печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою та просив скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах відділу досудового розслідування кримінальних проваджень, вчинених прокурором та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 06 квітня 2017 року про відмову заявника ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні номер 0000103 від 14 лютого 2017 року. Зобов,язати слідчого в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних проваджень, вчинених прокурором та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0000103 від 14 лютого 2017 року вручити йому пам,ятку про процесуальні права та обов,язки потерпілого. Заявник посилався на таке: постановою старшого слідчого ОСОБА_4 від 06 квітня 2017 року , яку він отримав 15 квітня 2017 року через поштове відділення, було відмовлено у визнанні його потерпілим. Він вважає. що постанова є невмотивованою та підлягає скасуванню. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі номер 819/3567/15 визнано протиправними дії прокуратури Тернопільської області щодо організації та безпідставного звільнення ОСОБА_3 з посади начальника відділу прокуратури Тернопільської області та з органів прокуратури, скасовано наказ про його звільнення та поновлено на посаді, стягнуто середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу. Під різними підставами рішення суду умисно не виконано до теперішнього часу. За умисне невиконання рішення суду на підставі ухвали слідчого судді Солом,янського районного суду міста Києва від 18 січня 2017 року за його заявою від 07 грудня 2016 року детективом НАБУ внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування за фактом невиконання рішення суду службовими особами прокуратури Тернопільської області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України. Таким чином, посадові особи прокуратури Тернопільської області понад 9 місяців не виконують рішення суду та створюють штучні перешкоди у його виконанні. Факт вчинення кримінального правопорушення службовими особами прокуратури Тернопільської області підтверджується постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року у справі номер 819/37/17, якою визнано протиправними дії посадових осіб прокуратури Тернопільської області щодо безпідставного невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі номер 876/1837/16 в частині поновлення ОСОБА_3 на публічній службі, яка підлягає негайному виконанню та виплати заробітної плати. Цим рішенням суд зобов,язав прокуратуру області сплатити йому кошти за вимушений прогул з 13 липня 2016 року по 12 січня 2017 року в розмірі 699687 гривень. Постанова суду прокуратурою не оскаржена, набрала законної сили і виконана. Внаслідок протиправних дій службових осіб прокуратури Тернопільської області він позбавлений можливості не лише реалізовуватися як фахівець у галузі права, а й утримувати свою родину, яка складається з трьох неповнолітніх дітей, здійснювати їх оздоровлення та лікування,що спричиняє йому, як батькові, моральні страждання та приводить до відчаю. У своїй постанові слідчий зазначив. що на даному етапі розслідування обґрунтовані підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення не здобуті, відсутні підтвердження заподіяння шкоди ОСОБА_3 . Вказані підстави є надуманими та не відповідають дійсності. У судовому засіданні ОСОБА_3 просив задовольнити вимоги скарги.

Слідчий до судового засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень на спростування доводів скарги, не надав. У відповідності до ч.3 ст.306 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до скарги, заслухавши пояснення адвоката, прийшов до наступного висновку: Відповідно до п. 18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об,єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов,язків. У судовому засіданні встановлено, що Генеральною інспекцією Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0000103 від 14 лютого 2017 року за фактом невиконання службовими особами прокуратури тернопільської області постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. 29 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого та просив визнати його потерпіли у вчказаному кримінальному провадженні, посилаючись на те. що у даному кримінальному провадженні протиправними діями посадових осіб прокуратури області йому завдана майнова шкода в сумі 152000,00 гривень, що підтверджується рішеннями Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі номер 819/3567/15 та Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2017 року у справі номер 819/37/17. Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вяинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 06 квітня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні номер 0000103 від 14 лютого 2017 року з посиланням на те. що на даний час у кримінальному провадженні не встановлено достовірних обставин, які б вказували на наявність в діях службових осіб прокуратури Тернопільської області, які досліджуються у кримінальному провадженні ознак кримінальних правопорушень, а також. Що вказаним и діями ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Таким чином, як зазначено у постанові, визнання ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні на даний час є передчасним.

Слідчий суддя вважає, що постанова винесена без урахування всіх обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 , а саме: судових рішень, зазначених у заяві ОСОБА_3 від 29 березня 2017 року, його посилань на спричинення йому майнової шкоди в сумі 152000,00 гривень, обставин, зазначених у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якого було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. По станова викладена поверхово, без здійснення аналізу обставин та доводів, викладених у заяві ОСОБА_3 . Саме в ній ОСОБА_3 зазначає в чому полягає спричинена йому шкода у даному кримінальному провадженні. У скарзі заявник посилається на те, що дев,ять місяців після поновлення його на роботу він не працює, має трьох неповнолітніх дітей, не має заробітної плати, не може надати дітям належний рівень проживання, утримувати свою сім,ю, в цьому полягає матеріальна та моральна шкода.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди номер 4 від 31 березня 1995 року зі змінами під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода, може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв,язку з ушкодженням здоров,я, порушенні права власності /в тому числі інтелектуальної/, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв,язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв,язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших не гатив них наслідків. Не є обов,язковим пред,явлення позовних вимог. Але заяві ОСОБА_3 від 29 березня 2017 року, слідчий не надав, навіть не згадав її зміст в постанові.

З урахуванням вимог ст.55 КПК України, а також досліджених у судовому засіданні матеріалів, доданих до скарги, слідчий суддя вважає постанову слідчого від 06 квітня 2017 року невмотивованою, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. З урахуванням викладеного, слідчому необхідно повторно розглянути питання щодо наявності чи відсутності підстав для визначення правового статусу потерпілого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, надати оцінку обставинам, викладеним у заяві ОСОБА_3 від 29 березня 2017 року та судовим рішенням, на які він посилається у заяві, перевірити та надати оцінку наявності матеріальної шкоди в сумі, на яку посилається ОСОБА_3 та прийняти остаточне рішення.

Вимоги ОСОБА_3 в частині зобов,язання слідчого Генеральної прокуратури України вчинити певну дію, передбачену ч.2 ст.55 КПК України та вручити йому пам,ятку про процесуальні права та обов,язки потерпілого не підлягають задоволенню, оскільки не можуть бути розглянуті до прийняття рішення слідчим.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 24, 55, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах відділу досудового розслідування кримінальних проваджень, вчинених прокурором та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 06 квітня 2017 року про відмову заявника ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні номер 0000103 від 14 лютого 2017 року.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя