Провадження № 11-кп/792/449/17
Справа № 676/7346/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.382 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представників потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000223 від 21 лютого 2013 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чаньків Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді директора ПП «Артусь МЗ», мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на два роки.

На підставі ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_9 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_9 з 5 липня 2011 року по 28 травня 2013 року у АДРЕСА_2 , умисно перешкоджав у виконанні судового рішення у цивільній справі, яке набрало законної сили, тобто протидіяв державній виконавчій службі, яка намагалася виконати рішення суду за рахунок вилучення і реалізації заставного майна при наступних обставинах.

2 липня 2010 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом ухвалено рішення у цивільній справі стягнути солідарно з обвинуваченого ОСОБА_9 та його сина ОСОБА_11 на користь кредитної спілки «Перша Подільська Фермерська Кредитна спілка» 75464,98 гривень заборгованості за кредитом. Рішення набрало законної сили. 8 вересня 2010 року судом видано виконавчий лист №2-2200/10, на підставі якого держаним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції 17 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження про стягнення грошових коштів в сумі 75464, 98 грн. на користь кредитної спілки «Перша Подільська Фермерська Кредитна спілка».

5 липня 2011 року у АДРЕСА_2 , державним виконавцем районного відділу Державної виконавчої служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_12 , у зв`язку із невиконанням в добровільному порядку вищевказаного рішення суду, у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" було проведено опис заставного майна боржника, а саме опис: автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «LT 28», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля марки «ВАЗ» моделі «210990» д.н.з. НОМЕР_2 . На вказане заставне майно було накладено арешт, повідомлено про прийняте рішення ОСОБА_9 та передано йому ж на відповідальне зберігання заставне майно та попереджено про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна.

11 серпня 2011 року, ОСОБА_9 відмовився передати державному виконавцю заставлені транспортні засоби та вказати точне місце їх зберігання, про що свідчить відповідний акт, тобто ОСОБА_9 став перешкоджати виконанню судового рішення у цивільній справі, яке набрало законної сили і яке могло бути виконане шляхом звернення стягнення на заставне майно.

Таким чином, після 5 липня 2011 року і до 28 травня 2013 року ОСОБА_9 у АДРЕСА_2 , не бажаючи виконати рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 2 липня 2010 року, тобто сплатити на користь кредитної спілки «Перша Подільська Фермерська Кредитна Спілка» заборгованості за кредитом в сумі 75464,98 гривень, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, знаючи, що згідно із діючим законодавством судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими для виконання всіма юридичними і фізичними особами на території України, маючи реальну можливість виконати вказане рішення суду за рахунок реалізації заставного майна, усвідомлюючи, що транспортні засоби можуть бути реалізовані державною виконавчою службою, а кошти від їх реалізації будуть передані стягувачу, ігноруючи рішення державного виконавця районного відділу Державної виконавчої служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції про накладення арешту на заставне майно, шляхом позбавлення державного виконавця районного відділу Державної виконавчої служби можливості виконати рішення суду в примусовому порядку, став протидіяти державній виконавчій службі, а саме, приховав від державного виконавця, заставне майно: автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «LT 28», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «ВАЗ» моделі «210990» державний номерний знак НОМЕР_2 , таким чином, умисно перешкодив виконати судове рішення будучи відповідно до законодавства зобов`язаним його виконати і маючи реальну можливість його виконати за рахунок повернення заставного майна. 28 травня 2013 року органи державної виконавчої служби зафіксували факт розкомплектування заставного майна.

Отже, в період часу з 5 липня 2011 року до 28 травня 2013 року в АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 здійснив розкомплектування вищевказаних автомобілів залишивши лише кузови (рами) описаних транспортних засобів, внаслідок чого заставне майно повністю втратило свою споживчу та економічну цінність, а рішення суду від 2 липня 2010 року залишилось невиконаним, хоча могло бути виконано за рахунок заставного майна.

З апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається, що він просить вирок скасувати та визнавши його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вважає, що судом безпідставно було відмовлено йому в застосуванні ст.. 49 КК України та не взято до уваги, що із заробітної плати стягується 20% кожного місяця на погашення заборгованості за виконавчим провадженням. На думку апелянта, судом порушено вимоги матеріального та процесуального права, поверхнево розглянуто кримінальне провадження та не досліджено всебічно, повно та безпосередньо всі докази. Вказує, що докази на які послався суд у вироку не доводять його вину, а лише вказують на бездіяльність виконавця при здійсненні ним виконавчих дій. Зазначає, що державний виконавець не попереджав його про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну описаного та арештованого майна, що підтверджується відповіддю прокурора прокуратури Кам`янець Подільського району, від 07.11.2011 року та 05.12.2011 року. Вказує, що підписи які містяться в акті опису і арешту майна від 05.07.2011 року про попередження його про кримінальну відповідальність не його. Також зазначає, що злочин фактично був вчинений 02.11.2011 року, і не зрозуміло чому судом вирішено вважати датою вчинення кримінального правопорушення з 5 липня 2011 до 28 травня 2013 року, оскільки 5 липня 2011 року майно було тільки описане і накладений арешт на автомобілі. Крім того, судом не взято до уваги, що державний виконавець звернувся до правоохоронних органів про порушення кримінального провадження після прийняття нового КПК України, та вказав що транспортні засоби за місцем зберігання відсутні, що вказує на намагання ОСОБА_12 уникнути відповідальність за те що не проводив перевірки до 20.02.2013 року. Також наголошує, що 16 березня 2015 року його довіритель подав заяву до державного виконавця про передачу на реалізацію транспортних засобів, однак будь яких дій державний виконавець не вчинив. Вказує, що суд безпідставно прийшов до висновку, про розкомплектування транспортних засобів, оскільки будь яких підтверджуючих документів в матеріалах кримінального провадження немає.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення вироку без змін, пояснення представників потерпілого: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вважають що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними доказами по справі, яким суд дав вірну кримінально правову оцінку.

Як вбачається з вироку суду свою причетність до вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_9 не визнав, пояснивши, що в 2009 році брав кредити у кредитній спілці «Перша Подільська Фермерська Кредитна спілка», як гарантію виконання кредитних зобов`язань, у заставу віддав бус «VOLKSWAGEN» моделі «LT 28», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки «ВАЗ» моделі «210990» д.н.з. НОМЕР_2 . Заставним майном користувався у власних цілях. Кошти кредитній спілці не повертав, оскільки була хвора дружина і все зароблене витрачав на ліки. У липні 2010 року було винесено рішення про стягнення з нього понад 75 000 грн. Рішення суду не мав змоги виконати, тому до нього приїжджали представники спілки та державної виконавчої служби, хотіли оглянути транспортні засоби. У 2011-2012р.р. на автомобілі «ВАЗ 21099» він їздив у Вінницьку і Одеську області, тому була пошкоджена вся ходова частина, тому залишив автомобіль «ВАЗ 21099» перед Немировом у Вінницькій області на СТО, де автомобіль пробув біля року, за той час невідомі особи його розкомплектували. Державному виконавцю ОСОБА_12 повідомив, що автомобіль потрапив в ДТП. В 2011 році, він з дружиною на автомобілі «Фольцваген ЛТ» потрапили в ДТП в Одеській області. У автомобіля була пошкоджена передня частина і він не рухався, тому він залишив бус на приватному СТО, де саме не пригадав, а коли приїхав забирати, то буса вже не було, залишилась лише рама.

Незважаючи на невизнання своєї вини щодо невиконання судового рішення винність ОСОБА_9 в інкримінованому злочині підтверджується показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що працював інспектором по кредитам у кредитній спілці і ОСОБА_14 був проблемним боржником, не виконував умов договорів, а коли було винесено рішення суду про примусове стягнення боргу то спочатку обіцяв добровільно відшкодувати збитки, а потім створював перешкоди у виконанні рішення, а саме упродовж 2011-2013р.р. не впускав його з державним виконавцем на територію підприємства, де зберігав автомобілі, відмовлявся зустрічатись, уникав зустрічей, розкомплектував заставлені транспортні засоби і таким чином рішення суду залишилось не виконаним. В 2013 році державний виконавець виявив, що заставне майно розкомплектоване.

З показів свідка ОСОБА_15 який очолює кредитну спілку, вбачається, що ОСОБА_14 мав змогу виконати судове рішення за рахунок реалізації заставлених транспортних засобів, проте спочатку обвинувачений вигадував, що автомобіль «ВАЗ 21099» потрапив в ДТП, а автомобіль «Фольцваген ЛТ» в м. Одесі поламався. З 2011 року до 2013 року приховав майно і показав лише кузови у розібраному стані. В процесі виконання рішення суду обвинувачений відмовлявся показувати заставне майно. Вказує, що бачив, описував і фотографував все заставне майно і вартість транспортних засобів у справному стані була достатня для погашення кредиту і виконання рішення суду.

Дані покази підтвердили свідки ОСОБА_16 , який працює начальником кредитного відділу спілки та свідок ОСОБА_17 , юрист кредитної спілки, які пояснили що були на огляді заставного майна при оформленні кредиту в с. Боришківці, бачили автомобілі ВАЗ 21099 та «VOLKSWAGEN LT», вони були у робочому стані. ОСОБА_14 не виконав рішення суду і приховав заставне майно, розкомплектував його, хоча заставного майна було достатньо для виконання рішення суду.

Крім того, свідок ОСОБА_18 вказала, що вручала ОСОБА_9 попередження та вимоги, була у нього на підприємстві ПСП «Зоряна». В 2011 році у зв`язку з невиконанням ОСОБА_9 умов договору, спілка подала позови. Заставлені транспортні засоби були описані, але з користування їх не вилучали. ОСОБА_9 попереджався про кримінальну відповідальність за умисне знищення чи приховування майна, про що свідчить його підпис у акті. У 2011-2012р.р. неодноразово виїжджала з виконавцем ОСОБА_12 , проте ОСОБА_9 транспортні засоби не показував, приховував їх, а пізніше розкомплектував.

Свідок ОСОБА_19 , старший державний виконавець, підтвердив, що у 2011 році виконавцем ОСОБА_12 були описані транспортні засоби - «ВАЗ 21099» і «ЛТ-28», які були укомплектовані і у виконавчому провадженні є акт ДВС за серпень 2011 року, про те, що транспортних засобів немає. В поясненнях ОСОБА_9 повідомив, що вони перебувають на ремонті у Вінницькій та Одеській областях, але перевірки щодо їх наявності там не було проведено. В 2011-2013р.р. виконавці написали декілька подань до прокуратури про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ст. ст.388, 382 КК України. В травні 2013 року ОСОБА_9 було повідомлено, про проведення виконавчих дій 28 травня 2013 року. У с. Боришківці по вул. Радгоспна, 1а, виявили два кузови ВАЗ 21099 і ЛТ-28 (Фольцваген) у розібраному вигляді, без будь якого навісного обладнання. ОСОБА_9 в телефонному режимі повідомив, що це є заставне майно. 28 травня 2013 року приймали участь в огляді заставного майна державні виконавці, представники спілки, та представник ОСОБА_9 ..

Згідно пояснень свідка ОСОБА_12 , він працював в Державній виконавчій службі в період з листопада 2007 року по листопад 2012 року. На виконанні у нього було об`єднане виконавче провадження по ОСОБА_9 , одним із стягувачів була «Кредитна спілка». У 2011 році він накладав арешт і описував «ВАЗ 21099» та бус «ЛТ» білого кольору. Описане майно було в належному справному стані. Транспортні засоби не реалізовував, оскільки обвинувачений приховав їх і повідомив, що автомобілі потрапили в ДТП та знаходяться в інших областях. ОСОБА_9 взяв на зберігання майно і його письмово було попереджено про кримінальну відповідальність за приховування майна. В 2011 році, коли ОСОБА_9 став перешкоджати виконанню рішення він звертався в прокуратуру про притягнення його до кримінальної відповідальності за приховування майна.

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується виконавчими листами №2-2200/10 від 02.07.2010, (т.1 а.к.п.8,9), виданих на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 2 липня 2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на користь кредитної спілки «Перша Подільська Фермерська Кредитна спілка» 75024,98 грн. заборгованості за кредитом. Рішення набрало законної сили 13 липня 2010 року (т.1 а.к.п.115).

Відповідно до акту опису і арешту майна від 5 липня 2011 року, державним виконавцем державної виконавчої служби Кам`янець Подільського міськрайонного управління юстиції було проведено опис майна і накладено арешт на транспортний засіб «Volkswagen LT 28», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_1 та транспортний засіб «ВАЗ 21099» ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно запису у акті, арештоване майно мало бути передане до реалізації не раніше 2 серпня 2011 року і залишено на зберігання ОСОБА_9 , якого попереджено про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, підміну і приховування арештованого і описаного майна ( т.1 а.к.п.10).

Що спростовує доводи апелянта про те що його не було попереджено про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну описаного та арештованого майна. Крім того, підписуючи акт опису і арешту майна від 05.07.2011 року, що не заперечує обвинувачений, він будь яких клопотань, зауважень до нього не надав, а тому твердження що його не було попереджено про кримінальну відповідальність і підпис в графі про попередження про кримінальну відповідальність не його, суперечить встановленим фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно акту ДВС від 11 серпня 2011 року, державний виконавець зафіксував відсутність у ОСОБА_9 арештованого майна, у акті обвинувачений власноручно записав, що транспортні засоби зберігаються у Вінницькій та Одеській областях (т.1 а.к.п.12).

Протоколом огляду місця події від 26 серпня 2013 року встановлено, що на території тракторного стану ПСП «Зоряна», по вул.Радгоспна, 1/а в с. Боршківці Кам`янець-Подільського району, знаходиться кузов (рама) у розкомплектованому стані та без коліс мікроавтобуса білого кольору із номером НОМЕР_3 та кузов автомобіля «ВАЗ 210990» чорного кольору, також у розкомплектованому стані, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на яких відсутні сліди ДТП та відновлювального ремонту. На вказаних рамах (кузовах) відсутнє навісне обладнання до транспортного засобу (т.1 а.к.п. 30-35).

З постанови про приєднання предметів, що мають доказове значення до матеріалів кримінального провадження та передачу їх на зберігання від 10 вересня 2015 року вбачається, що протоколом огляду предметів від 10 вересня 2015 року встановлено факт розкомплектування транспортних засобів, на кузовах відсутні будь-які агрегати моторного відсіку, підвіски, трансмісії, колеса, капот, кришка багажника, двері та інше. На рамі та кузові відсутні будь-які сліди відновлюваного ремонту (т.1 а.к.п. 205-210). Транспортні засоби визнані речовими доказами та зберігаються у ОСОБА_9 (т.1 а.к.п. 211- 212).

Суд оцінивши наявні докази у кримінальному провадженні в їх сукупності обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 382 КК України - невиконання судового рішення, тобто в умисному перешкоджанні виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що судом безпідставно визначено датою вчинення кримінального правопорушення з 5 липня 2011 року до 28 травня 2013 року та не відмовлено йому у застосуванні ст.. 49 КК України, перевірено колегією суддів.

Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують, що ОСОБА_9 вчинив триваючий злочин, а саме з липня 2011 року по травень 2013 року умисно перешкоджав у виконанні судового рішення, шляхом приховування заставного майна і його розкомплектування. Умисні дії обвинуваченого по перешкоджанню виконання судового рішення фактично були припинені 28 травня 2013 року, коли державний виконавець ОСОБА_19 та представники спілки виявили розкомплектовані транспортні засоби (т.1 а.к.п. 241). Момент закінчення цього злочину є виявлення та опис заставного майна у розібраному, розкомплектованому стані. У обвинувальному акті обґрунтовано зазначено період, упродовж якого ОСОБА_9 перешкоджав виконанню судового рішення.

Моментом з якого починається перебіг строків давності для триваючих злочинів є фактичне припинення діяння з волі або поза волею особи.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду. Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою злочину. Стаття 49 КК України не передбачає особливостей перебігу строків давності у разі вчинення триваючих і продовжуваних злочинів. При триваючих злочинах протиправна поведінка, яка йде за первісним актом злочинного посягання і охоплюється складом злочину, має невизначено тривалий характер, тобто вона може здійснюватись як завгодно довго. Тому, строк давності стосовно триваючих злочинів обчислюється з часу їх припинення за волею або всупереч волі винного, або з часу настання подій, які трансформують його поведінку у незлочинну.

Перевіривши доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , викладені у апеляційній скарзі колегія суддів дійшла висновку, що вони не знайшли свого підтвердження. Всі докази судом, досліджені у повному обсязі, їм надано вірну правову оцінку, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.
Судом враховано, що ОСОБА_9 раніше не судимий, вчинив злочин середньої тяжкості і внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, за місцем проживання позитивно характеризується, працює на ПП «Артус МЗ», колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідає вимогам ст.65 КК України.
За таких обставин колегія суддів, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу обвинуваченого, не підлягаючою задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу останнього - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2