АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи 766/9239/16-к
Справа № 11-кп/791/626/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія вирок п.п.6, 13 ч.2 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2017 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :
Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
З участю прокурора ОСОБА_6
Захисника ОСОБА_7
Обвинуваченого ОСОБА_8
Потерпілого ОСОБА_9
Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000147 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсона, громадянина України,зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого1)31.05.1996 року Суворовським районним судом м.Херсона за ч.2 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі; 2) 29.05.2001 року Херсонським обласним судом за ч.2 ст.140, ч.4 ст.117, п.«Ж» ст.93, ст.42 КК України на 15 років позбавлення волі, звільнений 22.12.2014 року;
- обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком, ОСОБА_8 засуджено за п.п.6, 13 ч.2 ст.115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч.4 ст.187 КК України у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. У відповідності зі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді довічного позбавлення волі, із поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, з конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 02.04.2016 року. На підставі ч.ч.1,5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02.04.2016 року по 27.02.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За вироком суду вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів по справі.
Відповідно до вироку суду ОСОБА_8 у період часу з 21 год. 31.03.2016 року до 07 год. 01.04.2016 року, умисно, за корисливим мотивом, направленим на незаконне заволодіння чужим майном, знаходячись з дозволу потерпілої ОСОБА_10 у будинку АДРЕСА_2 , вчинив на останню розбійний напад поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилося в тому, що ОСОБА_8 за допомогою кухонного ножа, наніс ОСОБА_10 не менше сімнадцяти ударів в область голови, шиї та грудної клітини, чим спричинив потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, а саме: шість проникаючих колото-різаних ран грудної клітини з пошкодженням грудного відділу аорти, пахвової артерії та вени, правої та лівої легені, трахеї від яких настала смерті ОСОБА_10 , після чого, ОСОБА_8 заволодів належним їй майном, а саме: мобільним телефоном «Nokia 1200» вартістю 250грн., мобільним телефоном «Самсунг Е-1080» вартістю 250 грн., золотим ланцюжком 585 проби, вагою 5,77г, вартістю 3449,59грн., золотим хрестиком 585 проби, вагою 2,36 г., вартістю 1410,93грн., золотими сережками з червоними каменями, 585 проби, вагою золота без каменів по 2г кожна, загальною вагою 4 г., вартістю 2391,4грн., каблучкою 925 проби, вагою 5г, вартістю 56,4 грн., якими розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 7808,32грн.

Крім того, ОСОБА_8 будучи раніше засудженим 29.05.2001 року Херсонським обласним судом за вчинення кримінального правопорушення проти життя і здоров`я особи за п."Ж" ст.93 КК України (в редакції 1960 року), знову вчинив умисне вбивство, а саме у ході вчинення розбійного нападу на ОСОБА_10 , у період часу з 21 год. 31.03.2016 року до 07 год. 01.04.2016 року, знаходячись у неї в будинку АДРЕСА_2 , умисно, за мотивом направленим на протиправне позбавлення життя людині похилого віку та за корисливим мотивом, направленим на незаконне заволодіння чужим майном, кухонним ножем, наніс ОСОБА_10 не менше сімнадцяти ударів в область голови, шиї та грудної клітини, чим спричинив потерпілій, згідно висновку судово-медичної експертизи №399 від 28.04.2016, тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості об`єднані у дві групи:
- перша група: шість проникаючих колото-різаних ран (рани №№15, 16, 17- в рані проходить чотири раньових канали) грудної клітини з пошкодженням грудного відділу аорти, пахвової артерії та вени, правої та лівої легені, трахеї - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 ;
- друга група: чотирнадцять непроникаючих колото-різаних ран голови, шиї, грудної клітини (рани №1-14), чотири різані рани правої кисті ( рани №18- 21) враховуючи їх множинність, глубину, носять ознаки ушкоджень середньої тяжкості по критерію тривалістю розладу здоров`я.
Смерть потерпілої ОСОБА_10 настала на місці від гострої крововтрати в результаті проникаючих колото-різаних ран грудної клітини з пошкодженням грудного відділу аорти, пахвової артерії та вени, правої та лівої легені, трахеї.
Після вчинення вбивства ОСОБА_10 , ОСОБА_8 заволодів належним її майном, а саме: мобільним телефоном «Nokia 1200» вартістю 250грн., мобільним телефоном «Самсунг Е-1080» вартістю 250грн., золотим ланцюжком 585 проби, вагою 5,77г, вартістю 3449,59грн., золотим хрестиком 585 проби, вагою 2,36г, вартістю 1410,93грн., золотими сережками з червоними каменями, 585 проби, вагою золота без каменів по 2г, кожна, загальною вагою 4 вартістю 2391,4грн., каблучкою 925 проби, вагою 5г, вартістю 56,4грн., яким розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 та доведеність вини не оспорює. Призначаючи покарання суд фактично не врахував те, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; має постійне місце проживання, цивільну дружину, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується. Просить вирок змінити, призначити ОСОБА_8 за п.п.6, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України остаточне покарання у виді 15 років позбавленням волі.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що обвинувальний акт відносно нього не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, чим порушено його право на захист. Його вина в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не доведена. Просить вирок скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.
Заслухавши суддю - доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, прокурора, який просив апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін, потерпілого ОСОБА_9 , який просив вирок залишити без змін, в судових дебатах, сторони залишилися на попередніх позиціях, обвинуваченого під час надання йому останнього слова, який просив вирок суду скасувати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується ретельно дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, та є обґрунтованим.
Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому та надав тільки пояснення про те, що заходячись у будинку ОСОБА_10 , посварився з останньою, не пам`ятає як взяв кухонний ніж, та наніс їм удари потерпілій, після чого забрав з тумбочки мобільні телефони та золоти вироби, які в наступному продав. Визнав вартість вкраденого майна, яка була встановлена експертизою.
Окрім визнавальних показань, вина ОСОБА_8 підтверджується також наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Показами потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні підтвердив, що вранці 01.04.2016 року зателефонував брат ОСОБА_11 , сказав, що їх матір вбив його однокласник ОСОБА_12 , встановив, що з будинку матері зникли її мобільні телефоні та золоти прикраси.
З показів свідка ОСОБА_11 вбачається, що він 31.03.2016 року приходив до будинку своєї матері ОСОБА_10 , де побачив обвинуваченого, мати сказала, що це ОСОБА_13 - однокласник його брата. Він пішов, а вранці наступного дня його повідомили про те, що його мати знайшли вбитою в її будинку, він відразу ж запідозрив того ОСОБА_14 , став телефонувати брату, та з`ясував що ОСОБА_13 це ОСОБА_15 . З будинку матері зникли її мобільні телефоні та золоти прикраси, зазначені вище.
З протоколу огляду місця події від 01.04.2016 року з прикладеною схемою та фототаблицею, видно, що місцем вчинення злочину є будинок АДРЕСА_2 та зафіксовано знаходження в ньому у спальній кімнаті на ліжку трупа ОСОБА_10 , вилучені наволоки, підодіяльник, простирадла, мікрооб`єкти з долонь трупу (т.1 а.п.3-28).
Відповідно до протоколу додаткового огляду місця події від 02.04.2016 року з прикладеною схемою та фототаблицею, виходить, що з місця вчинення злочину з будинку АДРЕСА_2 на кухні було знайдено та вилучено кухонний ніж (т.1 а.п.86-92)
Висновком судово-медичної експертизи №399 від 28.04.2016 року, відповідно до якого на трупі ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості об`єднані у дві групи: - перша група: шість проникаючих колото-різаних ран (рани №№15, 16, 17 - в рані проходить чотири раньові канали) грудної клітини з пошкодженням грудного відділу аорти, пахвової артерії та вени, правої та лівої легені, трахеї - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 ; - друга група: чотирнадцять непроникаючих колото-різаних ран голови, шиї, грудної клітини (рани №1-14), чотири різані рани правої кисті (рани №18-21) враховуючи їх множинність, глибину, носять ознаки ушкоджень середньої тяжкості по критерію тривалістю розладу здоров`я. Смерть ОСОБА_10 настала на місці від гострої крововтрати в результаті проникаючих колото-різаних ран грудної клітини з пошкодженням грудного відділу аорти, пахвової артерії та вени, правої та лівої легені, трахеї (т.1 а.п.31-34)
Висновками судово-медичної експертизи №44-к від 25.04.2016 (т.1 а.п.35036) та №46 від 29.04.2016 (т.1 а.п.100-101), відповідно до яких пошкодження кожного шматка от трупа ОСОБА_10 є колото-різаним і виникло від дії колото-ріжучого знаряддя типу клинка ножа, що має лезо й обух шириною клинка близько 35 мм, не виключається ножем, вилученим з місця події.
Висновком судової експертно-криміналістичної експертизи №333 від 28.07.2016 року, згідно з яким на змивах руків`я ножа вилученого з місця події виявлена кров, яка має генетичні ознаки які належать ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (т.1 а.п.94-98)
Протоколами затримання і огляду ОСОБА_8 від 05.04.2016 року на АДРЕСА_3 , згідно з якими в ході затримання ОСОБА_8 та огляду, у нього було виявлено та вилучено серед інших речей - спортивну куртку сірого кольору фірми «Пума» зі слідами схожими на кров на внутрішній поверхні правого рукава, на внутрішній поверхні спини та з лівої сторони у нижній її частині (т.1 а.п.135-139).
Висновком судової експертно-криміналістичної експертизи №334 від 19.07.2016 року, відповідно до якої на вилученій у ОСОБА_8 при затриманні спортивної куртки виявлені плями крові, які мають генетичні ознаки, що збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_10 , а також з генетичними ознаками крові ОСОБА_8 (т.1 а.п.140-144).
Протоколом пред`явлення особи, для впізнання за фотознімками від 05.04.2016 року, згідно з яким свідок ОСОБА_11 вказав на фото із зображенням ОСОБА_8 під №1, як на особу, яка 31.03.2016 року близько 13 год. прийшла до його матері ОСОБА_10 та залишилася у неї вдома, коли він уходив (т.1 а.п.125-130).
Протоколом пред`явлення особи, для впізнання за фотознімками від 05.04.2016 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 вказав на фото із зображенням ОСОБА_8 під №4, як на особу, в якої він придбав два мобільних телефоні «Nokia 1200» і «Самсунг Е-1080» (а.п.125-130).
Під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, про що складено відповідний протокол від 21.04.2016 року (т.1 а.п.151-158), в наступному розсекречених, ОСОБА_8 визнає факт вбивства ним ОСОБА_10 , заволодіння телефонами та золотими виробами потерпілої, які продав.
Вартість викраденого майна підтверджена висновком експерта від 28.04.2016 року №2783 (т.1 а.п.106-109), відповідно до якого ринкова вартість досліджуваних ювелірних виробів станом на 01.04.2016 року могла складати: золотого ланцюжка 585 проби, вагою 5,77г. - 3449,59 грн., золотого хрестика 585 проби, вагою 2,36 г. - 1410,93 грн., золоті сережки з червоними каменями, по 2 кожна, загальною вагою 4 г. вартістю 2391,4 грн., каблучкою 925 проби, вагою 5 - 56,4грн., а також мобільного телефону «Nokia 1200» - 250грн., мобільного телефону «Самсунг Е-1080» - 250грн., на загальну суму 7808грн. 32 коп.
Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_8 про сварку під час вбивства, та заволодіння майном після вбивства, оскільки здійснюючи напад та спричиняючи зазначені вище тілесні ушкодження, ОСОБА_8 бажав саме настання смерті потерпілої з метою в наступному безперешкодного заволодіння її майном, про що свідчить кількість нанесення ножових поранень в життєво-важливі органи, а також те, що напад на потерпілу був здійснений у спальної кімнаті, на спальному ліжку, коли вона була вже в нічній сорочці, тобто спала чи приготувалася до сну, із застосуванням кухонного ножа, який обвинувачений приніс до спальної кімнати з метою вчинення вбивства потерпілої з метою заволодінням її майном, що підтверджується зазначеними вище доказами, у тому числі показами потерпілого, достовірність яких не викликає сумнівів.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №210 від 24.04.2016 року психічним захворюванням у розумінні ст.19 ч.2 КК України ОСОБА_8 не страждає, в період вчинення інкримінованого йому діяння у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Таким чином, вказані докази, які були судом належним чином перевірені та оцінені у сукупності, повністю підтверджують вину ОСОБА_8 за п.п.6, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого, який заперечує свою причетність до вчиненого злочину, - є безґрунтовними і розцінюються колегією суддів як спосіб уникнення покарання за вчинені злочини у виді довічного позбавлення волі.
Таким чином, дослідивши та проаналізувавши наведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дав їм належну оцінку й обґрунтовано прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за який його засуджено, і правильно кваліфікував його дії за ч.4 ст.187, п.п. 6,13 ч.2 ст.115 КК України, а саме як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі з корисливих мотивів, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, щообвинувальний акт відносно нього не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, чим порушено його право на захист, є немотивованими та безпідставним. Так, під час підготовчого судового засідання 10.10.2016 року суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за п.п.6, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України вимогам ст.291 КПК України, крім того, учасники процесу, в тому числі й обвинувачений, не заперечували проти призначення справи до розгляду.
Відповідно до вимог пункту 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною радою України, та практикою Європейського суду з прав людини обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Вивченням матеріалів справи, встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000147 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, містить виклад тих фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення за п.п.6, 13 ч.2 ст.115 та за ч.4 ст.187 КК України.
Таким чином, висунуте ОСОБА_8 обвинувачення є зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду, формулювання обвинувачення викладено повно та конкретно, містить час, місце, спосіб та інші обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованих злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
ОСОБА_8 призначено покарання в межах санкції частини статті, за якою його засуджено. Приймаючи таке рішення суд керувався вимогами ст.ст.50, 65 КК України та навів обґрунтування, які колегія суддів вважає достатніми.
Зокрема, покарання є таким, що відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року, без порушення правил його призначення.
Призначаючи покарання суд врахував ряд обставин, зокрема й ті, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, а саме: характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких; обставини й дані про особу ОСОБА_8 , зокрема, посередню характеристику за місцем проживання, офіційно не працевлаштований, разом з співмешканкою має на утримані малолітню дитину, батьком якої не зареєстрований, також, враховані конкретні обставини злочину, спосіб його вчинення, а також те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий,в тому числі за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (29.05.2001 року Херсонським обласним судом за ч.2 ст.140, ч.4 ст.117, п.«Ж» ст.93, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на 15 років позбавлення волі), порівняно недавно (22.12.2014 року) був звільнений з місць відбування покарання, проте на шлях виправлення не став, та знову вчинив особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання, в тому числі довічне позбавлення волі, що значно підвищує ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого, та що на думку колегії суддів свідчить про стійкість установки ОСОБА_8 на ведення злочинного способу життя в подальшому, і його небажання ставати на шлях виправлення, що не виключає вчинення ним кримінальних правопорушень в наступному, в тому числі з посяганням на здоров`я та життя людини. Суд також врахував обставини, що пом`якшують покарання: визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття, яке виразилося у тому, що в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого, обставини, що обтяжують покарання: вчинення злочину проти особи похилого віку.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції покарання у вигляді довічного позбавлення волі буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що призначення менш суворого виду покарання буде недостатнім для досягнення цієї мети.
Визнати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим та для заміни виду покарання на більш м`який, як про це зазначає в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не має підстав.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були б підставами для скасування або зміни вироку, не встановлено.
Тому, колегія суддів, підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року відносно ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення, безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)
_________________ ____________________ ________________

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_2