Справа № 477/1706/16-к
Провадження № 1-кп/477/22/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2017 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого фактично за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, українця, громадянина України, який має середню освіту, раніше судимого: вироком від 5 листопада 2015 року Ленінського районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді 120-ть годин громадських робіт;
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 125 КК України;
сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
5 листопада 2015 року ОСОБА_3 був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, до покарання у виді 120-ти годин громадських робіт.
6 грудня 2015 року вирок відносно нього набрав законної сили і був направлений на виконання до Жовтневого (Вітовського) районного відділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області.
Далі, 4 лютого 2016 року інспектор зазначеного відділу кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_7 ознайомив ОСОБА_3 під розпис з порядком та умовами відбування покарання у виді громадський робіт та попередив про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, про що у нього була відібрана підписка.
Того ж дня ОСОБА_3 отримав в Жовтневому (Вітовському) районному відділі кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області направлення для відбування покарання у вигляді громадських робіт, з яким прибув 8 лютого 2016 року до Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області для відбуття покарання, але, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, відмовився складати графік відбування покарання та відбувати визначене йому вказане вище покарання.
До цього часу ОСОБА_3 зобов`язання по відбуттю покарання у виді громадських робіт ігнорує і умисно ухиляється від його відбуття.
Зазначене діяння підлягає кваліфікації за ч. 2 ст. 389 КК України - ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Крім цього, 20 червня 2016 року, приблизно о 14:00, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу дачної ділянки АДРЕСА_1 ,, вступив у словесну перепалку з громадянином ОСОБА_6 з яким у нього були давні неприязні відносини.
Під час цього конфлікту у нього виник умисел на спричинення
ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Тоді ж, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в область голови над бровою та один удар кулаком руки в ліве вухо, а потім, продовжуючи реалізацію свого умислу, наніс кулаками обох рук удари в грудну клітину.
В результаті неправомірних дій ОСОБА_3 . ОСОБА_6 отримав легкі тілесні ушкодження у виді синців в області обличчя, саден, рани і синця лівої вушної раковини, струсу головного мозку, забиття грудної клітини справа, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
За вчинення описаних дій передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні щодо ухилення від відбуття покарання у виді громадських робіт визнав повністю та підтвердив, що під розпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 листопада 2015 року, і був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування цього покарання. В лютому 2016 року він прибув з направленням на відбуття покарання до Коларівської сільської ради в стані алкогольного сп`яніння, але відмовився складати графік та відбувати це покарання, оскільки хотів відбувати покарання за місцем свого проживання, тобто на дачних ділянках. В пред`явленому обвинуваченні щодо нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_6 він визнав частково: вказав, що наніс йому один удар кулаком в голову а потім схопив його і наніс один удар ногою по сідницям, однак заперечував щодо нанесення чисельних ударів руками.
За епізодом умисного ухилення від відбуття покарання громадських робіт вина ОСОБА_3 , крім його визнавальних показів, також підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні показами свідків.
Свідка ОСОБА_7 - інспектора Жовтневого (Вітовського) районного відділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області, який в судовому засіданні пояснив, що з лютого 2016 року на обліку відділу КВІ перебуває ОСОБА_3 , засуджений вироком Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 5 листопада 2015 року до покарання у виді 120 годин громадських робіт. 4 лютого 2016 року він ознайомив його з порядком відбуття цього покарання та попередив про кримінальну відповідальність за ухилення від його відбуття. Також видав ОСОБА_3 направлення до Коларівської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області для відбуття покарання. Однак 12 лютого 2016 року від сільської ради надійшла довідка про те, що ОСОБА_3 , прибувши 8 лютого того ж року до сільської ради в стані алкогольного сп`яніння, передав секретарю
ОСОБА_8 направлення, але відмовився складати графік відбування покарання та відмовився відбувати саме покарання.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засідання підтвердила суду, що 8 лютого 2016 року до Коларівської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області, де вона працює секретарем, прибув
ОСОБА_3 який був у нетверезому стані, надав направлення на відбуття покарання у виді 120 годин громадських робіт, але вчинив сварку та відмовився відбувати це покарання, про що була складена відповідна довідка.
Крім того, його вина за обвинуваченням за ч. 2 ст. 389 КК України також підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:
- копією вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 листопада 2015 року, за яким ОСОБА_3 було засуджено до покарання у виді 120 годин громадських робіт;
- підпискою ОСОБА_3 , згідно якої він був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт строком 120 годин;
- постановою інспектора Жовтневого (Вітовського) районного відділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області ОСОБА_7 від 4 лютого 2016 року, якою ОСОБА_3 були встановлені днів явки на реєстрацію;
- направленням від 4 лютого 2016 року до Коларівської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області для відбуття покарання у виді 120 годин громадських робіт;
- довідкою (листом) Коларівської сільської ради, відповідно до якої ОСОБА_3 , прибувши 8 лютого 2016 року до сільської ради з направленням на відбуття покарання, був в стані алкогольного сп`яніння і відмовився складати графік відбування покарання;
- рапортом інспектора Жовтневого (Вітовського) районного відділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області ОСОБА_7 від 9 березня 2016 року, відповідно до якого інспектор, прибувши до ОСОБА_3 за його місцем проживання, дізнався від нього, що відбувати покарання у виді громадських робіт і з`являтися на реєстрацію він не бажає;
- письмовим поясненням ОСОБА_3 від 5 березня 2016 року, відібраним у нього інспектором Жовтневого (Вітовського) районного відділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області ОСОБА_7 , відповідно до якого він підтвердив, що, будучи засудженим вироком до громадських робіт строком на 120 годин, не буде їх відбувати і попереджений про кримінальну відповідальність за це.
За обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, вина ОСОБА_3 підтверджується наступними дослідженими під час судового розгляду доказами.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання пояснив, що 20 червня 2016 року, близько 14 години, поблизу дачної ділянки АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виникла сварка, свідком якої він був, в результаті якої ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 3-4 удари кулаками в область обличчя.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні також підтвердив ці обставини та вказав що ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 удари в область обличчя та в ліве вухо. Сварка виникла між ними на підґрунті неприязних стосунків.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1055 від 23 червня 2016 року у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у виді саден, синців в області обличчя, рани і синця лівої вушної раковини, струсу головного мозку, забиття грудної клітини справа; ці тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів (руками) по типу ударів та сковзання, можливо у строк за вказаних вище обставин; за ступенем тяжкості описані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і в момент нанесення не представляли небезпеки для життя та здоров`я потерпілого; потерпілому було нанесено не менше 3-4 ударів тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги; в момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілий ймовірно був повернутий передньою стороною тіла до нападника.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого доказаною, а його дії вірно кваліфікованими за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та за ч. 2 ст. 389 КК України ухилення від відбування громадських робіт, особою засудженою до цього покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він перебуває на обліку в обласному наркологічному диспансері з діагнозом: синдром залежності від опіоїдів, зловживання ефедрином, алкоголем.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_3 злочинів, обставини справи, його особу, характер вчинених ним діянь, суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді арешту.
Крім того, згідно зі статтею 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (ч. 1). Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч. 4).
Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті (ч. 5 ст. 71 КК України).
Згідно ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи, в тому числі із співвідношення: один день арешту відповідає вісьмом годинам громадських робіт.
Таким чином, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, його характеризуючі дані, скоєння ним злочину в період невідбутого покарання у виді громадських робіт, що характеризує його як особу, схильного до скоєння злочинів, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуттям покарання у виді арешту.
Речові докази та процесуальні витрати в справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125 та ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання за їх вчинення:
- за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту, строком на 3 місяці;
- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту строком на 2 місяці.
Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.
Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до даного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 листопада 2015 року, яким йому було призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт, і призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, із застосуванням правил, передбачених ст. 72 КК України, у виді 5 (п`яти ) місяців і 10 днів арешту.
Строк відбуття покарання обраховувати з моменту фактичного приведення його до виконання.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - залишити без розгляду.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області, на протязі 30 днів з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_1