Справа № 342/1236/16-к
Провадження № 1-кп/342/25/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000262 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого Городенківським районним судом 18.02.2016 року за ч.2ст.190 КК України до одного року позбавлення волі з урахуванням положень ст. 104 КК України відповідно до статей 75-76 КК України звільнений від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком один рік

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження № 0000262 відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно ухвали суду від 16.02.2017 року, за клопотанням ОСОБА_4 , йому було призначено захисника через Регіональний центр з надання вторинної правової допомоги в Івано Франківській області. Судове засідання призначено на 20.02.2017 року.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В клопотанні вказує на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Оскільки він, будучи засудженим 18.02.2016 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2ст.190 КК України до одного року позбавлення волі з урахуванням положень ст.104 КК України відповідно до статей 75-76 КК України звільнений від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком один рік, на шлях виправлення не став а 24.11.2016 року, перебуваючи в автомобілі марки «Мерседес Віто», умисно, користуючись вигідною для нього обстановкою, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки Iphone 5s сірого кольору. Злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинений проти власності, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за вчинення якого відповідно до ч.2ст.185 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років. Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12.01.2017 року до ОСОБА_4 у зв`язку із неявкою в судове засідання застосовано примусовий привід на 06.02.2017 року, виконання якого доручено здійснити Городенківському ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, однак виконати привід не представилось можливим через відсутність обвинуваченого за місцем проживання та відсутністю відомостей про його місце перебування. Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 06.02.2017 року обвинуваченого оголошено в розшук, а судове провадження стосовно нього зупинено до його розшуку.

Крім цього, на розгляді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області знаходиться кримінальне провадження №0000098 від 20.04.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.190 КК України (21.10.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, 27.10.2016 року обвинувальний акт направлено до суду). Зазначено, що підготовче судове засідання даного кримінального провадження також неодноразово відкладалось через неявку обвинуваченого і по даний час не проведено. Ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28.10.2016 року до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю, обов`язки якого, ОСОБА_4 неодноразово порушував, що підтверджується інформаціями від 24.11.2016 року №3/6740, від 30.11.2016 року №3/6844, №3/6877.

В клопотанні зазначено, що враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.185 КК України, наявність ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, а саме з метою запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджає кримінальному провадженню, йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Підтвердженням надання підозрюваному копії клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 16.02.2017 року та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є відмітка в клопотанні з датою, часом та підписом підозрюваного про їх отримання.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_5 , яка призначена Регіональним центром з надання вторинної правової допомоги в Івано Франківській області для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_4 , заявлено клопотання про відкладення судового засідання для надання їй можливості ознайомитися із клопотанням про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою та доданими до нього документами. Судове засідання відкладено на 21.02.2017 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_4 з підстав, вказаних в клопотанні. Просив дане клопотання задоволити та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, заперечили проти даного клопотання і просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, один із яких забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час даного кримінального провадження. Захисник наголосила, що до ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався, а запобіжний захід який просить застосувати прокурор є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, Вважає, що прокурором не доведено наявності всіх обставин, передбачених ч.1ст.194 КПК України. Крім того, зазначила, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, має постійне місце проживання, проживає разом із своєю бабусею, яка є похилого віку, немає міцних соціальних зв`язків, оскільки батько помер, а мати виїхала на постійне місце проживання за кордон.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що він не мав наміру ухилятися від суду, так неодноразово з`являвся до зали судового засідання, а в судове засідання, яке було призначене на 06.02.2017 року не з`явився, так як пошкодив ногу. Проте, що його було оголошено в розшук не знав. Крім того зазначив, що по даному кримінальному провадженні до нього не застосовувався запобіжний захід, а запобіжний захід, який був обраний згідно ухвали суду від 25.10.2016 року закінчився 21.12.2016 року. Запевнив, що буде щоразу з`являтися до зали судового засідання для розгляду даного кримінального провадження. Просив суд не застосовувати до нього запобіжний захід тримання під вартою, оскільки він один проживає разом із бабусею, яка є похилого віку і потребує допомоги.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даного кримінального провадження.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Випадки, коли може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою визначені ч.2 ст. 183 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В судовому засіданні встановлено, що: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Оскільки він, будучи засудженим 18.02.2016 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2ст.190 КК України до одного року позбавлення волі з урахуванням положень ст.104 КК України відповідно до статтей 75-76 КК України звільнений від відбування покарання із випробовуванням з іспитовим строком один рік, на шлях виправлення не став а 24.11.2016 року таємно, повторно викрав мобільний телефон марки Iphone 5s сірого кольору.

Кримінальне провадження № 0000262 відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5-ти років, перебуває на розгляді в Городенківському районному суді Івано-Франківської області.

У даному кримінальному провадженні до ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 , 12.01.2017року та 06.02.2017 року ухилився від явки до суду, місце знаходження обвинуваченого було невідоме (рапорт Т.в.о. начальника Городенківського відділення поліції Коломийського відділу поліції Національної поліції в Івано-Франківській області від 06.02.2017 вих №845/108/57-17) згідно ухвали суду від 06 лютого 2017 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було оголошено в розшук. Судове провадження було зупинено до його розшуку, яке відновлено ухвалою суду від 16 лютого 2017 року.

Крім того, судом встановлено, що на розгляді в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області знаходиться кримінальне провадження №0000287 від 14.08.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.190 КК України

Надані матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушеннь передбачених ч.2 ст. 185 КК України та ч.2ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25.10.2016 року у кримінальному провадженні №0000287 від 14.08.2015, яке перебуває на розгляді в Коломийському міськрайонному суді до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю, який ОСОБА_4 порушив, що підтверджується інформаціями Городенківського відділення поліції Коломийського відділу поліції в Івано-Франківській області №3/6740 від 24.11.2016 року, №3/6844 та №3/6877 від 30.11.2016 року.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із норм КПК України, і його належної поведінки.

В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 є особою молодого віку, має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом із бабусею, яка є особою похилого віку та потребує допомоги, немає міцних соціальних зв`язків: батько помер, а мати виїхала на постійне місце проживання за кордон, країна Австрія.

Також обвинувачений ОСОБА_4 суду ствердив, що не мав наміру ухилятися від суду, так неодноразово з`являвся до зали судового засідання, а в судове засідання, яке було призначене на 12.01.2017 року та 06.02.2017 року не з`явився, так як пошкодив ногу, проте доказів не подав. Запевнив, що буде щоразу з`являтися до зали судового засідання для розгляду даного кримінального провадження.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи те, що у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого запобіжного заходу не обиралось, а також даних про особу підозрюваного, суд приходить до висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, тобто довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, довів ризики ухилення ОСОБА_4 від суду; довів, що ОСОБА_4 вчинятиме інше кримінальне правопорушення, незаконно впливатиме на потерпілого, свідків, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого(підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення повторно в період іспитового строку, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, також враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 не працює, раніше судимий, має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом із бабусею, яка є особою похилого віку та потребує допомоги, немає міцних соціальних зв`язків: батько помер, а мати виїхала на постійне місце проживання за кордон, країна Австрія, суд вважає за потрібне застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 181, 183-184, 193-196, 203, 205, 331, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілим, експертами, спеціалістами в даному кримінальному провадженні;

4) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання.

5) носити електронний засіб контролю;

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 застосовується до 20 квітня 2017 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору після її оголошення.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передається для виконання до Городенківського відділення поліції Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області відповідно до ст.181 КПК України за місцем фактичного проживання обвинуваченого.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Городенківський районний суд Івано-Франківської області до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1