Справа № 473/1031/17

УХВАЛА
іменем України
"20" червня 2017 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник Державної установи Вознесенська ВК-72 ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

його захисник адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенськ клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (виправні) засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Одеса, освіта вища, одружений, до відбуття покарання проживав АДРЕСА_1 , працював в інституті стоматології Національної академії медичних наук України, засудженого апеляційним судом м.Києва по справі №1-16/06 від 19.05.2006 року за ч.2 п.8 ст.115, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі, початок строку 01.06.2005 року, -

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2017 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (виправні роботи) від засудженого ОСОБА_5 , в якому він зазначає, що у нього виникло право на пільгу, передбачену ст.82 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання не підтримав та просив його не розглядати, надавши відповідну письмову заяву. Таку ж позицію висловив і захисник засудженого.

Прокурор та представник установи відбування покарання просили відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , вказуючи на те, що 27.10.2016 року ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким - обмеження волі. Тому ч.7 ст.154 КВК та ч.7 ст.539 КПК України забороняють вирішення повторної заяви засудженого до закінчення річного строку із дня винесення ухвали про відмову в задоволенні аналогічного клопотання.

Вирішуючи заяву засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (виправні роботи), суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом було встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2006 року за ч.1 ст.263, п.8 ч.2 ст.115 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України йому було призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.

Покарання у вигляді позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 відбуває у Вознесенській ВК №72.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.10.2016 року №473/2067/16-к засудженому ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому вироком апеляційного суду м.Києва від 19.05.2006 року, більш м`яким (обмеження волі).

Пунктом 3 ч.1 ст.537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку можуть вирішуватися судом за клопотанням (поданням) засудженого, його захисника.

Пунктом 1 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2 - 4, 6, 7 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Право на подачу засудженим ОСОБА_5 повторного клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - виникає у засудженого ОСОБА_5 починаючи з 27.10.2017 року, оскільки ч.7 ст.154 КВК України передбачено, що у разі відмови суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову. Аналогічна норма міститься й в ч.7 ст.539 КПК України.

Натомість, як з моменту винесення судом ухвали, якою засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в задоволенні аналогічного клопотання, а саме з 27.10.2016 року - пройшло менше року, а заяву про застосування положень ст.82 КК України засуджений подав до суду 04.04.2017 року.

За таких обставин клопотання засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, що не позбавляє його права звернутися повторно із аналогічним клопотанням після 20 червня 2018 року.

Не підлягає задоволенню заява засудженого ОСОБА_5 про залишення поданої ним заяви без розгляду з огляду на наступне. Згідно іх ч.6 ст.539 КПК України за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. За змістом правової норми клопотання належить вирішенню по суті.
Керуючись ст.154 КВК, ст.372, ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому вироком апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2006 року, більш м`яким (виправні роботи).

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до апеляційного суду Миколаївської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду підпис ОСОБА_1

згідно оригіналу

Суддя: