АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 654/3635/16-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791//401/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 263 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 50001121 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.02.2017 року відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, освіта вища, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджено за ст. 263 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. В порядку ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 25.04.2016 року незаконно, без передбаченого законом дозволу у м. Києві придбав гранату Ф-1, яка згідно зі висновком експерта є боєприпасом, яку без передбаченого законом дозволу перевіз до м. Гола Пристань Херсонської області, де зберігав при собі до вилучення працівниками поліції 22.06.2016 року.
В апеляційній скарзі прокурор просить резолютивну частину вироку змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3,4 ч.1 ст. 76 КК України, такі як не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін. Прокурор вказує, що законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених" до ст. 76 КК України внесено зміни, згідно з якими нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. При цьому положення щодо застосування пробаційних програм набирають чинності з 01.01.2018 року. З огляду на те, що ОСОБА_8 вчинив злочин, за який його засуджено, 22.06.2016 року, тобто до внесення змін Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 року до ст.76 КК України, то суд неправильно застосував зазначену норму закону та допустив не конкретизацію виконання обвинуваченим призначеного покарання у частині покладених на нього обов`язків.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Колегією суддів встановлено, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, дії обвинуваченого кваліфіковані за ст. 263 ч.1КК України

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів виходить з наступного.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України у період часу з 25.04.2016 по 22.06.2016, тобто на момент вчинення кримінального правопорушення діяла норма ст. 76 КК України в редакції Закону України № 1254-VI від 14.04.2009 року.
Зміни до ст. 76 КК України (в редакції Закону № 1492-VIII від 07.09.2016 року), набули чинності 08.10.2016 року, відповідно до яких у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
2. На осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки:
1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;
2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Таким чином, нова редакція ст. 76 КК України, яка зобов`язує суд покласти певні обов`язки на засудженого, на відміну від попередньої редакції Закону України № 1254-VI від 14.04.2009 р. погіршує його становище.
Згідно ч. 2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Таким чином, суд першої інстанції при покладенні на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України неправильно застосував редакцію цієї статті відповідно до Закону України від 07.09.2016 р.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні, в частині покладення на обвинуваченого передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.02.2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до обмеження волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_7 таким, що звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3, 4 ч.1 ст.76 КК України (у редакції Закону України № 1254-6 від 14.04.2009), а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ( три підписи)
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_2