1 АКБ «Юнекс», являючись матеріально-відповідальною особою, маючи повноваження розпоряджатися грошовими коштами, переслідуючи корисливий умисел, спрямований на повторне привласнення грошових коштів, що належать АКБ «Юнекс», 12.11.2008 року, скориставшись своїм службовим становищем, повторно привласнив довірені йому грошові кошти АКБ «Юнекс» в сумі 208552 грн. 27 коп. та 6 злитків банківського золота, масою 50 гр. кожний, на суму 40758 грн. 59 коп.

В результаті злочинних дій ОСОБА_2 була завдана матеріальна шкода АКБ «Юнекс» на загальну суму 249856 грн. 69 коп.

Всього, в період з 14.08.2008 року по 12.11.2008 року ОСОБА_2 були привласнені грошові кошти АКБ «Юнекс» на загальну суму 437856 грн. 69 коп.

Крім того, маючи умисел, спрямований на легалізацію грошових коштів привласнених злочинним шляхом, з метою приховування незаконного походження грошових коштів ОСОБА_2, в якості способу оплати, в серпні-листопаді 2008 року, уклав договір з ПП ОСОБА_4 (код і.н.н. НОМЕР_1) на оренду автомобілю марки «Мазда 6» (договори побутового прокату легкового автомобілю №251 від 14.08.2008 року та №266 від 01.09.2009 року), а також «Мітсубісі Лансер» (договір побутового прокату легкового автомобілю №267 від 03.09.2008 року, з подальшим продовженням до 13.11.2008 року), які використовував на власні потреби.

Згідно касових ордерів, на виконання вище вказаних договорів, ОСОБА_2 з ПП ОСОБА_4 за цей період була проведена сплата на загальну суму 28070 грн.

Крім цього, 03.09.2007 року у невстановлений в ході досудового слідства час, ОСОБА_2, знаходячись у приміщенні Торгівельного відділення НОД ВАТ «ОСОБА_5 Аваль», розташованого по пр. Леніна, 259 в м. Миколаєві, переслідуючи умисел спрямований на отримання кредиту в сумі 176750 грн. для придбання автомобілю «Мазда 6», незаконно надав завідомо підроблену довідку про доходи №284 від 03.09.2007 року ТОВ «Терра-Південь» за період часу з березня по серпень 2007 року на своє імя, завідомо знаючи, що на вказаному підприємстві він не працює.

Крім того, ОСОБА_2 з метою приховування своїх злочинних дій, спрямованих на привласнення ввірених йому грошових коштів АКБ «Юнікс» в сумі 208552 грн. 27 коп. і 6 злитків банківського золота, масою 50 гр. кожний, на суму 40758 грн. 59 коп., 12.11.2008 року звернувся з завідомо неправдивою заявою до УМВС України в Миколаївській області про те, що в приміщенні відділення №1 АКБ «Юнекс», розташованого по вул. Фрунзе, 84/1 в м. Миколаєві, на нього невідомими особами скоєний розбійний напад з застосуванням пістолета і фізичного насильства, в результаті чого було відкрито викрадене вище вказане майно АКБ «Юнекс».

В апеляції та доповненнях засуджений ОСОБА_2, не оспорюючи доведеність вини і кваліфікацію дій, вважає, що йому призначено занадто суворе покарання. При цьому доводів в обґрунтування апеляції не наводить. Крім того, посилається на те, що до нього судом безпідставно не застосований Закон України «Про амністію» від 12.12.2008 року., який просить застосувати. Разом з тим, просить застосувати положення ст.ст. 69, 75, 76 КК України та призначити покарання, не повязане з позбавленням волі. Апелянт також посилається і на порушення норм КПК, зокрема на те, що суд безпідставно відмовив йому в ознайомленні з матеріалами справи та протоколом судового засідання.

Заслухавши доповідь судді; пояснення засудженого ОСОБА_2, який підтримав подану апеляцію і просив застосувати амністію до окремих статей кримінального закону, за якими він засуджений, а за ч.5 ст.191 КК України пом`якшити покарання і звільнити від його відбування з випробуванням; думку прокурора Данчука В.М., який вважав вирок законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку, яким дано аналіз.

Доведеність вини і кваліфікація дій апелянтом не оспорюються.

Дії ОСОБА_2 судом правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, ввіреного особі, що знаходилось в її віданні, шляхом зловживання службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах та повторно; за ч. 1 ст. 209 КК України, як вчинення фінансових операцій з грошовими коштами, здобутими злочинним шляхом, а також використання зазначених коштів; за ч. 3 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу; за ч. 1 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення органу дізнання про вчинення злочину.

Посилання апелянта на те, що до нього судом безпідставно не застосовано Закон України «Про амністію» від 12.12.2008 року, є надуманими.

Так, хоча ОСОБА_2 і має на утриманні двох малолітніх дітей, однак ним вчинено ряд злочинів, один з яких, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Тому, під дію ст.1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року ОСОБА_2 не підпадає і відповідно до ст.7 вказаного Закону амністія до нього не застосовується.

Крім того, застосування амністії до окремих статей кримінального закону, за якими засуджується особа, не передбачено.

Посилання апелянта те, що суд безпідставно відмовив йому в ознайомленні з матеріалами справи та протоколом судового засідання також являються надуманими.

Засудженому ОСОБА_2 надавалась можливість ознайомитися з матеріалами справи та протоколом судового засідання. При цьому, в зв`язку з його систематичною відмовою від ознайомлення, постановою суду від 11.11.2009 року був встановлений графік ознайомлення з матеріалами справи 17,18,19 листопада 2009 року. Між тим, при ознайомленні з матеріалами справи та протоколом судового засідання відповідно до встановленого графіку ОСОБА_2 фактично проігнорував передбачений графік і 17.11.2009 року ознайомився з першим томом справи, 18.11.2009 року ознайомився з 12-ма аркушами другого тому з 9-00 до 10.50 год. і в подальшому відмовився від ознайомлення, а 19.11.2009 року взагалі відмовився від ознайомлення з матеріалами справи та протоколом судового засідання, мотивуючи тим, що отримав великий об`єм інформації. В звязку з наведеним, постановою від 20.11.2009 року судом було припинено ознайомлення засудженого з матеріалами кримінальної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що порушень вимог кримінально-процесуального закону судом допущено не було, оскільки засудженому надавалась можливість і реальний строк для ознайомлення з матеріалами справи і протоколом судового засідання.

Що стосується покарання, то воно призначено засудженому ОСОБА_2 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, що відносяться, в тому числі, і до категорії особливо тяжких; даних про його особу, яка характеризується позитивно; того, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох малолітніх дітей. В якості обставин, що пом`якшують покарання суд також визнав те, що ОСОБА_2 розкаявся в скоєні злочинів та сприяв їх розкриттю. З урахуванням вказаних обставин, суд при призначенні покарання за ч. 5 ст. 191 КК України, застосовував положення ст. 69 КК України до основного виду покарання, призначивши його нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією даної статті закону.

Підстав для зміни вироку і помякшення покарання, як просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2009 року відносно ОСОБА_2 без зміни.

Головуючий

Судді