Номер провадження: 11-сс/785/354/17
Номер справи місцевого суду: 511/471/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 березня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 32000 гривень в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000266, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 березня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_10 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів до 03 квітня 2017 року. В якості альтернативного запобіжного заходу визначено розмір застави в сумі 32 000 гривень та, у разі внесення застави, на підозрюваного покладено відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а також визначити заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80000 гривень.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчий суддя в ухвалі не обрав термін запобіжного заходу Боровику в межах строку досудового розслідування до 03 травня 2017 року, а лише на 30 днів - до 03 квітня 2017 року. На думку прокурора, вказаний термін тримання під вартою може зашкодити проведенню досудового розслідування та спричини обмеження строку його проведення. Також слідчий суддя безпідставно визначив підозрюваному ОСОБА_8 мінімальний розмір застави не надавши належної оцінки його матеріальному стану. Прокурор вважає, що такий розмір застави не буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши доводи апеляційних скарг та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого виконав вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини і врахував їх при постановленні оскарженої ухвали.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він спільно з ОСОБА_11 05 березня 2017 року о 13:00 годині, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на автомобілі марки «Ауді» номерний знак НОМЕР_1 з метою знищення державного майна, під`їхали до рову біля дерев`яної спостережної вежі, що знаходиться на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Кучурган» в районі інформаційного покажчика 2/22, пройшли до неї, та піднявшись на вежу, за допомогою сірників здійснили її підпал. Згідно акту про пожежу від 05 березня 2017 року причиною пожежі стало занесення джерела загоряння ззовні.

Орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_8 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується матеріалами кримінального провадження в тому числі: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , актом про пожежу від 05 березня 2017 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом затримання ОСОБА_8 , повідомленням його про підозру та іншими матеріалами кримінального провадження.

Оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості буде здійснена за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав правильну оцінку наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України та на підставі наданих доказів вірно оцінив всі встановлені під час розгляду клопотання обставини кримінального провадження.

Злочин, який інкримінується підозрюваному ОСОБА_8 відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.

За таких обставин апеляційний суд визнає обґрунтованим висновок слідчого судді про існування ризику того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою ухилитись від кримінальної відповідальності, а також незаконно вливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного у кримінального провадженні.

Разом з цим, положеннями ч.1 ст.196 КПК України встановлено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Слідчий суддя застосовуючи до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів слушно мотивував прийняте рішення тим, що саме такий строк буде необхідним та достатнім для зібрання необхідних доказів у кримінальному провадження, а також не буде сприяти зловживанню термінами досудового розслідування слідчими органами.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Європейський суд з прав людини в своїй прецедентній практиці неодноразово вказував, що розмір застави не може бути завідомо непомірним для підозрюваного, обвинуваченого.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя виконав вищевказані вимоги кримінального процесуального закону та визначив підозрюваному достатній та необхідний розмір застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму, що становить 32 000 гривень.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного, у якості альтернативного запобіжного заходу, застави в сумі 80 000 гривень, оскільки прокурор у судовому засіданні не навів жодних обставин, що підтверджують майновий стан потерпілого, на який посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі та необхідність визначення судом саме такого розміру застави.

На теперішній час застава в сумі 32 000 гривень була внесена ОСОБА_8 на спеціальний рахунок, він був звільнений з під варти та належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, з`являється на виклики до слідчого та суду, жодним чином не перешкоджає здійсненню досудового розслідуванню у кримінальному провадженні, самостійно з`явився до судового засідання апеляційного суду.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з її необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 309, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 березня 2017 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів до 03 квітня 2017 року із визначенням розміру застави в сумі 32 000 гривень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4