Ухвала
іменем україни

01 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000597, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Миргород Полтавської області,
який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений, не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що його дії кваліфіковано невірно, оскільки умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень він не мав, досудове розслідування проведено неповно та упереджено, висновки судів ґрунтуються на припущеннях і недопустимих доказах. Вказує на те, що його захисник належним чином не виконував своїх обов`язків, а він за своїм фізичним станом не міг належно захищати себе. Також він не погоджується із стягнутими з нього коштами на користь потерпілого та за лікування останнього.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь місцевого бюджету 3 2741,68 грн у рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 .
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 31 січня 2015 року близько 23.30 год., знаходячись вдома за адресою: АДРЕСА_1 , вийшов із квартири до тамбуру під`їзду, де зустрів малознайомого ОСОБА_8 , який є сусідом останнього та мешкає у даному під`їзді. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, в ході якого у засудженого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_8 з мотивів особистої неприязні. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 наніс потерпілому наявним у нього в руках ножем один удар в живіт та другий - у передпліччя правої руки, завдавши ОСОБА_8 тяжких та легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання скарги, пояснення прокурора із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема: короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; встановлені судом першої інстанції обставини; встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Цих вимог кримінального закону суд апеляційної інстанції не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор та обвинувачений, не погоджуючись із вироком суду першої інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, подали апеляційні скарги, в яких, із наведенням відповідних обґрунтувань, прокурор просив ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 більш суворе покарання, засуджений просив його скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому засуджений вказував на те, що він не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, тому його дії необхідно було перекваліфікувати на ст. 128 КК України, а матеріали провадження не містять достатніх доказів його винуватості саме в інкримінованому йому злочині.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 без зміни, належним чином не перевірив зазначених в апеляційній скарзі доводів засудженого, не навів переконливих мотивів для їх спростування та не зазначив обґрунтованих підстав, через які залишив їх без уваги.

Крім того, суд апеляційної інстанції на підтвердження своїх висновків про винуватість ОСОБА_5 лише перерахував докази сторони обвинувачення, викладені у вироку, без їх належної оцінки відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Наведене свідчить про те, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суд має перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційних скаргах, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3