АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/373/17 Справа № 176/2601/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бульбочі Сорокського району республіки Молдова, особи без громадянства, засудженого 08.06.2010 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про заміну не відбутої частини покарання призначеного вироком від 08.06.2010 року більш м`яким у вигляді обмеження волі на підставі ст. 82 КК України.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд послався на те, що ОСОБА_7 знаходиться з 26.01.2010 року, з цього часу утримувався в Дніпропетровському СІ, характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 2 стягнення у вигляді попередження та догани від 03.02.2010 року та 01.04.2010 року за зберігання заборонених речей. До праці не залучався. З 12.09.2010 року продовжив відбувати покарання в Жовтоводській ВК №26.
За період відбування покарання у виправній колонії мав 2 суворих стягнення від 20.04.2012 року та 09.05.2016 року у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора на 15 та 10 діб відповідно, за зберігання заборонених речей та за перешкоджання проведенню особистого обшуку представниками адміністрації установи. Має 3 заохочення. Оцінюючи дані обставини в сукупності з даними про особу ОСОБА_7 , який відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, суд прийшов до висновку, що обставини, які наведені вище, не дають можливим суду дійти однозначного висновку про те, що останній дійсно став на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як необґрунтовану та застосувати відносно нього ст. 82 КК України, посилаючись на те, що судом однобічно розглянуто його клопотання та взято до уваги лише характеристику з матеріалів особової справи, яка не відповідає дійсності та особисту думку адміністрації ВК № 26. Вказує, що він веде активний образ життя, активно приймав участь у будівництві церкви на території ВК, а також є її парафіянином, та на даний час працює на виробництві. Вважає, що твердо став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 402 КПК України інші сторони судового провадження заперечення на апеляційну скаргу не подавали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги своєї апеляції, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, а апеляцію засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ОСОБА_7 відбуває покарання з 08.06.2010 року, мав 3 заохочення, а також 2 стягнення за грубі порушення, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення, а тим більше виправився. Адміністрацією ВК він характеризується задовільно. Наявність лише трьох заохочень за час відбування покарання не є доказом того, що засуджений за цей час довів своє виправлення.

Колегія суддів зауважує, що крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь період перебування у виправній установі, необхідно врахувати і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину і його особу в цілому.

Відповідно до ст. 12 КК України, засуджений скоїв особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, не одноразово був судимий за інші злочини, що свідчить про те, що ОСОБА_7 схильний до антисоціальної поведінки.

Ухвала суду є законною, обґрунтованою та належно вмотивованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення. колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні подання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому доводи засудженого про наявність підстав для задоволення, - є безпідставні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі на підставі ст. 82 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: