АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 30 листопада 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Дубна Тульської області Російської Федерації, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітнього сина, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 листопада 2016 року включно.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_10 , наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів із застосуванням насильства щодо малолітніх потерпілих, та прийшов до висновку, що застосування підозрюваному більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року скасувати, оскільки оскаржувана ухвала є такою, що грубо порушує права підозрюваного ОСОБА_6 .
Так, автор апеляційної скарги зазначає, що суд, приймаючи рішення взяв до уваги лише формально обґрунтовані доводи слідчого, прокурора, не звернувши увагу на очевидні факти, що ставлять під сумнів обґрунтованість підозри та необхідність застосування запобіжного заходу, які були наведені стороною захисту. Крім того, на думку ОСОБА_5 , стороною обвинувачення не надано жодних об`єктивних даних, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення та участь у них підозрюваного ОСОБА_6 , а також обґрунтування та мотивації наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах підозрюваного не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Дніпровським Управлінням поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості якого внесенні 28 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 000690, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України.

13 вересня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України.

Того ж дня, слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року, вищевказане клопотання слідчого задоволено.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованих кримінальних правопорушення, та характеризуючі данні про особу підозрюваного, в їх сукупності, а саме те, що ОСОБА_6 вчинив аналогічний злочин щодо неповнолітньої і малолітньої осіб, та в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою особою, після вчинення кримінальних правопорушень продовжував підтримувати зв`язок із малолітніми потерпілими і свідками, оскільки вони є прихожанами однієї церкви.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Доводи захисника про те, що сторона обвинувачення не надала відповідних доказів на підтвердження наявності заявлених у клопотанні ризиків, передбачених ч. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Також слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

На підставі вище викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної особи, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вищевказаних вимогам Закону, а тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки вказане кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , вчинене із застосуванням насильства.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про особу підозрюваного, обрав запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпрвського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ дніпровського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 листопада 2016 року включно, - залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3354/2016 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1