Провадження № 1-в/317/25/2017
Справа № 317/177/17-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 р. Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красноармійськ Саратовської області РФ, гр.України, українця, освіта середня, неодруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, мотивоване тим, що він своєю чесною та добросовісної працею, а також задовільною поведінкою, довів, що став на шлях виправлення та розкаявся у скоєному злочині. Також ОСОБА_5 , вказав, що він готовий чесно та добросовісно працювати у виправному центрі та приносити користь державі. На підставі вищевикладеного просив суд розглянути його с особову справу та застосувати відносно нього заохочувальну норму передбачено ст. 82 КК України.

В судовому засідання засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання просив суд його задовольнити.

Захисник засудженого, який був йому призначений за ухвалою суду від 27.01.2017 року - адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання свого підзахисного та просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 також підтримав клопотання засудженого ОСОБА_5 , в судовому засіданні зазначив, що дійсно вважає, що особа стала на шлях виправлення, всіма своїми вчинками, а саме задовільною поведінкою та працею довів своє виправлення, чим заслуговує на заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши клопотання засудженого та вивчивши матеріали особової справи ОСОБА_5 , прийшов до висновку, що клопотання засудженого є таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 , був засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.08.2012 року за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 146, ч.3 ст.185 ч.1 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21.01.2016 року засудженому у відповідності до ст. 72 КК України було зараховано у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 03.10.2011 року по 27.02.2013 року.

Початок строку : 03.10.2011 року Кінець строку : 10.05.2020 року

Станом на 01.02.2017 року ОСОБА_5 відбув більш як 1/2 строку покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 15.10.2011 року. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області порушення режиму не допускав, заохочень не мав.

З 08.11.2011 року знаходився у Запорізькому слідчому ізоляторі, за час тримання характеризувався посередньо, допустив одне порушення вимог режиму тримання, яке виразилось у зберіганні заборонених предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора, заохочень не мав.

В Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) відбуває покарання з 17.03.2013 року. За період відбування покарання допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, яке виразилось у вживанні рідини з ознаками бродіння, за що притягався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 2 заохочення правами начальника установи та 6 заохочень правами начальника відділення СПС.

При цьому суд зазначає, що згідно наданої довідки про заохочення та стягнення, за весь період засуджений ОСОБА_5 лише у 2016 році отримав три подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а за три попередні роки не проявив позитивності.

Крім того, адміністрацією БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 надано суду довідку про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 з 17.03.2013 року, з якої вбачається, що ОСОБА_5 працював на виробництві лише з січня 2016 року і то періодично: у лютому 2016 та червні 2016 року не працював, причини цього не зазначаються.

Вказане суперечить довідці про заохочення та стягнення, оскільки постає питання, за що ОСОБА_5 отримував подяки 30.12.2013р., 06.05.2014р., 22.10.2014 р. та 07.04.2015 р.

Також згідно наданих суду відомостей, засуджений ОСОБА_5 станом на 12.01.2017 року має цивільний позов на суму 136808,00 гривень, а в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні. Ніким не витребувані та доля погашення позову за таким тяжкими злочинами не вирішувалась.

Але ж і в особовій справі відсутні відомості, чи звертався ОСОБА_5 для того, щоб виплачувати цивільний позов за вироком суду до адміністрації виправної установи або виконавчої служби.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та його стан здоров`я дозволяє засудженому виконувати всі умови відбування покарання.
Суд зауважує на тому, що при вивченні матеріалів клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , не було знайдено жодної медичної довідки про стан здоров`я засудженого, про наявність захворювань та здатність ОСОБА_5 відбувати покарання із заміною.

На запит суду довідка не надана, а прокурор взагалі вказаний факт залишив поза увагою.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданих суду матеріалів та особової справи засудженого адміністрацією БВК УДПтС України в Запорізькій області № 99, що у період 2013-2015 роки, засуджений не мав потреби доводити те, що він стає на шлях виправлення, а ні працею, а ні поведінкою.

Згідно характеристики на лютий 2016 року ОСОБА_5 на шлях виправлення не став. Суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення і на час розгляду клопотання.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1