справа № 274/1286/17 провадження № 1-кс/0274/305/17
У Х В А Л А
30.03.2017 року м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Бердичівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В:
Клопотання мотивує тим, що 16.02.2016 року до Бердичівського відділу поліції надійшло повідомлення від директора Територіального сервісного центру 1842 ОСОБА_7 , про те що під час перереєстрації автомобіля Ауді-А6 р.н. НОМЕР_1 яким по довіреності володів ОСОБА_4 , було виявлено підробне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 16.02.2016 року Територіального сервісного центру 1842 в м. Бердичеві по вул. Ново-Іванівській, 23 було вилучено автомобіль Ауді- А6 р.н. НОМЕР_1 , яким по довіреності володів ОСОБА_4 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_3 .
16.02.2016 року від ОСОБА_4 було отримано письмово заяву про те, що він надає даний автомобіль АУДІ-А6 р.н. НОМЕР_1 для проведення експертизи, та щоб він перебував на території Бердичівського відділу поліції.
Допитаний з даного приводу в якості свідка ОСОБА_4 в грудні 2015 року він через свого знайомого вирішив обміняти свій автомобіль марки «Фольксваген Транспортер» р.н.з. НОМЕР_4 на автомобіль марки Ауді- А6 р.н. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 . 18.12.2015 року ОСОБА_8 приїхав до м. Бердичева, де вони обмінялися автомобілями. Під час обміну автомобілями ОСОБА_8 передав йому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке видане 17.07.2012 року на ім`я ОСОБА_6 , та при цьому оформили довіреність на право володіти, користування, розпоряджатися зазначеним вище транспортним засобом.
В ході розслідування кримінального провадження 22.02.2016 року було призначено технічну експертизу документів, а саме свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_3 .
Згідно висновку експерта № 1/1113 бланк наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке видане 17.07.2012 року на автомобіль «Ауді-А-6» не відповідає аналогічним, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Надане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виготовлена з використанням поліграфічних способів друку.
22.02.2016 року вході досудового розслідування було призначено, судово-комплексну експертизу транспортного засобу .
Згідно висновку експерта № 9/10 номер кузова автомобіля WAUZZZ4BZ1N131229 Ауді-6 державний номерний НОМЕР_1 був нанесений на поверхню фрагмента маркувального майданчика не в умовах заводу-виробника і змінам не піддавався.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав.
Захисник власника майна ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні клопотання з тих підстав, що слідчий чинить неправомірну бездільність щодо повернення належного ОСОБА_4 майна, яке у нього було вилучене в лютому 2016 року, яке не знаходиться під будь-яким арештом.
Слідчий суддя розглянувши дане клопотання, заслухавши пояснення слідчого, захисника, вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.ч. 2, 6 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення власника можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
У відповідності до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення безпідставним, а також у випадку, передбаченому ч. 5 ст. 171 КПК України.
Статтею 169 КПК України визначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту.
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Частиною 6 ст. 173 КПК України визначено, що Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим -суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власгіика майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
На адресу свідка, у якого вилучено майно, жодних судових викликів не надходило.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, додані матеріали та матеріали кримінального провадження вважає, що у задоволенні клопотання про арешт транспортного засобу слід відмовити, оскільки вилучення майна (автомобіля) було проведено 16.02.2016 року, до цього часу вилучене майно та документи особі, у якої вони були вилучені, не повернуто, а тому за приписами ст. 169, ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПКУ підлягає поверненню особі у якій воно було вилучено.
Керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 170-175, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України,-
У Х В А Л И В:
Відмовити слідчому СВ Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про арешт майна.
Ухвала слідчого судді про відмову в арешті майна може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду протягом п"яти днів з дня проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1