Справа № 148/1697/16-к
Провадження №11-кп/772/535/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської обл. Миколаївського р-ну с. Комарашево, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого ПАТ «Дружба ВМ»,

визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, які зазначені у вироку,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Київської обл. Білоцерківського р-ну с.Фесюри, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, працюючого ПАТ «Дружба ВМ»,

визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, які зазначені у вироку,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Вінницької обл. Тульчинського р-ну с. Станіславка, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого ПАТ «Дружба ВМ»,

визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, які зазначені у вироку,

в с т а н о в и в :
Згідно вироку, 10.07.2016 року близько 00.00 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 знаходячись у с.Шура-Копіївська Тульчинського р-ну по вул. Леніна, неподалік від адміністративної будівлі ПАТ «Дружба ВМ», під час спілкування між собою вступили у злочинну змову та вирішили здійснити пограбування робітників «Дружба ВМ», які проживають у приміщенні гуртожитку даного підприємства. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою шляхом злому дверей, проникли до однієї із кімнат гуртожитку ПАТ "Дружба ВМ", що по вул. Леніна, 71, де відпочивали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Підійшовши до ОСОБА_11 , який лежав на ліжку, ОСОБА_8 , з метою подолання його опору, наніс останнього три удари кулаком правої руки та один удар внутрішньою частиною стопи в область обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, крововиливів під білкову оболонку лівого ока, синців, садни та поверхневої рани в області обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №78 від 10.07.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після того, як ОСОБА_8 подолав опір потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_10 відкрито викрав його мобільний телефон марки «SAMSUNG SGH-B-130» коричневого кольору вартістю 120 грн., у якому знаходилась СІМ карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 грн.

Тим часом ОСОБА_7 , який перебував поруч, відкрито викрав спортивну сумку марки «DING ZEI», синього кольору, вартістю 181,72 грн., у якій знаходились кросівки марки «ROP», вартістю 398,40 грн., спортивний костюм марки «ADIDAS», вартістю 468 грн., футболка марки «SPORT», вартістю 78,75 грн., шампунь бальзам «Троянда», вартістю 25 грн., а також мило марки «Шик», вартістю 5 грн.

Заволодівши речами ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 залишили приміщення кімнати гуртожитку, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1276,87 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 неоспорюючи кваліфікацію дій обвинувачених та доведеність їх винуватості, вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 є незаконними та підлягає зміні, в частині стягнення судових витрат з обвинувачених.

Свої вимоги мотивує, тим, що згідно з матеріалів провадження, в ході досудового розслідування, з метою встановлення вартості викраденого майна, призначалась та проводилась судово-товарознавча експертиза, вартість якої становить 880 гривень.

Разом з тим, при ухвалені вироку судом не дотримано вимоги ч.2 ст.124 КПК України та не враховано роз`яснення п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», і ухвалено рішення про стягнення солідарно, а не в рівних частинах із обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на користь держави 880 гривень судових витрат.

Прокурор просить вирок Тульчинського районного суду Вінницької області щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 від 29.12.2016 року змінити в частині стягнення судових витрат з обвинувачених через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У резолютивній частині вироку вказати про стягнення з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 880 грн. в рівних долях.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 та просив її задовольнити, обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які не заперечували проти задоволення скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 та юридична кваліфікація їх дій кожного за ч.3 ст.186 КК України прокурором в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Відповідно до роз`яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Як вбачається з матеріалів провадження, в ході досудового розслідування, з метою встановлення вартості викраденого майна у потерпілого ОСОБА_11 , по справі призначалась та проводилась судово-товарознавча експертиза, вартість якої становить 880 гривень, згідно оскаржуваного вироку, при вирішенні питання про стягнення судових витрат, понесених на залучення експерта, суд першої інстанції, розподілив витрати між обвинуваченими в солідарному порядку, проігнорувавши таким чином роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.11 постанови №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат».

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню, вирок суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 880 грн., вказавши про їх стягнення в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 змінити в частині стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 в рівних частках процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 880 гривень на користь держави.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: (підпис)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Згідно з оригіналом