Ухвала іменем україни 27 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2016 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Маріуполь Донецької області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 06.07.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково за постановою Кіровського районного суду м. Донецька 30.01.2014 року на 1 рік 3 місяці 1 день,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років.
За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 18 вересня 2016 року близько 04.30 год., діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, проник рукою через вікно до приміщення торгівельного кіоску, розташованого на перехресті пр-ту Перемоги - бул. Меотиди поблизу будинку №21/43 в Лівобережному районі м. Маріуполя, таємно викрав поліетиленовий пакет, в якому знаходились футляри для окулярів 16 штук, на загальну вартість 707 грн. 24 коп., які належали ОСОБА_6 , чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 лютого 2017 року зазначений вирок суду відносно ОСОБА_5 залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, порушує питання про зміну судових рішень та пом`якшення призначеного засудженому покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України, посилаючись при цьому на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, внаслідок його суворості.
Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на нижчевикладене.

Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України в касаційній скарзі захисника не оспорюється.
Щодо доводів касаційної скарги захисника про суворість призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання, то вони є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З мотивувальної частини вироку слідує, що при призначенні засудженому ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, те, що він неодноразово судимий, має не зняту та непогашену судимість, не працює, перебуває на обліку у Маріупольському міському центрі з профілактики і боротьби зі СНІДом та міському наркологічному диспансері м. Маріуполя в зв`язку з прийомом наркотичних речовин, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, відшкодував потерпілому шкоду шляхом повернення викраденого майна, щиро розкаявся у вчиненому, які є обставинами, що пом`якшують покарання, а також обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочину. Зваживши на всі наведені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції частини 3 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки, мотивовано визнавши його необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, та не знайшовши при цьому підстав для застосування положень ст. 75 КК України.
Доводи захисника ОСОБА_4 про незастосування ст. 75 КК України щодо ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки таке рішення приймається не тільки за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, а й з урахуванням особи винного, що було враховано судом при прийнятті рішення.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи кримінальне провадження за апеляцією ОСОБА_5 про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, належним чином перевірив її доводи та обґрунтовано залишив вирок без змін, навівши докладне обґрунтування прийнятого рішення.

Із такими висновками судів погоджується і колегія суддів та вважає, що покарання, призначене ОСОБА_5 судом першої інстанції, яке залишено без змін апеляційним судом, є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам статей 50, 65, 66, 67 КК України, підстав для зміни судових рішень шляхом застосування положень ст. 75 КК України, як про це просить захисник у своїй касаційній скарзі, не вбачає.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2