АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/257/17 Справа № 185/2767/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000332 за апеляційними скаргами заступника прокурора Дніпропетровської області, прокурора, який брав участь при розгляді справи у суді першої інстанції та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки м. Гуляйполе, Запорізької області, громадянки України, українки, маючої на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізична особа - підприємець, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уроженки ст. Кара-Дир, Олексіївського району, Цілиноградської області, українки, громадянки України, пенсіонер, працюючої двірником у КП «Павлограджилсервіс», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України,
Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_11 ,

обвинувачені - ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,

адвокатів - ОСОБА_12 , ОСОБА_13

ВСТАНОВИЛА :

Заступник прокурора Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу в якій не заперечуючи доведеність вини обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_7 у скоєнні ними злочину, не оскаржуючи фактичних обставин злочину, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, вважає, що зазначений вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_14 та ОСОБА_7 судового збору у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, допущених судом першої інстанції.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, задовольняючи заявлений у справі цивільний позов ОСОБА_15 стягнув з ОСОБА_14 та ОСОБА_7 судовий збір.

Проте, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5. Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тому, на думку скаржника судове рішення у цій частині слід змінити, виключивши рішення про стягнення судового збору з обвинувачених ОСОБА_14 у розмірі 275 грн. 60 коп. та ОСОБА_7 у розмірі 275 грн. 60 коп.

Також не погодившись з вказаним вироком прокурор, який брав участь при розгляді справи у суді першої інстанці подав акпеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новиий вирок через невідповідность висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить визнати ОСОБА_9 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України та призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 162 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк два роки з покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Просить визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 162 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк в один різ з покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Також просить виключити рішення про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь держави судового збору.

Свої доводи обгрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 162 КК України на ч. 1 ст. 162 України, як незаконне проникнення до житла особи.

Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що з показів потерпілого вбачається, що обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було застосовано насильство до нього, коли обвинувачені вже проникли до житла, а не під час проникнення. Сам конфлікт між потерпілим та обвинуваченими відбувався вже у приміщенні будинку.

Разом з тим, висновки суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Так, судом не прийнято до уваги той факт, що застосування обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_7 до потерпілого ОСОБА_15 фізичного насильства було спрямовано на проникнення до житлової кімнати будинку АДРЕСА_3 , яка розташована за кімнатами, де відбувались події, та в яку обвинувачені без подолання опору ОСОБА_15 не могли проникнути до житла. Таким чином, суд першої інстанції при кваліфікації дій ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не врахував те, що обставини застосування фізичного насильства вказують на наявність у обвинувачених саме умислу, спрямованого на порушення недоторканості житла із застосуванням насильства для подолання опору потерпілого, а не умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень

Також не погодившись з вказаним вироком адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати та кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутності у діях обвинуваченої складу злочину через невідповідність висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, та зазначає, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що призвело до неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 статті 162 КК України, не вказав, які саме дії ОСОБА_7 свідчать про наявність у неї умислу та мотиву на незаконне проникнення до житла.

У вироку суду не зазначено, якими доказами підтверджується саме вина ОСОБА_7 у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України. Адже сам потерпілий не зміг конкретно пояснити у судовому засіданні, що робила саме ОСОБА_7 у житловому будинку, де він мешкав, якщо вона там була.

Суд не надав належної оцінки тій обставини, що свідок ОСОБА_16 , яка приїхала до будинку АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 даючи в суді показання зазначала, що взагалі не бачила, щоб ОСОБА_7 заходила до будинку, де мешкали ОСОБА_17 . Вона бачила, як ОСОБА_9 перестрибнула через паркан, а через 2-3 хвилини вийшла з подвір`я будинку з дитиною, яка була одягнута у піжаму і укутана у рожеве одіяльце.

Зазначені показання свідка ОСОБА_16 підтверджують покази ОСОБА_7 , про те, що вона заходила лише на подвір`я будинку Дроботів побачивши дитину на руках у ОСОБА_9 для того, щоб накинути на онуку одіяльце, так як дівчинка була лише у піжамі.

Як на доказ вини ОСОБА_7 суд послався на покази свідка ОСОБА_18 яка, нібито, через вікно свого будинку бачила, як до будинку, де мешкають Дроботи. під`їхали машини, у двір зайшли люди, через паркан перестрибнув ОСОБА_19 -чоловік ОСОБА_20 , який відкрив калітку, у двір зайшла тітка ОСОБА_21 , її співмешканець. Інна та її мама. Побачила, що вони утрьох заскочили до будинку (не вказуючи, хто саме), не пройшло 5-10 хвилин, як ОСОБА_22 вискочила з будинку з дитиною на руках. Потім свідок почала вказувати, що нібито бачила, як ОСОБА_22 і її мама заходили до будинку, не вказуючи навіть прізвища ОСОБА_7 .

Також не погодившись з вказаним вироком адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати та кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутності у діях обвинуваченої складу злочину через невідповідність висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, та зазначає, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що призвело до неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 статті 162 КК України, не вказав, які саме дії ОСОБА_9 свідчать про наявність у неї умислу та мотиву на незаконне проникнення до житла.

Визнаючи ОСОБА_9 винною, суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_16 , в тій частині, де вона підтвердила, що ОСОБА_9 їздила до потерпілого на протязі 7 місяців, щоб забрати дитину або хоча б побачити її. 09.02.2014 року вона, ОСОБА_16 , приїхавши у с. Богуслав разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 знаходилася на вулиці біля будинку, де мешкали ОСОБА_17 , коли ОСОБА_9 перестрибнула через паркан у двір будинку і через 2-3 хвилини вийшла з дитиною на руках. Щоб ОСОБА_9 чи ОСОБА_7 заходили у будинок Дроботів. вона не бачила. Ні у дворі будинку, ні на вулиці в цей час нікого не було. Дані покази свідка ОСОБА_16 спростовують висновки суду про те, що у ОСОБА_9 був умисел на порушення недоторканності житла ОСОБА_15 .

Як на доказ вини ОСОБА_9 суд першої інстанції послався на покази свідка ОСОБА_18 , яка в той час, коли ОСОБА_9 та ОСОБА_7 приїхали до будинку ОСОБА_17 , щоб забрати дитину, ні на вулиці, ні у дворі не знаходилася. Покази свідка ОСОБА_18 не відповідають іншим доказам по справі. За її показаннями, через вікно свого будинку вона бачила, як до будинку, де мешкають ОСОБА_17 , під`їхали машини, у двір зайшли люди, через паркан перестрибнув ОСОБА_19 -чоловік ОСОБА_20 , а не ОСОБА_23 , який відкрив калітку, у двір зайшла тітка ОСОБА_21 її співмешканець, ОСОБА_22 та її мама. Побачила, що вони утрьох заскочили до будинку (не вказуючи, хто саме), не пройшло 5-10 хвилин, як ОСОБА_22 вискочила з будинку з дитиною на руках. Потім свідок почала вказувати, що нібито бачила, як ОСОБА_22 і її мама заходили до будинку, не вказуючи навіть прізвища ОСОБА_7 . Посилаючись на показання свідка ОСОБА_18 суд не прийняв до уваги, що між нею та ОСОБА_9 склалися неприязні стосунки, так як ОСОБА_9 подавала до правоохоронних органів заяву про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_18 і у даного свідка є причини її оговорювати.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року, ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.

ОСОБА_24 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_9 та обвинуваченій ОСОБА_24 не обирався.

Цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_15 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 1 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 та ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2013 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2014 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2013 року - залишено без змін.
09 лютого 2014 року приблизно о 08.00 годині ОСОБА_9 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 та ОСОБА_16 прибули за адресою: АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_15 та на той час перебувала малолітня ОСОБА_25 , щоб забрати останню з собою, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на порушення недоторканості житла, мотивуючи свої дії бажанням побачити дитину, діючи умисно, незаконно, на порушення ст. 30 Конституції України, ОСОБА_9 , проникла до будинку АДРЕСА_3 .

На правомірні вимоги ОСОБА_15 покинути його помешкання та заходи щодо недопущення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у кімнати будинку, ОСОБА_9 з метою реалізації свого злочинного наміру, спричинила ОСОБА_15 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 98 від 14 березня 2014 року тілесні ушкодження у вигляді саден в області лоба справа та правої поверхні шиї в середній її третині, які за своїм характером відносяться до ступеню легких тілесних ушкоджень. Подолавши опір ОСОБА_15 , ОСОБА_9 пройшла до спальної кімнати будинку АДРЕСА_3 , звідки забрала малолітню ОСОБА_25 , після чого разом з ОСОБА_7 втекла з будинку через вхідні двері.

В ході апеляційного розгляду захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_12 кожен окремо підтримали подані апеляційні скарги поданої захисником ОСОБА_26 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , підтримав апеляційні скарги заступника прокурора Дніпропетровської області та прокурора, який брав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, просив її задовольнити у повному обсязі та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 ..

Прокурор, підтримав апеляційні скарги заступника прокурора Дніпропетровської області та прокурора, який брав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, просив її задовольнити у повному обсязі та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 ..

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Дніпропетровської області підягає задоволенню, апеляційнв скарга прокурора, який брав участь при розгляді справи у суді першої інстанції підлягає частковому задоволенню та апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 кожна окремо задоволенню не підлягають з наступних підстав

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Доводи захисника ОСОБА_6 стосовно того, що суд першої інстанції ухвалив вирок у зв`язку з невідповіднітю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є надуманими та необгрунтованими оскільки спростовуються саме:

Показами потерпілийого ОСОБА_15 , який показав, що з обвинуваченими у відносинах не перебуває. 09 лютого 2014 року приблизно біля 08.00 години його розбудив грохот. Він вскочив та побіг з кімнати і зустрів на вході в кімнаті ОСОБА_27 , її мати, і тітку ОСОБА_21 . Йому пшикають балончиком і він встигає відвернутися, а потім його цим балончиком вдарила ОСОБА_28 . Його починають виштовхувати в іншу кімнату, там у них виникла бійка, де попадали стілець, крісло, і тут підключилася тітка ОСОБА_21 , і вони його заштовхують в іншу кімнату, де під ногами звернувся килим, і він перечіпається через нього і падає обличчям у низ. Потім вони плигнули на нього ззаду та заламали йому руки. ОСОБА_29 праву руку, а мати ОСОБА_28 ліву руку завела вверх, а ОСОБА_28 схопила його за голову і давила у стінку. Потім вона його кинула, і побігла у кімнату де спала внучка. На вході стояв чоловік, але він його повністю не розгледів. У кімнаті, де спала внучка, він почув крик та почув ляпас. Потім ОСОБА_28 вискочила, дитина кричала не своїм голосом, вона побігла. За нею побігла тітка, потім побігла її мати. Він не зміг зразу встати. Він дійшов до входу, і побачив через вікно, що стоїть червона машина і вони поїхали. Прибігла зразу сусідка та спитала у нього що сталося. Він розповів, та потім вона викликала міліцію. Потім приїхала міліція, почали знімати відбитки слідів на заборі.

Він та інші члени його будинку не давали обвинуваченим дозволу на вхід у будинок. ОСОБА_28 не попереджувала його про те, що вона приїде забирати чи відвідувати дитину, а сказала тільки, що не дивуйтесь, що к ним у будинок приїдуть люди з суду та виб`ють двері та заберуть дитину. На той час в будинку мешкали він, внучка, син та дружина. Він зареєстрований в цьому будинку. Коли він вийшов з кімнати, то одразу з ліва побачив на відстані метру від себе ОСОБА_28 , її мати та тітку ОСОБА_21 , які одразу ж почали бризкати балончиком у обличчя, а потім ОСОБА_28 вдарила його цим балончиком. А потім у них почалася бійка в кімнаті, де вони штовхалися. Він перечепився через килим, та впав обличчям у низ. Вони йому заламували руки, коліном зажали голову, боротьба тримала 7-8 хвилин, далі ОСОБА_28 заскочила до внучки у кімнату, він чув крик, та ляпас. Люди їм розповідали, що приїжджало не три, а чотири машини. Перша зеленого кольору, друга не пам`ятає, третя та четверта червоного кольору. Йому пошкодили в ході цього конфлікту двері, замок на дверях та порвали брюки. Йому відомо про рішення суддів. Він не бачив хто зламав двері. У ОСОБА_30 та ОСОБА_28 він гвоздодера не бачив. Пошкоджені спортивні зимні брюки він купляв за 250 грн. приблизно за три місяці до того. Він не може пояснити чому саме 6000 грн. моральної шкоди. В область коліна його ніхто не бив. Можливо брюки порвалися коли він падав.

Хоч обвинувачені і не визнали свою вину повністю, їх вина доведена дослідженими в судовому засіданні такими доказами.

Поясненнями свідка ОСОБА_18 , яка суду показала, що з обвинуваченими та потерпілим у родинних відносинах не перебуває. Сім`я ОСОБА_17 виховувала дитину ОСОБА_20 . В той день 09 лютого 2014 року, вона провела чоловіка на роботу біля 08.00 години. Вона була на кухні і бачила у вікно, що приїхало три машини, одна машина стояла навпроти її воріт, друга стояла навпроти її вікна, а третя стояла біля воріт потерпілого ОСОБА_31 . Все проходило на протязі 5-10 хвилин. Вийшла ОСОБА_22 , вийшли люди. Посередині була машина Неучивої. Перша машина зелена, марки вона не знає, це ОСОБА_32 двоюрідний брат ОСОБА_33 і третя машина це була тітка ОСОБА_21 , і ОСОБА_20 співмешканець, чи чоловік. З машини тітки ОСОБА_34 витягнув чи монтировку чи лом. ОСОБА_35 перестрибнув через паркан, так як калітка була зачинена, він із нутрі її відчинив, і вони усі зайшли у двір. Їй через вікна усе гарно було видно, вони оточили двері, так як вони були зачинені. Так як вікна у неї були відчинені, вона чула тріск, все і вони забігли, хто саме ламав ці двері вона не бачила. Вона чула тріск виламаних дверей. ОСОБА_36 вони заскочили у трьох, 5-10 хвилин це проходило, і вони вискочили ОСОБА_22 була з плачучою дитиною на руках, і закривала їй рота рукою. Дитина була гола, роздягнута. Вона сіла в машину, і ті слідом повискакували, а саме мама ОСОБА_32 й інші сіли в машину і поїхали. Вона знає кому ці машини належать, тому що вони не одноразово приїжджали до них. Приїхало на машинах дуже багато осіб, й незнайомі їй особи, із тих хто їй знайомі, це ОСОБА_23 , її мати, ОСОБА_19 , Неучева ОСОБА_37 , тітка ОСОБА_21 , її співмешканець ОСОБА_38 , це всі кого вона знає. Малознайомі особи знаходилися біля машин, а в подвір`я заходили ОСОБА_23 , її мати, тітка ОСОБА_21 , ОСОБА_39 і ОСОБА_38 . У будинок точно заходили ОСОБА_23 та її мама. Між її будинком та будинком потерпілого відстань близько 4-5 метрів. Коли машини від`їхали вона вискочила зі свого будинку і заскочила туди до потерпілого, все було перевернуто вверх дном. Зірвані штори, перевернуті крісла. ОСОБА_40 був у шоковому стані, забризканий лаком. З правої сторони була така добра царапина, почервоніння на шиї, на віску була подряпина. Вони зразу викликали міліцію, звернулися до лікаря. Її будинок знаходиться навскоси від будинку Дробота, огорожа у будинку Дробота металева, висота огорожі 1,5 метра. Вона бачила з вікна кухні, як під`їхали три машини зелена, чорна, червона марок машин вона не знає. Вона не пам`ятає з якої машини вилізли ОСОБА_28 та її мати, в чому вони були одягненні вона не може сказати. Що відбувалося в хаті вона не бачила. ОСОБА_28 вибігла на вулицю з дитиною на руках, дитина була одягнута в футболці та трусиках. ОСОБА_28 сіла в чорну машину. У неї був конфлікт з ОСОБА_28 . Підстав для обговорення ОСОБА_28 та ОСОБА_30 у неї не має, хто й звідки виходив з машин вона не пам`ятає. У ОСОБА_41 були розірвані спортивні штани.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2013 року, відповідно до якого визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 /а.к.п. 115-117/.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2014 року, відповідно до якої рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2013 року залишено без змін /а.к.п. 118-119/.

Протоколом огляду місця події від 09 лютого 2014 року, в ході якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 . В ході огляду було виявлено та вилучено три сліди пальців рук та металевий балончик з лаком для волосся (а.к.п. 107-114).

Протоколом огляду місця події від 17 липня 2014 року, в ході якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 . В ході огляду було виявлено та вилучено замок металевий та дерев`яну планку /а.к.п. 129-141/.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 18 жовтня 2014 року за участю потерпілого ОСОБА_15 , в присутності експерта ОСОБА_42 та представника ОСОБА_43 в ході якого потерпілий показав на місці механізм спричинення йому тілесних ушкоджень та розповів про події, які мали місце 09 лютого 2014 року (а.к.п. 153-156).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10 серпня 2014 року за участю свідка ОСОБА_18 , в ході якого свідок показала, що 09 лютого 2014 року близько 08.00 години вона знаходячись вдома на кухні та виглянувши в вікно, котре знаходиться в кухні та виходить на вулицю (дорогу), а саме на двір родини ОСОБА_17 , та побачила, що біля їх подвір`я зупинились три автомобілі, зеленого кольору (двоюрідного брата ОСОБА_20 ), чорний автомобіль ( ОСОБА_44 чи його тітки) та червоний автомобіль четвірка з буквою «У» на склі (тітки Тамари). З автомобілів вийшли близько 15 чоловіків двоюрідний брат ОСОБА_32 , ОСОБА_22 , її матір, тітка ОСОБА_21 , її співмешканець, та ОСОБА_45 , його тітка. Після чого ОСОБА_46 переплигнув через паркан відчинив хвіртку та ОСОБА_38 (співмешканець тітки ОСОБА_21 ) відкривши багажник свого автомобіля дістав звідти предмет схожий на гвоздодір після чого вони разом з ОСОБА_47 , матір`ю ОСОБА_32 , тіткою, ОСОБА_38 та ОСОБА_48 рвонули до вхідних дверей будинку ОСОБА_17 , хвіртка залишилась відчиненою. Після чого свідок ОСОБА_18 повідомила, що перейшла в сусідню кімнату та у вікно побачила, як біля дверей (вхідних) стояли всі, в кого був предмет схожий на гвоздодір вона не бачила. Так, як вікно в даній кімнаті було відчинено свідок ОСОБА_18 почула тріскіт та двері відчинились. Всі зайшли до будинку. Що там відбувалось їй не відомо. Через 5-10 хвилин з будинку вийшла ОСОБА_22 з дитиною на руках, за нею вибігли всі інші та сівши до автомобілів поїхали. Після цього ОСОБА_18 прийшла до подвір`я ОСОБА_17 та побачила, що вхідні двері пошкоджено, в кімнаті перевернуто крісло, порушений порядок, у ОСОБА_15 ліва щока в лаку, на лобі з лівої сторони подряпина, з правої сторони на шиї продовгувате почервоніння. Після чого ОСОБА_18 показала на вікна з котрих вона бачила, що відбувалось та в присутності понятих все розповіла. Понятим було запропоновано стати перед вікном, одним та другим та задано питання чи бачать останні подвір`я ОСОБА_17 та вхідні двері в будинок ОСОБА_17 . На що понятими надано відповідь, що їм все видно, відстань між вікном будинку ОСОБА_18 та вхідними дверима будинку Дроботів близько 10 метрів (а.к.п. 157-160).

Висновком експерта № 35/02-322 від 02 серпня 2014 року, згідно якого пошкодження на поверхні торцьової планки, кришки корпусу, скісного засува замка утворені механічним шляхом в результаті значного безпосереднього впливу твердим предметом, пошкодження стержнів ригеля замка відбулося в результаті механічної дії направленої перпендикулярно відносно осі замка з внутрішньої сторони при впливі як на сам корпус замка так і на об`єкт в якому міг бути закріплений замок.

Пошкодження на поверхні торцьової планки, кришки корпусу, скісного засува замка утворені в результаті безпосереднього впливу твердим предметом. Ідентифікувати сам предмет який залишив їх не надається можливим у зв`язку з малою площею, не постійністю відображених ознак (форма, розміри) та відсутністю окремих ознак у слідах /а.к.п. 143-146/.

Висновком експерта № 35/02-416 від 04 жовтня 2014 року, згідно якого на вхідних дверях та дверній коробці будинку домоволодіння АДРЕСА_3 , є пошкодження розміром 46,5x4,7см на зовнішній стороні дверей, слідів розміром 20x11x20x6мм на торцьовій частині дверей, сліду розміром 24x16x24x21мм на дверній коробці які утворені в результаті механічної дії. Пошкодження розміром 46,5x4,7см утворене внаслідок відколу частини деревини дверей, сліди розміром 20x11x20x6мм на торцьовій частині дверей, сліду розміром 24x16x24x21мм на дверній коробці утворені внаслідок натискання на поверхню стороннім твердим предметом, яким може бути як лом, викрутка, сокира.

Зробити висновок, щодо придатності виявлених слідів для ідентифікації предмету, що їх залишив можливо тільки в разі їх порівняння з об`єктом, який міг залишити ці сліди (а.к.п. 143-146).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_49 , суду показав, що потерпілий це його батько, обвинувачена ОСОБА_28 це його колишня дружина, а ОСОБА_30 це колишня теща. 09 лютого 2014 року він повернувся з роботи біля 10.00 години додому і побачив батька з синцями та саднами на обличчі на лобові та на шиї, штанина розірвана, далі ввійшовши у двір побачив двері зламані, у будинку штори порвані, мебель перекинута, зі слів батька та їх сусідки, він взнав, що приїжджала ОСОБА_28 на чотирьох машинах, перелізли через паркан, зламали двері, залізли у будинок, побили батька, забрали доньку і поїхали.

У них у будинку відсутня вогнепальна зброя. Зі слів батьків та сусідки переліз через забір чоловік ОСОБА_28 , відкрив калитку і всі табуном увійшли у двір. Сугробів, щоб перейти через забір не було таких. Невеликий сугроб це поколінна, або півметра-метр. Двері були зламані механічним предметом якимось, у вигляді викрутки, мантировки. Зі слів батька зайшли у будинок мати ОСОБА_32 , її тітка, сама ОСОБА_28 , тримали батька, щоб можливо було забігти у кімнату забрати дитину. Дитина у цей час спала. ОСОБА_28 забігла схопила дитину, та злякалася і почала кричати. ОСОБА_28 вдарила її кілька разів. Коли батько спав, він почув що двері торохтять, і вибіг на поріг, а на порозі стояла ОСОБА_28 з якимось балончиком чи лаку чи ще чогось, бризнули батькові в обличчя, і цим же балончиком дали йому по голові. Мати ОСОБА_28 і тітка повалили батька на підлогу і почали його тримати, а ОСОБА_28 в цей час забігла у кімнату забрала малу й вибігла.

Був ОСОБА_28 чоловік, Неучева, зі слів батьків їх було там чоловіків 15. Він коли взнав, що дитину забрала ОСОБА_28 , він звернувся у всі інстанції, а також у міліцію, та зазначив, що ОСОБА_28 побила дитину. ОСОБА_28 на зв`язок не виходила, а через два дні написала заяву, що він побив доньку. В лікарні дали підтвердження, що у дитини виявлено черепно-мискову травму і струс мозку. Було поламане дверне полотно. Дитину не віддавав тому, що коли з`являлася ОСОБА_28 , вона була в п`яному вигляді. А після рішення суду не віддавав тому, що хотів віддати дитину ОСОБА_28 при виконавчий службі. На подвір`ї коли він прийшов була мати, батько та сусідка ОСОБА_50 . Коли він зайшов у будинок все було догори дригом.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 , суду показала, що обвинувачених знає, у родинних відносинах не перебуває, потерпілого побачила місяць назад, раніше не бачила. Вони на протязі семи місяців 2014 року їздили до потерпілого забрати дитину. Вони, це вона, ОСОБА_23 та її мати поїхали до ОСОБА_17 за дитиною ОСОБА_32 , хотіли побачити дитину. Інна хотіла забрати дитину. Приїхали туди, ОСОБА_22 через паркан перестрибнула туди, забрала дитину і вийшла, це буквально зайшла і зразу вийшла. Їх туди ніхто не запрошував, вони самі приїжджали туди. Це було зранку. Вона не знає хто перебував на подвір`ї, нікого не було чути. На вулиці також нікого не було, і у дворі також нікого не було. Коли вони вже уїжджали, у дворі були крики та вистріли. Ці події відбувалися 2-3 хвилини максимум. Це все відбулося 09 лютого 2014 року.

Вона знає ОСОБА_51 , вона її не бачила у той день і той час коли відбувалися ці події. Вони були на одній машині, і нікого з ними більше не було. Вони на фіат чорного кольору поїхали зранку 09 лютого 2014 року в с. Богуслав. ОСОБА_28 перестрибнула через забір і через хвилину вийшла з дитиною, де була ОСОБА_30 вона не бачила. Дитина була одягнута у піжаму і укутана в рожеве одіяльце. Сніг був врівень із парканом, і тому ОСОБА_28 змогла перестрибнути через паркан. Вона пам`ятає, що це був вихідний день. Коли вони виїжджали об`їжджаючи їх будинок, їм перебігала дорогу ОСОБА_52 активно розмовляючи по телефону. Дитину вони привезли до неї, і дитина з ОСОБА_47 у неї якийсь час жили, на другий чи третій день при купанні дитини вони виявили гематому на голові у дитини, на наступний день вони поїхали у лікарню.

Допитана в якості свідка ОСОБА_53 , суду показала, що потерпілий це її чоловік, обвинувачена ОСОБА_28 це колишня невістка, а ОСОБА_30 колишня сваха. 09 лютого 2014 року приблизно о 08.15 годині їй зателефонував чоловік, і сказав що ОСОБА_28 , ОСОБА_30 та ОСОБА_54 зламали двері зі своєю компанією і забрали онуку. Вона зателефонувала у міліцію. Коли вона прийшла додому хвірточка була відкрита, у дворі були її чоловік і свідок ОСОБА_50 . На чоловікові були розірвані штани, на шиї була полоса, а на голові садна, і він їй розповів, що сталося. Коли він відпочивав, і почувши звук двері, побіг у кімнату, а там стояла вже ОСОБА_28 , яка бризнула йому у очі балончиком, а потім дала цим балончиком по голові. А потім ОСОБА_30 та ОСОБА_54 повалили його на підлогу. І ОСОБА_30 і ОСОБА_54 заламали йому за спину руки, а ОСОБА_28 забігла у кімнату, дитина почала плакати, а потім чоловік почув ляпаси. Потім вона вибігла і вони побігли, а чоловік залишився лежати на підлозі. Потім він дошкандибав на двір та побачив, що машини вже від`їжджають. Коли вона зайшла у кімнати то побачила зламані двері. Крісло валялося. В хаті був безлад, порвані штори. Біля кроваті лежав балончик. Дозволу на перебування в будинку обвинуваченим вона не давала.

Коли вона викликала міліцію, приїхала в той день міліція, з слідчо-оперативною групою проводили огляд місця події та знімали відбитки пальців. ОСОБА_55 зі слів її чоловіка бризкала балончиком та душила його коли відбувалися ці події.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_56 , суду показав, що потерпілого знає, як мешканця села, відносин не підтримує, з обвинуваченими не знайомий. Він перебував в слідчо-оперативній групі, і як спеціаліст прибув до зазначеного будинку в ранці, в указаний день. Він як спеціаліст надавав технічну допомогу слідчому, а саме він фотографував помешкання і за допомогою порошків виявляв сліди пальців рук. В ході огляду на пральній машині, та на металевому флакончику були вилучені сліди пальців рук. Фотографування проводилося потерпілого, так як у нього були порвані брюки. У потерпілого та його жінки він взнав про обставини. Серйозних ушкоджень він не бачив у потерпілого, він скаржився на синці на обличчі та шиї. Дату він вказати не може. Годину він також вказати не може. Вони виїжджали в с. Богуслав, вул. Кірова, номер будинку він не знає. Чи вилучалась металевий флакончик він не знає. Протокол огляду він читав і підписував. На пральній машині були виявлені та вилучені узори пальців рук на липку стрічку, та на аркуш паперу або фотопаперу. Чи були придатні сліди він не пам`ятає, в висновку все зазначено. Фотографував вулицю, огорожу, яка була зігнута, подвір`я, вхідні двері. На вхідних дверях були механічні пошкодження. Лутка і двері в районі врізного замку, замок вхідних дверей. Потерпілий представився. Запах алкоголю від нього він не чув. Слідів лаку на голові потерпілого він не бачив, був запах як у дезодоранту. У нього були розірвані штани. Він проводив експертизи. На снігу був видний слабий слід низу обуві у дворі, місце він не пам`ятає. Порядок в домі був порушений у другій кімнаті, пральна машина була в центрі кімнати. В третій кімнаті також був безпорядок, в цій кімнаті і був виявлений флакончик. Він проводив дактилоскопічну, трасологічну експертизу відносно замка і ще одну трасологічну експертизу відносно відірваної дерев`яної щепки від дверей. Висновки по цим експертизам він не пам`ятає.

Допитана в якості свідка ОСОБА_57 , суду показала, що вона знає потерпілого як сусіда у родинних відносинах не перебуває. Обвинувачених не знає. Їй нічого не відомо. Вона почула, що їдуть машини. Вона вийшла на вулицю та побачила, що від ОСОБА_17 виїжджали три машини від його двору. Це було біля 08.30 години ранку. А одна четверта «красна» стояла в провул. Горького. Вона не бачила як машини стояли, а бачила, як вони виїжджали. У неї також 08 лютого день народження. В червоній машині сидів здоровий чоловік за кермом. Чи сидів там ще хтось вона не бачила. Пострілів вона не чула. Пруцакова живе навпроти Дробота. Вона не бачила, щоб чоловік виходив з машини.

Допитаний експерт ОСОБА_42 , суду показав, що відповідно акту судово-медичної експертизи на потерпілому в області лоба з права ближче до коренів волосся мається на віску садно 0,7 на 1 см., тобто при обстеженні було виявлене садно. Обстеження проводилося 10 лютого, по опису вказаному в постанові слідчого на проведення медичної експертизи, та при обстеженні потерпілого його тілесні ушкодження можуть відповідати часу та даті їх нанесення зазначених у постанові, оскільки ушкодження на потерпілому свіжі, і пізніше не могли б бути нанесені потерпілому оскільки б з`явилась би кірка на ушкодженнях. А також садно було виявлено в області шиї потерпілого. Ці садна були при обстеженні свіжі, та відповідають часу та дати нанесення зазначеному в постанові. Садно на лобові потерпілого не могло утворитися від вдару кулаком, така садна могла утворитися при падінні з висоти свого зросту, по ударному механізму та дивлячись на що падати. Садна на правій боковій поверхні шиї потерпілого розміром 1 на 5,5 см. скоріш за все мало ймовірно від падіння з висоти власного зросту, більше підходить від пальців рук. Малоймовірно утворення садна на шиї та на лобові одночасно, але й не виключено й одночасне отримання цих травм від падіння, оскільки в рахунок ставиться й на які речі чи предмети падав потерпілий, але малоймовірно оскільки такі садна на шиї більш характерна для дій нігтів пальців рук. Він не пам`ятає чи був він присутнім на проведенні.

А також врахував те, що свідок ОСОБА_58 відмовився давати покази на підставі ст. 63 Конституції України, так як обвинувачена ОСОБА_9 це його дружина та також свідок ОСОБА_59 відмовилася давати покази на підставі ст. 63 Конституції України, так як обвинувачена ОСОБА_7 її рідна сестра
Так оцінюючи вищеперелічені докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, в достатній мірі врахував, данні про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також особу обвинуваченої ОСОБА_9 , а саме те, що обвинувачена вчинила злочин невеликої тяжкості, раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає, що покарання обвинуваченій ОСОБА_9 слід призначити у вигляді штрафу, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Також врахував те, що на підставі ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, особу обвинуваченої ОСОБА_7 , а саме те, що обвинувачена вчинила злочин невеликої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є пенсіонером, суд вважає, що покарання обвинуваченій ОСОБА_7 слід призначити у вигляді штрафу, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що саме покарання обвинуваченим призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Що стосується доводів заступника прокурора Дніпропетровської області, прокурора, який брав участь при розгляді справи у суді першої інстанції стосовно безпідставного стягнення судового збору з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 то вони заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Як передбачено у п. 10 ч. 1 ст.56 КПК України, потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого. Такий цивільний позов розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Суд першої інстанції, задовольнив заявлений у справі цивільний позов ОСОБА_15 стягнув з ОСОБА_14 та ОСОБА_7 судовий збір.

Проте, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5. Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного на думку колегії суддів вирок суду першої інстанції у цій частині слід змінити та виключивши з вироку посилання про стягнення судового збору з обвинувачених ОСОБА_14 у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) гривень. 60 (шістдесят) копійок та ОСОБА_7 у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) гривень. 60 (шістдесят) копійок.

Отже, виходячи з викладеного при вказаних обставинах, колегія суддів вбачає підстави тільки в частині виключення з вироку посилання стосовно стягнення судового збору з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь при розгляді справи у суді першої інстанції задовольнии частково.
Апеляційну скаргу адвоката захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 змінити.
Виключити з вироку посилання суду стосовно стягнення з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 судового збору.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4