Провадження №11-кп/772/481/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 5.09.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005879, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком два роки.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 1412,64 грн.
Судом визнано доведеним вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за наступних обставин.

Водій ОСОБА_7 4 вересня 2015 року біля 22.45 години, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині дороги вулиці Пирогова в напрямку «Електромережі», не прийняв до уваги сигнали світлофора, а саме виїхав на перехрестя з вул. 30 років Перемоги-Зодчих на червоний сигнал світлофора, який забороняв рух транспортних засобів і допустив зіткнення із автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку та закінчував виконувати маневр лівого повороту на вул. 30 років Перемоги, на зелений сигнал світлофора. Внаслідок даної пригоди пасажир автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження.
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 1318/1351 від 05.10.2015: «у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому основної фаланги 3-го пальця лівої кисті без зміщення уламків, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що не являлись небезпечними для життя в момент спричинення, але спричинили тривалий розлад здоров`я - понад 21 день.»
Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №594а від 24.11.2015: «У дорожній ситуації, що склалася, технічна можливість попередження даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 полягала у виконанні останнім вимог п.8.7.3(e) Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 8.7.3(е) Правил дорожнього руху України».
Таким чином, водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «Сигнали світлофора мають таке значення: а) зелений дозволяє рух; г) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; е) червоний сигнал у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Порушення вимог п. 8.7.3(е) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок суду, в якій просить змінити вирок, призначити основне покарання в межах санкції статті обвинувачення та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Апелянт вважає, що вирок не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості. Вказує, що суд не взяв до уваги обставину, що пом`якшує покарання визнанням ним вини, та те, що у нього на утриманні малолітня дитина, єдиний його дохід від надання транспортних послуг. Призначення додаткового покарання позбавило його засобів для існування.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення не має.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і ніким не оскаржується. Також є вірною кваліфікація дій останнього за ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу останнього, всі обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

Призначення основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 саме у виді обмеження волі та необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами судом належним чином мотивовано та обґрунтовано визнано недостатнім призначення іншого покарання для досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Доводи апелянта, що при постановленні вироку не було враховано пом`якшуючу обставину визнання ним вини, не відповідає дійсності.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнав щире каяття та добровільне відшкодування завданого потерпілій збитку.

Щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Тобто визнання вини є складовою частиною такої пом`якшуючої обставини як щире каяття.

Окрім пом`якшуючих обставин, суд правильно врахував те, що ОСОБА_7 на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, в силу ст. 89, 90 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, одружений, має на утриманні малолітню дитину та відсутність претензій матеріального характеру з боку потерпілої.
Зваживши на обставини справи та ряд даних, які характеризують обвинуваченого з позитивної сторони, суд прийняв вірне рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом.
Суддя: