Справа № 395/1164/16-к
Провадження № 1-кп/395/8/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року м. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000430 від 27.08.2016 р., стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новомиргорода, Кіровоградської області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не працює, неодружений, неповнолітніх осіб на утриманні не має, раніше судимий Новомиргородським районним судом:

1) 20.06.1989 р. за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ст. 42 КК УРСР до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

2) 19.06.1992 р. за ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 215-3, ст. 107, ст. ст. 42, 43 КК України до 4 років 2 місяців 10 днів позбавлення волі з конфіскацією майна;

3) 11.08.1993 р. за ст. 17, ч. 1 ст. 215-3, ч. 2 ст. 140, ст. 42, ч. 3 ст. 42 КК України до 4 років 2 місяців 10 днів позбавлення волі;

4) 24.04.2003 р. за ч. 1 ст. 185, ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

5) 27.06.2003 р. за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

6) 04.12.2015 р. за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту;

7) 08.12.2016 р. за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

16.03.2011 р. Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 395, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі; за ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.01.2013 р. було замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць 8 днів; за ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2014 р. був звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 5 місяців 27 днів,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 26 серпня 2016 року близько 13 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_8 прийшов до домоволодіння свого знайомого потерпілого ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_2 , де спільно з потерпілим ОСОБА_9 розпили алкогольні напої. Через деякий час обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ліг спати в одній з кімнат будинку потерпілого ОСОБА_3 , а власник будинку заснув в іншій кімнаті.

Цього ж дня, 26 серпня 2016 року, близько 22 години обвинувачений ОСОБА_8 прокинувся та виявив біля ліжка мобільний телефон марки «LG Т-300», який належить потерпілому ОСОБА_10 та якого той там попередньо залишив, під`єднавши до зарядного пристрою. В цей час в нього виник умисел на заволодіння вищевказаним мобільним телефоном. Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та наслідки його настання, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_11 спав та не міг бачити його дій, підійшов до місця, де лежав мобільний телефон, який належав потерпілому, і таємно викрав зазначений мобільний телефон марки «LG Т-300», що був у користуванні, вартістю 613 грн. 09 коп., який поклав до кишені куртки.

У подальшому обвинувачений ОСОБА_8 вийшов з приміщення будинку та, побачивши на подвір`ї під стіною сараю велосипед марки «Україна», вирішив ним незаконно заволодіти. З цією метою він, взявши велосипед, викотив його з подвір`я домоволодіння потерпілого ОСОБА_3 , таємно викравши велосипед марки «Україна», складений потерпілим ОСОБА_9 з окремо придбаних ним деталей, а саме: переднього колеса у зборі, що не було у користуванні, вартістю 238,00 грн., заднього колеса у зборі, що не було у користуванні, вартістю 285,00 грн., комплекту захисних щитків, що не були у користуванні, вартістю 87,00 грн.; рами у зборі з передньою вилкою, кермом, кареткою, шатунами, педалями, привідною зірочкою, ланцюгом до велосипеду марки «Україна», що були у користуванні, вартістю 285,00 грн.; шкіряного сидіння до велосипеда марки «Україна», що було у користуванні, вартістю 247,00 грн.; заднього багажника до велосипеда марки «Україна», виготовленого в умовах приватного господарства, вартістю 100,00 грн., а всього на загальну суму 1.242 грн. 00 коп.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 1.855 грн. 09 коп.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 потрібно визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Під час судового розгляду справи до суду надійшла угода про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_12 від 20 лютого 2017 року, у відповідності до якої потерпілий ОСОБА_11 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

Обвинувачений ОСОБА_8 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

За правилами ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарань за новим вироком, а також за призначеним за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 р., та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 роки 01 місяць.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Згідно вимогам КПК України:

п. 1 ч. 1 ст. 468 у кримінальному провадженні можуть бути укладені угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим;

ч. 3 ст. 469 угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Оголосивши текст угоди, суд згідно з частинами 4, 5 ст. 474 КПК з`ясував в обвинуваченого, чи повністю він розуміє: 1) права, надані йому законом; 2) наслідки укладення та затвердження угоди; 3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд також з`ясував у обвинуваченого, чи зможе він реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Окрім цього, суд з`ясував у потерпілого, чи цілком розуміє він наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Шляхом вивчення витребуваних документів, проведення опитування сторін суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою (ч. 6 ст. 474 КПК України).

Виконавши вищезазначені дії, суд перевірив угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і закону України про кримінальну відповідальність (зокрема, щодо узгодженої міри покарання).

Після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, за відсутності встановлених КПК України (пункти 16 ч. 7 ст. 474 КПК України) підстав для відмови в її затвердженні, суд, з`ясувавши питання, визначені в частинах 4, 5 ст. 474 КПК України, прийшов до висновку про необхідність затвердити угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання.

Він стверджує, що розуміє: умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Потерпілий ОСОБА_11 також просить суд затвердити укладену ними угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_12 та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання.

Прокурор та захисник не заперечують проти затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і пропонують призначити обвинуваченому ОСОБА_13 узгоджену сторонами міру покарання.

Суд переконався, що умови угоди:

не суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі не допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення;

відповідають інтересам суспільства;

не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Окрім цього, у суду відсутні підстави вважати, що:

укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд прийшов до висновку, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не виходять за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Зокрема сторони при узгодженні покарання врахували:

положення пунктів 12 ч. 1 ст. 65 КК України та Загальної частини КК;

ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК).

Оскільки суд вважає, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та/або розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного, то потрібно визнати умови цієї угоди про примирення такими, що відповідають інтересам суспільства, і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 100 грн. у зв`язку із залученням експерта.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого (ч. 1 ст. 331 КПК України).

У судовому засіданні сторони не заявили клопотання про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_14 .

На підставі наведеного, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись ст. ст. 373-374, 394-395, 471, 473-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_12 від 20 лютого 2017 року, що укладена сторонами у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000430 від 27.08.2016 р.

ОСОБА_7 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки.

За правилами ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України суд визначає остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань, а саме: покарання за новим вироком і покарання, призначеного за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 р., та відповідно до умов угоди призначає остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 01 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_13 обчислювати із 20 лютого 2017 р.

Речові докази, після набрання вироком законної сили: мобільний телефон марки «LG Т-300», відокремлені частини велосипеда марки «Україна», а саме: переднє колесо у зборі, заднє колесо у зборі, 2 захисних щитки, раму, каретку, педалі, кермо, ланцюг, шкіряне сидіння, що належать потерпілому ОСОБА_10 та знаходяться у вказаного власника на зберіганні, залишити зазначеному володільцеві.

Повністю покласти процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, на обвинуваченого і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 100 (сто) гривень 00 коп. на користь держави.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 не обирати.

Зарахувати у термін відбування покарання час перебування обвинуваченого ОСОБА_4 , який відбуває покарання за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 р., в установі попереднього ув`язнення (Кіровоградській УВП (№ 14)) для участі у судовому розгляді кримінального провадження, тобто із 16 лютого 2017 року по 20 лютого 2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За приписами ч. 4 ст. 70 КК України суд зараховує в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, покарання, відбуте частково за попереднім вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 р., за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, а саме:

час затримання і перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в умовах попереднього ув`язнення в Кіровоградській УВП (№ 14) з 15 жовтня 2016 р. по 08 грудня 2016 р. у попередньому кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

час відбування засудженим ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 р. з 09 грудня 2016 р. по 15 лютого 2017 р.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами, потерпілим до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Роз`яснити сторонам, що у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 476 КПК України).

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом (ч. 5 ст. 476 КПК України).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Головуючий:
суддя ОСОБА_15
Згідно з оригіналом:

суддя ОСОБА_16