Провадження №1-кп/761/912/2016
В И Р О К
іменем України
14 грудня 2016 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0014156 від 25 листопада 2015 року,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ :

20 листопада 2015 року, приблизно о 17 годині 35 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі руху по вул. Глибочицька зі сторони вул. Кудрявський узвіз в напрямку вул. В.Вал та наближався до нерегульованого пішохідного переходу розташованого навпроти будинку №44-Б по вул. Глибочицька в м. Києві.

Грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України,які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, ОСОБА_4 проявив неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, вчасно не зреагував та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , який рухався з права наліво відносно напрямку руху автомобіля по вказаному нерегульованому пішохідному переходу та допустив на нього наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Внаслідок проявленої злочинної необережності водієм ОСОБА_4 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху визначених Правил дорожнього руху України,пішохід ОСОБА_6 в результаті наїзду автомобілем отримав тілесне ушкодження середньої тяжкості .

Згідно висновку експерта № 22/Е у ОСОБА_6 мали місце ушкодження у вигляді

закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку (легкого ступеня), переломів нижнього суглобового відростку 6-го шийного хребця зліва, переломів поперекових відростків 7-го шийного та 1-го грудного хребця зліва, забої та садна лобної ділянки голови зліва, а також забій грудної клітини зліва, які утворились від дії тупого (их) предмету (ів), являлися безпечними в момент заподіяння і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 день.

Згідно висновку експерта №317/ат в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2, 18.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з моменту виникнення небезпеки для руху, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації ,з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України не вбачається, але вбачається невідповідності вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України.

З технічної точки зору причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України.

Під час керування транспортним засобом водій автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 порушив п.п. 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України:

-п.2.3 «б» Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;

-п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, повністю та пояснив, що 20 листопада 2015 року, у вечірній час,він керував автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі по вул. Глибочицька зі сторони вул. Кудрявський узвіз в напрямку вул. В.Вал у м. Києві, наближався до нерегульованого пішохідного переходу розташованого навпроти будинку №44-Б по вул. Глибочицька в м. Києві. В цей час його засліпило від фар автомобіля, якій рухався у зустрічному напрямку. Він не помітив пішохода,яким був ОСОБА_7 , який переходив дорогу по нерегульованому пішохідному переходу та здійснив на нього наїзд передньою частиною автомобіля,спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Відразу після дорожньо-транспортної пригоди він викликав для потерпілого ОСОБА_6 швидку допомогу,надав тому первинну медичну допомогу,провідував у лікарні, добровільно відшкодував потерпілому спричинену моральну шкоду у розмірі 1000 доларів США.У скоєному щиросердечно кається.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому ці його дії кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, у відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст. 286 КК України, судом враховується не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Суд визнає в якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, його щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, добровільне відшкодування потерпілому спричиненої моральної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, тяжкість наслідків вчиненого кримінального правопорушення, те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості, вчиненого з необережності,в момент вчинення злочину не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, є інвалідом 3 групи та інвалідність пов`язана з порушенням опорно-рухового апарату, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а необхідним і достатнім покаранням для його ви правлення й попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді штрафу, при цьому суд вважає за можливе не застосовувати відносно обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Щодо процесуальних витрат у розмірі 1320 грн.60 коп. за проведення Київським міським НДЕКЦ МВС України автотехнічної експертизи №317ат від 28 квітня 2016 року, то вони у відповідності до ст.124 КПК України повинні бути стягнуті на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4 у повному обсязі.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази: компакт-диск із відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20 листопада 2016 року навпроти АЗС «КЛО» по вул. Глибочицька в м. Києві,наданий ТОВ «Премьєр Ліга» , який знаходяться в матеріалах кримінального провадження в Київській місцевій прокуратурі №10,слід зберігати в матеріалах кримінального провадження

№ 0014156 в Київській місцевій прокуратурі №10.

. Потерпілим ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, пред`явлено цивільний позов до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, в якому цивільний позивач ОСОБА_6 просить стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» у відшкодування матеріальної шкоди,завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в загальній сумі 81400 грн., з яких 20400 грн. складають грошові кошти, витрачені на лікування у зв`язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями, 61000 гривень складають грошові кошти для подальшого лікування потерпілого.

В обґрунтування позову потерпілий ОСОБА_6 посилається на те, що з вини водія ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом, забезпеченим Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження, знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 20 листопада 2015 року по 3 березня 2016 року в Київській міській клінічній лікарні №17, поліклініці ГУ МНС України в м. Києві, та на лікування ним було витрачено 20400 гривень. Крім того, у зв`язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями у нього виявлено (грижу) розрив хребцевого диска, та в подальшому він потребує лікування в спеціалізованій лікарні та проходити постійне обстеження відділу шиї . Він звернувся до спеціалізованої клініки сучасної неврології «Аксімед», в якій йому погодилися надати кваліфіковане лікування зі знаходженням на денному стаціонарі,проходженням двох курсів лікування,проведенням операції по видаленню диска. Також йому необхідна реабілітація в курортній зоні. Зазначає, що загальна вартість його подальшого лікування буде складати 61000 гривень.

А всього ОСОБА_6 просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 81400 гривень.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»- ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути цивільний позов у його відсутності та письмові заперечення проти позову, з яких вбачається, що відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що ОСОБА_6 безпосередньо до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування не звертався,зазначені позивачем понесені витрати на лікування не підтверджені документально відповідним медичним закладом, розрахунковими документами на підтвердження понесених витрат, пов`язаних зі шкодою завданою здоров`ю. Також зазнають ,що страховики за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відшкодовують майбутні можливі витрати, а компенсують вже понесені обґрунтовані та підтверджені витрати.

Суд вважає за можливе розглянути цивільний позов у відсутності представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія».

Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заявленого цивільного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При розв`язанні зазначеного цивільного позову суд виходить з наступних положень закону.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо )володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо ) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Положеннями ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до преамбули Закону України від 1 липня 2004 року №1961-1У «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно із п.п. 9.1-9.3 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода,що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно із п.24.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням,утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ /5223024 від 06 серпня 2016 року цивільна правова відповідальність ОСОБА_4 , як власника автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована ГУ Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» по м. Києву і області з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю -100000 гривень, за шкоду заподіяну майну -50000 гривень, розмір франшизи -500 гривень.

Суд вважає, що заявлені ОСОБА_6 позовні вимоги щодо відшкодування йому матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в загальній сумі 81400 грн., з яких 20400 грн. складають грошові кошти,витрачені на лікування у зв`язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями, 61000 гривень складають грошові кошти для подальшого майбутнього лікування потерпілого не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано ніяких належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним зазначених у позові витрат на його лікування, які б були документально підтверджені відповідним медичним закладом, розрахунковими документами, квитанціями, чеками, іншими документами на обґрунтування витрат. Крім того, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено, що страховики за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів повинні відшкодовувати майбутні можливі витрати, пов`язані зі шкодою завданою здоров`ю.

За зазначених обставин, підстави для задоволення позову відсутні, тому у задоволенні цивільного позову, заявленого ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.128, 129, 368, 370 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1320 гривень 60 копійок за проведення Київським міським НДЕКЦ МВС України автотехнічної експертизи №317ат від 28 квітня 2016 року.

Речові докази: компакт-диск із відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20 листопада 2016 року навпроти АЗС «КЛО» по вул. Глибочицька в м. Києві,наданий ТОВ «Премьєр Ліга», який знаходяться в матеріалах кримінального провадження в Київській місцевій прокуратурі №10 - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0014156 в Київській місцевій прокуратурі №10.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору.

Суддя ОСОБА_1