АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1536/17 Справа № 192/814/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Просяна Покровського району Дніпропетровської області, громадянин України, раніше судимий, якому відмовлено у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що знаходячись у виправній колонії він здобув професію, працює пекарем у нічну зміну, до праці відноситься добре, має два заохочення за сумлінне ставлення до праці, порушень режиму утримання не допускає.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року, ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання має одне стягнення за порушення режиму утримання, застосоване до нього 13 грудня 2013 року у виді догани, характеризується посередньо, на даний час приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу, але не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установах, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, у зв`язку з чим, суд не може визнати поведінку засудженого сумлінною.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, а ухвалу суду скасувати, як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, застосувавши до нього положення ст. 81 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, з чим погоджується колегія суддів.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.
Суд першої інстанції обґрунтовано не задовольнив клопотання засудженого, оскільки відсутні підстави вважати, що він за весь період відбування покарання довів своє виправлення, оскільки на даний період часу має лише два заохочення, що свідчить про разовий, а не систематичний характер і є недостатнім для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне, на що також вказує рішення комісії Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» за № 92 від 09 червня 2017 року, яким засудженому відмовлено в умовно достроковому звільненні, оскільки ОСОБА_7 не довів свого виправлення.
Наявна в матеріалах провадження характеристика свідчить про те, що засуджений характеризується посередньо, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення з посиланням на ті обставини, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку останнього сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги засудженого щодо його працевлаштування, який працює на виробництві установи, до праці ставиться добре, порушень режиму утримання не допускає, має два заохочення, підтверджується наданими матеріалами, але виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами, що характеризують особу засудженого.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4