Справа № 599/1233/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" березня 2017 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

потерпілого цивільного позивача ОСОБА_4

представника потерпілого цивільного позивача ОСОБА_5

обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_6

обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_7

обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_8

захисника представника цивільного відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_9

захисника представника цивільного відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду кримінальне провадження за підозрою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, пенсіонер, інвалід ІІІ групи, на утриманні мати ОСОБА_11 , не працюючого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні неповнолітня дочка ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , приватного підприємця, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня - спеціальна, не одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , судимого вироком Зборівського районного суду від 25 жовтня 2016 року за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на основі ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців, не працюючого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я особи за таких обставин.

21 лютого 2016 року, приблизно о 21.00 годині, на вулиці с.Погрібці, Зборівського району, між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник конфлікт, причиною якого є побиття ОСОБА_7 цивільної дружини ОСОБА_4 ОСОБА_15 та викрадення її майна. Під час сварки між ними виникла бійка, в ході якої ОСОБА_7 наніс ОСОБА_4 декілька ударів руками в голову та різні частини тіла. В результаті отриманих ударів ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді травми голови струсу головного мозку та забоїв м`яких тканин голови; забою м`яких тканин лівої половини ділянки грудної клітки з синцями та саднами; травми поперекової ділянки у вигляді забою м`яких тканин з синцем на лівій половині та ознак забою лівої нирки, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.
ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний

розлад здоров`я.
Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив, що 21 лютого 2016 року у вечірній час, ОСОБА_4 викликав його із дому, щоб з`ясувати причини конфлікту між ним та його колишньою дружиною, який мав місце цього дня в обідню пору в с.Беримівці, Зборівського району. Під час конфлікту між ними виникла шарпанина, під час якої ОСОБА_4 наніс йому удар головою в обличчя та інші удари в різні ділянки тіла. Він умисно ударів ОСОБА_4 не наносив.
Незважаючи на невизнання вини, суд вважає, що вина ОСОБА_7 доведена доказами здобутими в ході судового розгляду.
Так, потерпілий ОСОБА_4 показав, що 21.02.2016 року приблизно о 21 год. на вулиці с.Погрібці Зборівського району Тернопільської області, між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт, під час якого останній умисно наніс йому удари ногами і руками в голову та різні ділянки тіла. В конфлікт також втрутились рідні брати ОСОБА_16 ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які також наносили йому удари руками і ногами в голову та різні ділянки тіла, в результаті чого він впав на землю, де вони продовжили побиття. Хто куди бив, скільки ударів нанесли та чим наносили, сказати не може, бо не бачив, але знає, що били його втрьох брати ОСОБА_19 . Йому спричинено тілесні ушкодження, після яких він лікувався в лікарні. На лікування витратив 1497,18 грн. Також йому заподіяно моральну шкоду в сумі 24000 грн., яку просить стягнути солідарно з обвинувачених.
Cвідок ОСОБА_15 пояснила, що 21 лютого 2016 року між її колишнім чоловіком ОСОБА_7 та цивільним чоловіком ОСОБА_4 відбулася сварка, оскільки ОСОБА_7 цього дня її побив та викрав грошові кошти. Коли ОСОБА_4 повертався до автомобіля до нього підбігли ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , почали наносити йому удари в різні ділянки тіла, від яких він впав на землю, де вони продовжили побиття. До них підбігли ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які припинили бійку.

Свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 пояснили, що на прохання ОСОБА_4 приїхали в с.Погрібці Зборівського району. Безпосередньо не були очевидцями конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , тому не можуть пояснити хто з братів ОСОБА_19 , конкретно, які удари наносив ОСОБА_4 .

Також вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена висновком судово-медичної експертизи, зокрема, висновком експерта №950, згідно якого в ОСОБА_4 виявлені: садно правої половини чола, садна і внутрішньо шкірні крововиливи на шиї та синці різних поверхонь ділянки грудної клітки і поперекової ділянки. Також в нього виявлена травма голови у вигляді струсу головного мозку та забоїв м`яких тканин голови, забій м`яких тканин лівої половини ділянки грудної клітки з синцями та саднами, травма поперекової ділянки у вигляді забою м`яких тканин з синцем на її лівій половині та ознак забою лівої нирки.

Вказані вище ушкодження виникли від дії тупих предметів при нанесенні ударів руками та ногами та не властиві для утворення при падінні з висоти власного росту.

Виявлені травма голови та травма поперекової ділянки належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Оцінюючи в сукупності вищезазначені докази, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному заподіянні тілесних ушкоджень, оскільки наносячи удари ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав можливі їх наслідки та бажав їх настання.

Приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме, його вік, що він посередньо характеризується по місцю проживання, має на утриманні двоє малолітніх дітей, позицію потерпілого ОСОБА_4 , який не наполягає на суворому покаранні, суд вважає, що його можна виправити та перевиховати без ізоляції від суспільства і достатньою мірою буде покарання у виді штрафу. Вироком Зборівського районного суду від 25 жовтня 2016 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 186 КК України із застосуванням ст. 75 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, суд вважає, що остаточне покарання слід визначити шляхом повного складання призначених покарань і згідно ст. 72 КК України їх слід виконувати самостійно.

ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зідно обвинувального акта обвинувачуються в тому, що 21 лютого 2016 року, приблизно о 21:00 години ОСОБА_6 , 1965 р.н., спільно з ОСОБА_8 , 1972 р.н., та ОСОБА_7 , 1979 р.н., перебуваючи на вулиці с. Погрібці. Зборівського району, поблизу житлового господарства ОСОБА_25 , під час конфлікту між ними та ОСОБА_4 , шляхом нанесення ударів руками в різні ділянки тіла ОСОБА_4 , спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді травми голови, у вигляді струсу головного мозку та забоїв м`яких тканин голови; забою м`яких тканин лівої половини ділянки грудної клітки з синцями та саднами; травми поперекової ділянки у вигляді забою м`яких тканин з синцем на її лівій половині та ознак забою лівої нирки, які відповідно п.2.3.3 Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ №6, МОЗ України, Київ, 1995) відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Дії, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 органом досудового розслідування, кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
ОСОБА_8 та ОСОБА_6 категорично заперечили свою участь у бійці між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Зокрема ОСОБА_8 пояснив, що коли він під`їхав до місця де відбувалася бійка, то побачив, що брат ОСОБА_20 лежить в рові. Коли нахилився над братом, ОСОБА_4 наніс йому удар ногою в обличчя та зламав щелепу, після чого він відчув різкий біль та будь якої участі в бійці приймати не міг. Даний факт встановлено вироком Зборівського районного суду від 29.11.2016 року та відповідно до ст.90 КПК України має приюдиційне значення.
ОСОБА_6 пояснив, що він є інвалідом ІІІ групи і фізично не міг приймати участь у бійці.
Потерпілий ОСОБА_4 суду не вказав яким чином та способом ОСОБА_26 та ОСОБА_21 наносили йому удари, тільки поянив, що вони приймали участь в бійці.
Свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 безпосередньо очевидцями бійки не були, а тільки в її кінці розбороняли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Відповідно до ст..ст. 91,92 КПК України в кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, винуватість обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування покладається на прокурора.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи, що під час судового розгляду кримінального провадження прокурором не представлено, а судом не здобуто доказів винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_4 , суд вважає, що їх слід виправдати за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
По справі ОСОБА_4 заявив позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. ОСОБА_4 посилається на те, що обвинувачені спричинили йому тілесні ушкодження з приводу яких він знаходився на стаціонарному лікуванні з 24.02.2016 року по 17.03.2016 року. На лікування ним витрачено 1497,18 грн. (придбання виробів медичного призначення, лікування та обстеження), а також йому заподіяно моральну шкоду в сумі 24000 грн., яка полягає в стражданнях, які він зазнав від пережитого болю.

Суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Ст.23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди,

завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ст.ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що 21 лютого 2016 року ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Його вина доведена в судовому засіданні.

З приводу отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_4 проходив лікування і, згідно касових чеків, потратив 1497,18 грн., які підлягають стягненню як матеріальна шкода.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то враховуючи характер тілесних ушкоджень, душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, суд вважає, що ОСОБА_4 заподіяно моральну шкоду. Одночасно суд враховує, що потерпілий був ініціатором конфлікту, в зв`язку з чим суд у вартісному вигляді її оцінює в розмірі 3000 грн.
Прокурор підтримав позов заявлений в кримінальному провадженні в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської обласної державної адміністрації про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров`я, зокрема, Тернопільською міською комунальною лікарнею швидкої допомоги на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 , а саме 5652,03 грн. з мотивів, викладених у позовній заяві та просить його задоволити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 позов не визнали, так як вважають себе невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, тому заперечили щодо його задоволення.

Фактичні витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545.

Як передбачено п.1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати на стаціонарне лікування потерпілого від цього злочину, а в разі, якщо лікування проводиться закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрати на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення із винної особи відповідача ОСОБА_7 в користь держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації витрат понесених закладом охорони здоров`я, зокрема, Тернопільською міською комунальною лікарнею швидкої допомоги 5652,03 грн., затрачених на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.94, 129, 369-371, 373-374 КПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1206 ЦК України, Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545, суд,-

засудив:
ОСОБА_6 виправдати за ч.2 ст.125 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 виправдати за ч.2 ст.125 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян вісімсот п`ятдесят гривень штрафу.

Відповідно ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання повністю приєднати покарання за вироком Зборівського районного суду від 25 жовтня 2016 року та остаточне покарання визначити вісімсот п`ятдесят гривень штрафу 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від призначеного покарання та встановити іспитовий строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст.76 КК України покласти обов`язки не виїжджати за межі України без дозволу кримінально виконавчої інспекції та повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Згідно ст. 72 КК України покарання слід виконувати самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 одна тисяча чотириста дев`яносто сім гривень вісімнадцять копійок матеріальної шкоди пов`язаної з лікуванням та три тисячі гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь держави обласного бюджету, ГУК у Тернопільській області 24060300, розрахунковий рахунок № 0001 в ГУДКС України в Тернопільській області, , МФО 838012, одержувач обласний бюджет, призначення платежу «Інші надходження». в особі фінансового управління Тернопільської обласної державної адміністрації витрати пов`язанні з лікуванням потерпілого від злочину ОСОБА_4 в сумі 5652,03 грн. (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні три копійки)
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На даний вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Зборівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя підпис З оригіналом згідно:

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1