Справа № 129/1294/16-к
Провадження №11-кп/772/1124/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року по кримінальному провадженню № 0000922, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, несудимого, на утриманні дружина інвалід 2-ї групи, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення прав керування всіма видами транспортних засобів.

Відповідно до ст. 75 КК України від призначеного основного покарання ОСОБА_6 звільнено, якщо протягом іспитового строку тривалістю три роки не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи.
Вирішено питання з речовими доказами та витратами за проведені експертизи.

з участю секретаря: ОСОБА_7 ,

прокурора: ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.06.2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення прав керування всіма видами транспортних засобів.

Відповідно до ст. 75 КК України від призначеного основного покарання ОСОБА_6 звільнено, якщо протягом іспитового строку тривалістю три роки не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи..
З вироку суду першої інстанції вбачається, що30.11.2015 р. приблизно о 17:30 год. в м. Гайсин на перехресті вул. 1-го Травня Леніна (Грушевського) ОСОБА_6 , керуючи належним ТОВ «ПК «Зоря Поділля» автобусом «ПАЗ» моделі 3205307 д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам пункту 16.2 ПДР України на регульованому перехресті під час повороту праворуч з мотиву байдужості через необачність не дав дорогу пішоходу ОСОБА_10 , який по пішохідному переходу на зелене світло переходив проїжджу частину, на яку він повертає, в результаті чого здійснив наїзд на цього пішохода, завдавши тяжких та небезпечних для життя в момент їх заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді синців в ділянці лівого та правого ока, обличчя зліва, крововиливу під кон`юктиву лівого очного яблука, забою головного мозку, перелому лівої лобної кістки.

Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Не оспорюючи кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та доведеність вини ОСОБА_6 у його вчиненні, у поданій апеляційній скарзі прокурор вважає, що вказаний вирок суду незаконний та просить його скасувати так як призначене особі покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 роки, застосувавши вимоги п.п. 2, 3 ст. 76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора в якій вказує, що вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.06.2016 року обґрунтований і законний, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні безпідставна і задоволенню не підлягає. Просить апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 відхилити, а вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.06.2016 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.06.2016 року залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України не оскаржується.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення полягає в тому, що воно повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вина ОСОБА_6 , в скоєні інкримінованого йому злочину доказана та підтверджується наданими суду доказами. Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України,у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту , особою яка керує транспортним засобом , що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження . Порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність засудженого та на кваліфікацію його дій, не виявлено. За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. Суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 покарання у строк три роки без позбавлення прав керування всіма видами транспортних засобів.Відповідно до ст. 75 КК України від призначеного основного покарання ОСОБА_6 звільнено, якщо протягом іспитового строку тривалістю три роки не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.Відповідно до п.п. 2, 3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції без позбавленням права керувати транспортними засобами строком два роки належним чином виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 Про практику призначення судами кримінального покарання, а саме відповідно до вимог ст. 65 КК України та врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів , особу засудженого, який за місцем проживання характеризується посередньо, його вік, сімейні обставини, матеріальне становище, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання врахував щире каяття , відсутність судимостей , повне відшкодування шкоди , позитивну репутацію , наявність на утриманні інваліда 2 групи , обставин що обтяжують покарання не встановлено . Тому суд вважає, що апеляційна скарга прокурора про м`якість призначеного засудженому покарання та посилення призначеного покарання ОСОБА_6 не підлягає до задоволення , так як покарання в повній мірі відповідає вимогам ст. ст.50,65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів . За таких обставин, висновки суду першої інстанції про винноватість та призначене покарання ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України,у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту , особою яка керує транспортним засобом , що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження є законними , обґрунтованими та належним чином мотивованими у вироку. На підставі викладеного, керуючись ч.2ст.376, ст. ст. 404,405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, - П О С Т А Н О В И В : Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.06.2016 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України по кримінальному провадженню № 0000922від 01.12.2015 року - залишити без задоволення. Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22.06.2016 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України по кримінальному провадженню № 0000922від 01.12.2015 року - без змін . Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення. Судді: