Справа № 346/4580/15-к
Провадження № 11-кп/779/207/2017
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 10 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Свалява Закарпатської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , середня спеціальна освіта, неодружений,

не працює, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий 12.06.2008 року Свалявським районним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, звільнений умовно-достроково від дальшого відбування покарання 18.08.2014 року Коломийським міськрайонним судом на підставі ст.81 КК України на строк 6 місяців 20 днів, -

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та із застосування ст. 69 КК України призначено покарання один рік позбавлення волі.

Початок відбуття покарання слід рахувати з 30 листопада 2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_8 час знаходження під вартою до вступу вироку в законну силу, із розрахунку один день тримання під вартою до двох днів арешту, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 одну тисячу гривень моральної шкоди.

Речові докази: мобільний телефон марки «Noкіа 3100» з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар G.S.М.», зарядний пристрій, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_9 залишено йому у власності.

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 повторно, таємно викрав чуже майно, шляхом проникнення в житло.

Зокрема, 25.09.2015 року близько 14.00 год. перебуваючи на території господарства потерпілого ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_2 , умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, користуючись відсутністю сторонніх осіб, обвинувачений ОСОБА_8 витягнув з дверної рами металеву скобу проник у приміщення і таємно викрав мобільний телефон марки «Noкіа 3100» синього кольору вартістю 550 грн., сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар G.S.М.» вартістю 15 грн. та зарядний пристрій вартістю 55 грн., чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на загальну суму 620 грн. В процесі слідства, викрадене ОСОБА_8 майно,через працівників поліції було повернуто потерпілому.

В суді першої інстанції, після дослідження доказів по справі, допиту свідків, показань потерпілого, ОСОБА_8 свою вину визнав, та в повній мірі послідовно підтвердив обставини вчинення ним злочину та щиро розкаявся.

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на м`якість призначеного судом покарання. Вважає, що в обвинуваченого відсутнє щире розкаяння у вчиненому, та він не запевнив суд, що не буде в подальшому вчиняти таких дій.

Крім того, ОСОБА_9 вказує, на недостатність визначеного судом розміру відшкодування моральної шкоди. Вважає, що своїми діями обвинувачений завдав йому сильних душевних страждань, які він оцінив в розмірі 20 000 гривень.

З цих підстав, вирок суду першої інстанції просив скасувати, та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді шести років позбавлення волі та стягнути в його користь моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_9 доводи апеляційної скарги підтримав, та просив про її задоволення.

Обвинувачений доводи апеляційної скарги заперечив, вироку суду першої інстанції просив залишити без зміни.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечив, оскільки вважає вирок законним та обґрунтованим, а тому, просить вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого не оскаржуються, то вирок суду, в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується посилання ОСОБА_9 на м`якість призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до змісту ст. ст.50, 65 КК України покарання має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого конкретного злочину, дані про особу обвинуваченого, раніше судимий.

Судом першої інстанції також враховано обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відніс повне визнання вини, щире каяття, сприяння встановленню істини у справі, відшкодування заподіяної шкоди, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення й перевиховання обвинуваченого можливе в ізоляції від суспільства, однак справедливим буде врахування обставин вчинення злочину та вартості майна в розмірі 620 грн., яке не було пошкоджено і в процесі слідства повернуто власнику, призначив покарання нижче нижчої межі, один рік позбавлення, і таке покарання є обґрунтованим, законним, достатнім та справедливим.

В зв`язку з цим, покликання потерпілого на м`якість покарання виключно з мотивів його особистого негативного ставлення до особи винного та тривалості судових розглядів кримінального провадження є необґрунтованим.

Що стосується доводів апелянта в частині цивільного позову, зокрема визначення судом розміру відшкодування моральної шкоди в розмірі 60 000 грн, що в сотні разів перевищує вартість майна, яке було повернуто потерпілому, то колегія суддів вважає, що такі виходять за межі виваженості та справедливості.

Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Коломийського міськрайонного суду від 10 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3