Справа № 527/669/16-к
провадження № 1-кс/527/3/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2017 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві - ОСОБА_2 , з участю прокурора - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине Полтавської області клопотання прокурора Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Балабине Запорізького району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта базова середня, не одруженого, не працюючого, останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17 липня 2013 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 186, ст. 75 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 3 роки,

- 21.08.2013 року вироком Світловодського районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки. Відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Прокурор Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 9.12.2016 року звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 . Мотивував наступним.
01.01.2016 року ОСОБА_7 звернувся до Глобинського ВП із письмовою заявою про вчинення крадіжки майна з його будинку.

02.01.2016 року вказана заява зареєстрована в ЄРДР за № 0000002, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 проживав в будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 , та належить останньому.

31.12.2015 року, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , який має непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності, умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав ноутбук «Леново В590А», належний ОСОБА_7 .. В подальшому м. Кременчуці здав даний ноутбук до ломбарду «ОНИКС» за 2000 грн.

Вартість ноутбука «Леново В590А», згідно висновку експерта ПМП «ШАР» від 19.02.2016 p., станом на 31.12.2015 року, становила 8169 грн.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події ; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; документальним підтвердженням реалізації ОСОБА_5 в ломбард "ОНИКС" ноутбука «Леново В590А» та отримання ним за це коштів; протоколом слідчого експерименту проведеного з підозрюваним ОСОБА_5 , згідно якого він повідомив про обставини вчиненого ним злочину; товарним чеком, наданим потерпілим про придбання вказаного ноутбуку; висновком експерта ПМП «ШАР» від 19.02.2016 р., згідно якого вартість ноутбуку «Леново В590А» станом на 31.12.2015 року становить 8169 тис. грн.

23.02.2016 року ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. 31.03.2016 року обвинувальний акт за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України направлений до Глобинського районного суду для розгляду по суті.

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

10.05.2016 року відбулось підготовче засідання, за результатами якого кримінальне провадження призначено до судового розгляду. У судові засідання призначені на 13.05.16 р., 23.06.16 р., 16.08.16 р., 15.09.16 р., 07.11.16 р., 22.11.16 р. та 29.11.16 р. обвинувачений не з`явився, доказів поважності причини неявки суду не надав.

При цьому, 19.09.16 р., 07.11.16 р. та 22.11.16 р. суд постановляв ухвали про примусовий привід обвинуваченого. Однак, до суду ОСОБА_5 доставлений не був у зв`язку з його відсутністю за місцем проживання. По мобільному зв`язку абонент постійно недоступний.

З метою дотримання судом розумних строків розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення та стороною захисту в особі адвоката ОСОБА_11 вживалися заходи по забезпеченню явки ОСОБА_5 в судове засідання.

Так, лише 30.11.2016 р. вдалося забезпечити явку обвинуваченого у судове засідання. У ньому ОСОБА_5 заявив клопотання про відмову від призначеного йому адвоката і заявив про свій намір укласти угоду з іншим адвокатом, дані якого назвати відмовився. Після задоволення судом клопотання обвинуваченого судове засідання було відкладено до 14-00 год. 01.12.16 року. Будучи попередженим про наслідки неявки в засідання без поважних причин, обвинувачений знову не з`явився. Будь-яких відомостей про причини своєї неявки суду не повідомив, жоден захисник по питанню вступу у справу для захисту прав ОСОБА_5 до суду не звертався.

По причині ухилення обвинуваченого від суду, за клопотанням прокурора, обвинуваченого ухвалою суду від 1.12.2016 року оголошено в розшук.

Ухвалою слідчого судді від 16.12.2016 року задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для забезпечення участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В поданому до суду клопотанні про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту прокурор ОСОБА_12 вказував на наявність ризиків, передбачених п.1, п.4, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним в клопотанні.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримував, посилаючись на обставини та підстави, зазначені в ньому. Крім цього, звертав увагу суду на те, що ОСОБА_5 вчинив новий злочин під час іспитового строку, стійких соціальних зв`язків не створив: не має роботи, сім`ї, що вказує на ймовірність вчинення ним нових злочинів.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав, що починаючи з 1 грудня 2016 року переховувався від суду, для чого виїхав з місця реєстрації с. Дзержинське Кременчуцького району в м. Полтава, де проживав однією сім`єю з жінкою, ім`я та адресу якої називати не хоче. Вчинив так, бо боявся покарання у виді позбавлення волі та послухав знайомих, які розповідали про тяжке життя у виправних колоніях. Прохав залишити його на свободі, оскільки до вироку суду хотів би побачитися із своєю малолітньою дочкою. Він є біологічним батьком дитини, але де-юре батьківство не встановив. Прохав врахувати, що після того, як він дізнався, що в село приїжджали працівники поліції і розшукували його, він добровільно 6 квітня 2017 року з`явився до Глобинського відділу поліції.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні позицію свого підзахисного підтримував.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов висновку про необхідність і доцільність задоволення клопотання про взяття обвинуваченого під варту з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.ст.177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те що можна вважати обґрунтованим , залежить від обставин.
У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.
У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
У судовому засіданні достовірно встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, останній під час судового розгляду кримінального провадження свою причетність до нього не заперечував, вину визнавав, повідомив, що збитки потерпілому не відшкодував.

Документально підтверджено, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти майна громадян, має непогашені судимості, новий злочин вчинив під час іспитового строку. Санкція статті за якою він обвинувачується передбачає максимальне покарання до п`яти років позбавлення волі. В разі доведеності вини покарання має призначатися за правилами ст. 71 КК України.

З`ясовано в засіданні, що ОСОБА_5 виховувався в дитячому будинку, потім навчався у школі - інтернаті в с. Потоки Кременчуцького району, виходець із багатодітної сім`ї. З його слів його батьки батьківських прав не позбавлені, в інтернаті він перебував через складне матеріальне становище сім`ї. Брати, сестри, мати проживають в різних місцях. Базову середню освіту отримав у вечірній школі, спеціальності не має, жодного дня не працював по трудовій книжці. Три з половиною роки перебував у фактичних шлюбних стосунках, зі слів має малолітню доньку 2013 року народження (документально вказана обставина не підтверджена). Згідно акту судово-психіатричного експерта № 116 від 10.03.2016 року обвинувачений виявляє ознаки синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю (хронічного алкоголізму) з приводу чого потребує лікування.

Дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження № 527/669/16-к, слідчий суддя вважає доведеним ухилення (переховування) обвинуваченого від суду. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судові засідання призначені на 13.05.16 р., 23.06.16 р., 16.08.16 р., 15.09.16 р., 07.11.16 р., 22.11.16 р., 29.11.16 р., 1.12.2016 року відкладалися у зв`язку з неявками ОСОБА_5 . Поважність причини неявки він не підтвердив, крім цього, в засіданні визнав, що з 1.12.2016 року свідомо ухилявся від суду.

З огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі, і за межами України; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши обставини, передбачені ст.178 КПК України, суд задовольняє клопотання прокурора і застосовує до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк перебування під вартою слід рахувати з 13:40 год. 6 квітня 2017 року часу затримання обвинуваченого. ОСОБА_5 був доставлений до суду на 11-00 год. 7 квітня 2017 року, тобто в строк передбачений КПК України. Рішення про запобіжний захід прийнято судом в строк, передбачений ст. 186 КПК України.
Доводи, приведені обвинуваченим як заперечення на клопотання, висновків суду не спростовують, оскільки вони фактично пояснюють мотиви поведінки обвинуваченого та чим він керувався не з`являючись до суду.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Ч. 4, ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи майновий стан обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, застава визначається у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (1600 х 20 = 32000 грн.).
Крім цього, обираючи відносно обвинуваченого альтернативну міру запобіжного заходу у вигляді застави, суд, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладає на нього такі обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та (або) суду; - не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомити їх про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-197, 205, 369-372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Балабине Запорізького району Запорізької області, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Термін тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з 13:40 год. 6 квітня 2017 року (часу фактичного затримання).
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 закінчується о 13:40 год. 5 червня 2017 року.
Одночасно визначається застава розміром 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 32000 грн. для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, визначених в КПК України.
Застава може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент на протязі дії ухвали внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у випадку внесення застави, наступні обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та (або) суду; - не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти їх про зміну свого місця проживання та місця роботи.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню Глобинським ВП ГУНП в Полтавській області.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити до Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя - суддя Глобинського районного
суду Полтавської області ОСОБА_1