У Х В А Л А
Справа № 184/2063/16-к
Номер провадження 1-в/184/386/16

23.12.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ОВЦ-79 ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров заяву про визнання незаконним стягнення засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Демидівка Жмеринського району Вінницької області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, розлученої, до засудження не працювала, яка мешкає по АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджена вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст.286, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27.02.2015 року призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переводу для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі у Вінницькій області (протокол №26 від 19.05.2015 року) визначити виправну колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання для засуджених жінок.

В своїй заяві засуджена ОСОБА_6 клопоче визнати стягнення незаконним у вигляді «письмового попередження» за знятий нею піджак у 37-38 градусну спеку. Вважає, що це стягнення є незаконним, постільки 10.08.2016 року, працюючи у кар`єрі, інспектором їй було зроблено зауваження за знятий піджак, який вона відразу ж одягла. Він повідомив, що це є порушення техніки безпеки, про що вона вперше почула. Техніка безпеки належним чином не доноситься до засуджених.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та її захисник просили суд задовольнити її заяву та визнати незаконним стягнення.

Прокурор в судовому засіданні покладався на розсуд суду.

Представник адміністрації ОВЦ-79 заперечував проти задоволення заяви засудженої, постільки стягнення було застосовано до засудженої ОСОБА_6 на законних підставах.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву ОСОБА_6 про визнання незаконним стягнення, заслухавши думку прокурора, засудженої та її захисника, прийшов до висновку, що заява засудженої не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні 22 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджена вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст.286, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27.02.2015 року призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переводу для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі у Вінницькій області (протокол №26 від 19.05.2015 року) визначити виправну колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання для засуджених жінок.

Засуджена ОСОБА_6 по прибуттю до Орджонікідзевського ВЦ №79 рішенням комісії за її письмовою заявою та згодою була розподілена до бригади №51 відділення №5 та працевлаштована до контрагентського об`єкту «Нікопольського заводу феросплавів» робочою.

10 серпня 2016 року засуджена при виконанні своїх трудових обов`язків допустила порушення правил техніки безпеки на робочому місці та правил поведінки засуджених, внаслідок чого за результатами проведеної перевірки начальником установи була винесена постанова про накладення стягнення на ОСОБА_6 у вигляді попередження.

Суд вважає, що стягнення до засудженої було застосовано на законних підставах з дотриманням вимог діючого законодавства України.

Статтею 132 КВК України передбачені заходи стягнення, які застосовуються до осіб, позбавлених волі. Зокрема, ч. 1 вказаної статті передбачено стягнення у вигляді попередження, яке застосовано до засудженої.

Відповідно до ч. 1 ст.. 134 КВК України, при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Суд вважає, що вищевказані вимоги закону адміністрацією установи при накладенні стягнення на засуджену ОСОБА_6 були виконані.

Відповідно до ст.. 135 КВК України стягнення на засуджену було накладено компетентною особою у встановлений законом строк.

В судовому засіданні також встановлено те, що з 01.11.2016 року засуджена ОСОБА_6 відповідно до ст..118 КВК України, відмовилась працювати в місці, яке визначила адміністрація установи. За час відбування покарання характеризується незадовільно, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання один раз притягувалася до дисциплінарної відповідальності, має одне стягнення, яке погашено в установленому законом порядку, заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктна. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку своє спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не дотримується вимог безпеки праці. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу "Правова просвіта", лекції по програмі відвідує. Бере участь у роботі самодіяльних організацій.

Суд дає критичну оцінку доводам засудженої та її захисника стосовно тих обставин, що адміністрація установи допустила порушення вимог закону при накладенні стягнення, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями представника ОВЦ, наданими ним письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. Сама засуджена не заперечує той факт, що вона дійсно зняла верхній одяг при виконанні робіт, що є порушенням правил техніки безпеки, з якими вона була ознайомлена у встановленому законом порядку, що потягло накладення стягнення у виді попередження. Безпідставними є твердження засудженої щодо предвязотого відношення до неї керівництва установи, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження.

Про те, що засуджена дійсно вчинила порушення правил техніки безпеки, відповідальні особи повідомили керівництво ОВЦ рапортами, медпрацівник повідомив про те, що засуджена ОСОБА_7 10.08.2016 року до пункту прийому хворих за допомогою не зверталася, письмовими поясненнями інших засуджених підтверджений факт порушення збоку ОСОБА_6 , актом адміністрації ОВЦ підтверджений факт відмови засудженої від дачі усних та письмових пояснень засудженої щодо вчиненого порушення, даними про проведення інструктажу перед виконанням робіт, письмовою розпискою засудженої про ознайомлення з вимогами КВК України, КПК України та інших нормативно правових актів, які регламентують порядок та умови відбування покарань засуджених до позбавлення волі, іншими документами.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 «про визнання незаконним стягнення» - відмовити.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 «про визнання незаконним стягнення» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1