АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/196/17 Справа № 192/2787/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бородаївка, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

12 квітня 2013 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 04 липня 2014 року з Жовтоводської ВК за ст. 2 ЗУ «Про амністію»;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :

Обвинувачений подав апеляційну скаргу на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року в якій просить вирок суду змінити і призначити йому за скоєне кримінальне правопорушення більш м`яке покарання, із застосуванням ст. 75 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, призначаючи йому покарання, не в достатній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, а саме те, що він повністю визнав свою вину, співпрацював зі слідством, щиросердечно розкаявся в скоєному злочині, а також просив звернути увагу на те, що прокурор при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції не просив його позбавляти волі.

Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року, ОСОБА_6 визнано винним за вчинення кримінального злочину за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно за ч. 5 ст. 72 КПК України, зараховано ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2016 року по 18 жовтня 2016 року включно.

Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Обрано запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Встановлено початок відбуття покарання з 11 серпня 2016 року.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 11 серпня 2016 року близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , умисно, таємно, повторно, проник до дачного будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав майно що належало ОСОБА_8 на загальну суму 8 288 гривень 33 копійки, але не зміг довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був застигнутий на місці скоєння злочину мешканцями садового товариства «Буревісник» в с. Ленінське та працівниками поліції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив свою апеляційну задовольнити, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 409 КПК України визначено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Не вдаючись у розгляд питання про доведеність вини обвинувачених, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив обвинувальний вирок з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що не дає можливості дійти однозначного висновку про правильність застосування кримінального закону.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Відповідно до журналу судового засідання та технічного запису, справа була розглянута по суті в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України при цьому судове засідання були проведено без потерпілого ОСОБА_9 , який належним чином про час та місце розгляду справи не повідомлявся, письмова заяви пор згоду на розгляд справи за його відсутністю в матеріалах кримінального провадження відсутня. При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження (а.п. 11 т. 1) відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_9 від 06 вересня 2016 року, останній звертався з проханням повідомляти його про розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були грубо порушені права потерпілого.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги частково та у зв`язку з допущенням судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу, вважає, що вирок суду підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. А тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, підлягають перевірці під час нового судового розгляду провадження, за результатами якого слід прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Як видно з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою з 11 серпня 2016 року.

Інкримінований йому досудовим розслідуванням злочини кваліфіковано за ч. 3 ст. 185КК України, який згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 суд враховує наявність доказів про вчинений ним злочин, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватими у вчинені злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше судимий, не працює.

Наведені обставини свідчать про наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 у випадку зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який може перешкодити судовому провадженню, переховуватись від суду, а також незаконно впливати на свідків.

За таких обставин колегія суддів вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_6 під вартою, а тому підстав для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, немає

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 продовжити до 03 лютого 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4