Справа №489/5/17 03.02.2017

Провадження № 11-кп/784/196/17
Категорія: ст. ст. 348, 263 ч. 1, 345 ч. 1, 186 ч. 3, 190 ч. ч. 1, 2 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої (судді-доповідача): ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження № 0004962 за апеляційною скаргою прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2017 року, яким повернуто прокурору обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст. ст. 348, 263 ч. 1 КК України та ОСОБА_8 за ст. ст. 345 ч. 1, 186 ч. 3, 190 ч. ч. 1, 2 КК України; -

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6

захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційних скарг.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2017 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст. ст. 348, 263 ч. 1 КК України та ОСОБА_8 за ст. ст. 345 ч. 1, 186 ч. 3, 190 ч. ч. 1, 2 КК України повернуто прокурору для виконання вимог ст. 384 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 (далі - прокурор) просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор вважає дане рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що затягує розумні строки судового провадження, а доводи суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України - необґрунтованими і безпідставними.

При цьому апелянт твердить: що прокурором на виконання вимог ст. 384 КПК України ОСОБА_7 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_9 надано письмове роз`яснення про можливість, особливості та правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, однак в розписці про роз`яснення права на суд присяжних ОСОБА_7 від підпису відмовився. Згідно запису адвоката ОСОБА_9 право на суд присяжних ОСОБА_7 роз`яснювалося, однак він відмовився від підпису. Аналогічний запис міститься і в розписці про отримання обвинувального акту і реєстру матеріалів кримінального провадження;

що під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив факт отримання роз`яснення про право на суд присяжних разом з обвинувальним актом і реєстром матеріалів кримінального провадження, як і його захисник адвокат ОСОБА_9 ;

що під час підготовчого судового засідання і ОСОБА_7 і його захисник ОСОБА_9 зазначали, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підстав для його повернення немає і просили призначити судовий розгляд на підставі цього обвинувального акту.

Крім того, прокурор зазначає, що суд першої інстанції під час підготовчого засідання в порушення вимог ст. 384 КПК України належним чином не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 право на суд присяжних і не переконався у тому, що обвинувачений не бажає скористатись правом на розгляд його провадження судом присяжних.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 січня 2017 року до суду з Миколаївської місцевої прокуратури № 2 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 263 ч. 1, 348 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. ч. 1, 2, 186 ч. 3, 345 ч. 1 КК України,

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд зазначив, що до обвинувального акту не було додано письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому ОСОБА_7 про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 31 КПК України, дає право обвинуваченому на розгляд кримінального провадження судом присяжних.

Недотримання прокурором вимог ст. 384 КПК України, позбавляє обвинуваченого можливості свідомо вирішити питання про використання права на розгляд кримінального провадження судом присяжних, та позбавляє суд можливості вирішити питання про призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 на підтримку своєї апеляційної скарги; доводи захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які залишили вирішення апеляційної скарги прокурора на розсуд суду; вивчивши матеріали кримінального провадження № 0004962, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст. ст. 291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить не допустиму натуралізацію опису злочину, не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0004962 ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 348 КК України, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді довічного позбавлення волі.

За приписами ч. 3 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження у суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачене довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

Законодавець встановив особливий, відмінний від загального, порядок роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних.

Відповідно до ч. 1 ст. 384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0004962, прокурор вказаних вимог закону не дотримався, оскільки при направленні обвинувального акту до суду до нього не додано відповідних письмових роз`яснень обвинуваченому ОСОБА_7 (а. с. 1).

Надана прокурором ОСОБА_6 суду розписка від 30 грудня 2016 року про роз`яснення підозрюваному ОСОБА_7 права на суд присяжних, адресована заступнику керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 Миколаївської області ОСОБА_11 з записом слідчого ОСОБА_12 про відмову ОСОБА_7 від підпису (а. с. 37) не є підтвердженням письмового роз`яснення прокурором обвинуваченому можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, як того вимагає ч. 1 ст. 384 КПК України.

Судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання вірно звернуто увагу на вказане порушення прокурором вимог кримінального процесуального закону.

Діючим кримінальним процесуальним законом не врегульоване питання щодо наслідків невиконання прокурором цього обов`язку.

Однак, цим же законом (КПК України) передбачено право Верховного Суду України постановляти висновки з питань застосування норм права, які є обов`язковими для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.

Таке право, зокрема закріплене у ст. 458 цього Кодексу щодо висновків Верховного Суду України, викладених у постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 445 цього Кодексу.

Так, постановою Верховного Суду України за № 5-111кс15 від 25.06.2015 року розглянуто питання стосовно невиконання прокурором, що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вимог закону про необхідність роз`яснення обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Вищою судовою інстанцією зазначено, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у ст. 21 КПК України.

Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені нормою ст. 31 КПК України.

Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: професійним суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

Саме до компетенції суду присяжних законодавець відніс розгляд особливо тяжких злочинів, за які передбачено найбільш суворий вид покарання - довічне позбавлення волі, а також встановив інший, відмінний від загального, порядок роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних, що передбачено ст. 384 КПК України.

Як зауважив Верховний Суд України, інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду, надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Порушення такого права свідчить про невиконання прокурором зазначених вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи судом, визначеним законом.

Згідно сформульованих Верховним Судом України висновків із приводу застосування статті 384 КПК (п. п. «в», «д» п. 6 постанови № 5-111кс15 від 25.06.2015 року):

письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування;

невиконання прокурором вимог ст. 384 КПК України, в силу вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту;

а невиконання судом під час підготовчого судового засідання вимог ст. 384 КПК України є безумовною підставою для скасування судових рішень вищими судами (п. п. «е» п. 6).

Таким чином, не дотримання прокурором вимог ч. 1 ст. 384 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, оскільки в іншому випадку було б порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому дане рішення підлягало б безумовному скасуванню судами вищих інстанцій через істотне порушення вимог КПК України з призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Це рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 6 ст. 9 КПК України.

До речі, твердження прокурора про не роз`яснення судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання обвинуваченому ОСОБА_7 права на суд присяжних не впливають на суть прийнятого судом рішення через порушення такого первинного обов`язку саме прокурором.

У будь-якому разі роз`яснення судом першої інстанції в підготовчому судовому засіданні обвинуваченому його права на суд присяжних не можна вважати достатньою мірою для відновлення порушеного права обвинуваченого на захист, оскільки встановлений ч. 1 ст. 384 КПК України обов`язок прокурора є імперативним, тобто безумовним, а суд першої інстанції, в свою чергу, зобов`язаний лише додатково роз`яснити обвинуваченому його право на суд присяжних в тому разі, якщо особа не виявила бажання реалізувати таке своє право на стадії досудового розслідування.

З огляду на вищевикладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому відсутні підстави для її скасування, а відтак - апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 .

Залишити без змін ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:

Судді: