пр. № 1-кп/336/21/2017
№ 335/4539/15-к
ВИРОК
Іменем України
11 травня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, проживає у АДРЕСА_1 , непрацюючого, інваліда першої групи, освіта неповна середня, раніше не судимого,

звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 04 квітня 2015 року в період часу з 12.00 до 14.00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись за місцем свого мешкання у кв. АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин та зловживання алкогольними напоями, наніс молотком, який він тримав у руці, 2 удари в область голови потерпілого, внаслідок чого останній втратив свідомість та впав, після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, взяв у руки ніж та наніс ним ОСОБА_7 25 ударів в область грудної клітки, тулуба та голови, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_7 множинні гематоми обличчя, набряк м`яких тканин у лівій скроневій області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; закритий перелом кісток носа, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; рани непроникаючого характеру в області грудної клітини справа в проекції 5-9 ребер по заднє-пахвовій лінії (7 ран), в міжлопатковому просторі (5 ран), рани справа на кордоні верхньої частини сідниці та нижньої третини правої бокової стінки живота (одна рана), в області лівої сідниці (2 рани), в міжбрівній області (одна рана), які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; проникаючі поранення грудної клітки справа в проекції 5 ребра по середньо-пахвовій лінії (2 рани) та зліва в проекції 5-9 ребер по середньо-пахвовій лінії (6 ран) з пересіченням 8 ребра зліва, міжреберних судин, з наскрізним пораненням нижньої долі лівої легені по боковій поверхні, 9 сегмента нижньої долі правої легені на боковій поверхні, 5 сегменту середньої долі правої легені, з ушкодженням діафрагми, з наступним проникненням ранового каналу у черевну порожнину без ушкодження органів черевної порожнини, з розвитком пневмогемоторакса (скупченням крові та повітря в плевральній порожнині), з виникненням підшкірних емфізем грудної клітки зліва та справа по боковим її поверхням, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Від множинних колото-різаних поранень грудної клітки, які частково проникаючі в плевральні порожнини з пошкодженням листків плеври, тканин легень та судин, що ускладнились підшкірною емфіземою, гемопневмотораксами, фіброзно-фібринозним плевритом, а в подальшому розвитком септичних ускладнень, при наростаючих явищах ендогенної інтоксикації і формуючої поліорганної недостатності ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 о 06.30 годині у КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», та проникаючі ушкодження у ОСОБА_7 знаходяться із настанням смерті у прямому причинному зв`язку, який має у конкретному випадку випадковий характер, і тим самим ОСОБА_4 спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 , що спричинили смерть потерпілого.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 121 ч. 2 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину повністю не визнав, причетність до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 заперечував. По суті пояснив, що з ОСОБА_7 був знайомий близько 20 років, вони були в нормальних приятельських стосунках, разом вживаючи спиртні напої, ніколи не сварились. 04.04.2015 року близько 23.00 години ОСОБА_7 прийшов додому ОСОБА_4 , візуально виглядав побитим, його одяг був закривавлений, в області грудей була кров. ОСОБА_4 пустив його в квартиру, оскільки пожалів. Того дня ОСОБА_4 був тверезим, оскільки не було кому принести йому спиртних напоїв. На запитання ОСОБА_4 ОСОБА_7 , перебуваючи у коридорі квартири, пояснив, що на вул. Деповській його побили кілька неповнолітніх осіб, після чого ОСОБА_7 пройшов до кухні, де впав та лежав. ОСОБА_4 у свою чергу рушив до кімнати, де перебував до ранку. Вранці десь о сьомій годині ОСОБА_4 покликав двох чоловіків, які не мають постійного місця проживання, одного ОСОБА_4 знає на ім`я ОСОБА_8 , імені іншого не знає, та попросив допомогти ОСОБА_7 . Вказані чоловіки, узявши ОСОБА_7 під руки, вивели його, а ОСОБА_4 у свою чергу повернувся до квартири. Того ж дня його знайома на ім`я ОСОБА_9 прийшла до ОСОБА_4 та витерла кров, яка залишилась на підлозі кухні, де лежав ОСОБА_7 . Того ж дня до квартири ОСОБА_4 прийшли працівники поліції, які почали фотографувати, але будь-яких документів не пред`являли, забрали з квартири молоток та один з ножів, одяг не забирали. Наступного разу ОСОБА_4 викликали до поліції приблизно через місяць.

Потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що померлий ОСОБА_7 був його батьком, який ніде не працював та вживав різноманітні спиртні напої кожного дня або через день протягом останніх восьми років. На пропозиції сина працевлаштуватись та лікуватись від алкоголізму ОСОБА_7 відмовлявся. Мешкали вони утрьох з ОСОБА_6 . Батько по характеру був добрим та поступливим, зріст ОСОБА_7 приблизно 173 см, вага десь 60-70 кг. 04.04.2015 року ОСОБА_10 пішов на роботу, а ОСОБА_7 пішов в бік вул. Омельченка. Коли ОСОБА_10 повернувся з роботи ввечері, батька вдома не було, на дзвінки він не відповідав, але за батька ОСОБА_10 не хвилювався, оскільки останній добре знав цей район. Наступного дня приблизно о 06.00-06.15 годині батько повернувся додому, прийшов сам, був побитим, на обличчі були синці, але відкритих ран на голові видно не було, одяг закривавлений, кров вже висохла. ОСОБА_7 повідомив, що ночував у «Морячка», а побили його неповнолітні особи, де саме не уточнював. Оскільки ОСОБА_7 погано почувався, тож викликали швидку медичну допомогу та працівників поліції. Після госпіталізації та лікування ОСОБА_7 виписали, після чого він повідомив, що це зробив « ОСОБА_11 », імені чи прізвища не називав. Через деякий час стан здоров`я батька погіршився, його знову госпіталізували та він лікувався, в цей період часу він виїжджав для проведення слідчого експерименту, пересувався самостійно. Однак, потім стан здоров`я ОСОБА_7 знов погіршився та останній помер. Після смерті батька слідчий ОСОБА_10 сказав, що особа на прізвисько « ОСОБА_11 » це ОСОБА_4 .

В останніх судових засіданнях потерпілий та цивільний позивач участі не брав, звернувшись до суду з заявою про проведення судового розгляду за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_7 був його сином, вони утрьох з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 мешкали разом за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 зловживав спиртними напоями, постійно не працював близько восьми років, маючи лише випадкові заробітки. З цього приводу у них виникали конфлікти, оскільки ОСОБА_7 не бажав лікуватися та працювати. Постійно син спілкувався з ОСОБА_12 , який мешкає у четвертому під`їзді, чоловіком на ім`я ОСОБА_13 та жінкою на ім`я ОСОБА_9 , яка не має постійного місця проживання. Також ОСОБА_7 спілкувався з ОСОБА_4 , з яким вони разом вживали алкогольні напої. 04.04.2015 року син та онук вранці пішли з дому, онук ОСОБА_10 на роботу, а ОСОБА_7 казав, що збирається нарізати верби та продати її. Ввечері син не з`явився, а прийшов лише вранці 05.04.2015 року о 06.50 годині. Обличчя ОСОБА_7 було опухлим, на лобі поріз, він зайшов до кімнати та впав. Після приїзду швидкої медичної допомоги ОСОБА_7 роздягли, у нього виявились порізи в області грудей та спини, далі його повезли до лікарні, де зробили операцію. За деякий час ОСОБА_7 покращало, його перевели до торакального відділення, він став самостійно ходити. В двадцятих числах квітня ОСОБА_7 працівники поліції вивозили до парку. ОСОБА_7 казав, що його побили в парку, а після цього він пішов до ОСОБА_4 . Також ОСОБА_7 повідомляв, що його побили біля будинку АДРЕСА_4 , але хто саме побив не повідомляв. 02.05.2015 року ОСОБА_7 стало гірше, потім знову краще та його збирались вже виписувати, однак, 09.05.2015 року стан його здоров`я знов погіршився, а ІНФОРМАЦІЯ_3 останній помер.

В якості цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_6 наполягали на задоволенні заявлених вимог з підстав, які визначені в позовних заявах (т. 1 а.с. 106-107).

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що не має постійного місця проживання. В 2015 році вранці десь о 6 чи 7 годині, в який саме день не пам`ятає, він шукав чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , з яким вони разом «бомжували». Проходячи мимо будинку, де мешкав ОСОБА_4 , свідок почув, як хтось його покликав. Озирнувшись, свідок побачив чоловіка на ім`я ОСОБА_15 , з яким його за три дні до того познайомили ОСОБА_16 та ОСОБА_8 , вони разом вживали настій глоду. ОСОБА_15 був сильно побитий, обличчя та одяг у крові, сидів на лавці біля під`їзду, де мешкає ОСОБА_4 , попросив, щоб йому допомогли дійти додому. ОСОБА_14 допоміг ОСОБА_15 піднятися та вони пішли додому останнього, а по путі зустріли ОСОБА_8 . На запитання ОСОБА_14 , хто його побив, ОСОБА_7 сказав: «Какие-то малолетки». Коли дійшли до під`їзду будинку, де мешкав ОСОБА_7 , зупинились, а ОСОБА_17 відвів ОСОБА_7 , після чого вони пішли збирати пляшки.

В ході допиту свідка ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що того дня у нього вдома були ОСОБА_8 та ОСОБА_18 .

Також свідок ОСОБА_14 вказав, що вдома у ОСОБА_4 ніколи не був, а прізвисько ОСОБА_4 було « ОСОБА_19 ».

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що ОСОБА_7 знав близько 10-12 років, вони дружили. Якогось дня у 2015 році, коли саме свідок не пам`ятає, вранці він разом з ОСОБА_7 йшли до аптеки, щоб придбати настій глоду. Купивши 3 або 4 флакони настою глоду, вони випили по одному флакону, після чого вирішили прогулятись. Проходячи мимо будинку, де мешкає ОСОБА_4 , побачили останнього, він сидів біля лавки у колясці. В ході спілкування з останнім ОСОБА_20 та ОСОБА_7 випили ще по флакону настою глоду, після чого вирішили піти купити ще. В аптеці вони придбали ще 4 або 5 флаконів настою глоду за спільні гроші, частину з яких дав ОСОБА_4 . Потім повернулись до ОСОБА_4 , якого підняли до квартири, де ще перебували деякий час, потім свідок пішов десь об 11 годині, а ОСОБА_7 вирішив залишитись,оскільки ще залишалось 1 чи 2 флакони настою глоду. Через день свідок дізнався, що ОСОБА_7 перебуває у лікарні. З ОСОБА_4 свідок спілкувався 1-2 рази на місяць, допомагав останньому з покупками, між собою ОСОБА_4 називали «Дідом» або «Рибаком», він іноді міг погарячкувати та вигнати гостей, але фізичного насильства ніколи не застосовував, в квартирі обвинуваченого часто були різні люди, серед яких були ОСОБА_7 , а також чоловіки на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_18 .

Також судом досліджувались відеозаписи з допитом потерпілого ОСОБА_7 та протокол та відеозапис слідчого експерименту, проведеного з ОСОБА_7 .

Так, допитаний слідчим 28.04.2015 року ОСОБА_7 пояснив, що з ОСОБА_4 вони знайомі багато років, конфліктів ніколи не було, разом вживали алкогольні напої. Того дня вони зустрілись біля будинку АДРЕСА_4 та ОСОБА_4 попросив придбати два флакони настою глоду, дав грошей та вони сходили до аптеки. Потім ОСОБА_7 поніс заносити настоянку, а коли зайшов, одразу удар, після чого він нічого не пам`ятає. Далі ОСОБА_7 вказує, що його вдарили одразу, а саме, ймовірно, коли він зайшов до квартири, а далі він нічого не пам`ятає, але відчував начебто його б`ють ногами по ребрах. Чи був хтось у ОСОБА_21 в квартирі не пам`ятає, скільки разів його вдарили не пам`ятає, ножа не бачив. Далі від вийшов через загальні двері та спустився на вулицю, де попросив знайомого на ім`я ОСОБА_22 допомогти дійти додому. Далі ОСОБА_7 змінює покази, пояснюючи, що ніч до ранку він провів в загальному коридорі, а вдарили його скоріш за все по руці, оскільки на ній були пошкодження, а флакони з настоянкою глоду були розбиті на кухні. Перший удар він отримав у положенні сидячи, потім йому здавалось, що його б`ють ногами. Далі він отямився, побачив, що флакони з настоянкою глоду розбиті та вийшов з квартири. В ході допиту далі ОСОБА_7 знову змінює пояснення, посилаючись, що першого удару він не пам`ятає, як не пам`ятає і того, як йому спричинялись тілесні пошкодження. Того дня він йшов разом зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_16 , а з ОСОБА_4 зустрілись після 14.00 години.

В ході слідчого експерименту 30.04.2015 року ОСОБА_7 вказував, що того дня біля кута будинку сидів ОСОБА_4 , який попросив купити два флакони настоянки глоду. ОСОБА_7 придбав вказану настоянку та приніс ОСОБА_4 , зайшов і тут все трапилось. Отямившись ввечері, підвівся та пішов в коридор, де лежав до ранку. Може йому ще і наносились якісь удари, але він не відчував. Надалі ОСОБА_7 спустився на вулицю, а ОСОБА_4 поїхав по вулиці на візку. Скоріш за все вдарили його по руці, а конфлікт був лише на кухні. Того дня ОСОБА_7 випив лише півфлакону настоянки глоду, більше алкогольних напоїв не вживав.

Відповідно до протоколу огляду місця події (т. 2 а.с. 50-66) 05.04.2015 року в період часу з 15.00 години до 16.50 години без ухвали слідчого судді та без дозволу власника квартири ОСОБА_4 слідчим ОСОБА_23 проведено огляд сходової площадки на п`ятому поверсі в під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_4 , а також і квартири АДРЕСА_2 .

Тож фактично в ході вказаного огляду слідчим без ухвали слідчого судді та без дозволу чи добровільної згоди володільця житлового приміщення всупереч вимогам ст. 233 КПК України був проведений огляд квартири ОСОБА_4 , хоча для того не було підстав, визначених частиною 3 ст. 233 КПК України.

Водночас ухвалою слідчого судді від 06.04.2015 року, копії якої прокурором не надано, але про наявність її зазначено у реєстрі матеріалів кримінального провадження, наданий дозвіл на проведення огляду квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований ОСОБА_4 .

В ході вказаного огляду слідчим і були виявлені та вилучені усі речові докази, які в подальшому були об`єктами експертних досліджень.

Так, було вилучено п`ять слідів папілярних узорів (в протоколі огляду місця події не вказано з яких саме поверхонь вилучені такі сліди, водночас на паперовому аркуші, де знаходяться вказані сліди, зазначено, що сліди були вилучені з гранованого стакану з кухні квартири); ніж з дерев`яним руків`ям зі столу на кухні; молоток з загального коридору між квартирами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 ; фрагмент паперу з нашаруванням речовини бурого кольору. Також в ході огляду були знайдені сліди речовини бурого кольору, з яких зроблено змиви. Так, були відібрані, а в подальшому досліджені, сліди речовини бурого кольору, які розташовувались на сходовій площадці під`їзду, в загальному коридорі між квартирами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , з тумби в загальному коридорі між квартирами, з підлоги кімнат № 1 та АДРЕСА_7 (всього п`ять змивів).

З висновку експерта № 172 від 15.04.2015 року (т. 1 а.с. 236) вбачається, що п`ять слідів папілярних узорів рук, вилучені 05.04.2015 року при огляді місця події по АДРЕСА_1 (з дослідницької частини висновку вбачається, що сліди вилучені з поверхні стакану на кухні) придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили).

Як вбачається з висновку експерта № 870 (т. 1 а.с. 241) в слідах на п`ятьох змивах (об`єкти 1-5) на фрагменті газети (об`єкт № 6) та на фрагменті журналу (об`єкт № 7) встановлена наявність крові людини та виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, у тому числі від самого потерпілого ОСОБА_7 . В змивах з правої (об`єкт № 8) та лівої (об`єкт № 9) рук ОСОБА_4 наявність крові не встановлена.

Натомість при огляді місця події фрагменту журналу не вилучалось, адже вилучався лише один фрагмент паперу, тож що це за об`єкт слідчий направив експерту та звідки цей предмет узявся незрозуміло.

Висновку експерта № 864 від 08.04.2015 року, на який мається посилання у висновку експерта № 870, стороною обвинувачення суду не надано, між тим саме в ході проведення експертизи № 864, як це вбачається зі змісту висновку експерта № 870, визначалась група крові ОСОБА_7 .

З висновку дактилоскопічної експертизи № 171 (т. 1 а.с. 247) вбачається, що на поверхнях ножа та молотка, які були вилучені 05.04.2015 року при огляді місця події по АДРЕСА_1 будь-яких слідів папілярних узорів виявлено не було.

Відповідно до висновку № 302 (т. 2 а.с. 2) при судово-цитологічному дослідженні ножа та молотку знайдена кров людини чоловічої статі. При встановлені групової приналежності знайденої крові виявлені антиген Н і ізогемаглютиніни анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0, що дозволяє припустити її походження від потерпілого ОСОБА_7 . Клітин поверхневого шару епітелію, придатних для дослідження, не виявлено.

Згідно з висновком експертизи № 1456м, проведеної 24.04.2015 року (т. 1 а.с. 212) у ОСОБА_7 були виявлені проникаючі поранення грудної клітки справа в проекції 5 ребер по середньо-пахвовій лінії (2 рани) та зліва в проекції 5-9 ребер по середньо-пахвовій лінії (6 ран) з перетином 8 ребра зліва, міжреберних судин, з наскрізним поранення нижньої долі лівої легені, з пораненням 5 сегменту верхньої долі лівої легені по боковій поверхні, 9 сегменту нижньої долі правої легені на боковій поверхні, 5 сегменту середньої долі правої легені, з пошкодженням діафрагми, з наступним проникненням ранового каналу у черевну порожнину без пошкодження органів черевної порожнини, з розвитком пневмогемоторакса (скупчення крові та повітря в плевральній порожнині), з розвитком підшкірних емфізем грудної клітки зліва та справа по боковим її поверхням, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Рани непроникаючого характеру в області грудної клітки справа в проекції 5-9 ребер по заднє-пахвовій лінії (7 ран), в міжлопатковому просторі (5 ран), рани справа на межі верхньої частини сідниці та нижньої третини правої бокової стінки живота (1 рана), в області лівої сідниці (2 рани), в міжбрівній області (1 рана) у ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Вищевказані тілесні ушкодження утворились від дії предмету (предметів), які мають колюче-ріжучі властивості, що підтверджується наявністю лінійної шкірної рани та переважанням глибини ранового каналу над довжиною шкірної рани.

Також у ОСОБА_7 виявлені закритий перелам кісток носу, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я.

Множинні гематоми обличчя, набряк м`яких тканин в лівій скроневій області, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого (тупих) предметів.

Давність утворення пошкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи (з обставин справи на момент проведення експертизи вказано, що ОСОБА_7 дорогою додому був побитий невідомими особами 04.04.2015 року близько 14.00 години).

Згідно з висновком експертизи № 1490д, проведеної 27.04.2015 року (т. 1 а.с. 215) експертом доповнено, що виявлені та перелічені в висновку експерта № 1456м тілесні ушкодження утворились не менш ніж від 27 травматичних впливів.

Як зазначено у висновку експерта № 1491д від 27.04.2015 року (а.с. 218) взаємне розташування потерпілого та нападника в момент спричиненні тілесних ушкоджень могло бути будь-яким за умови доступності відповідної частини тіла для нанесення удару.

Відповідно до висновку експертизи № 1551д, проведеної 30.04.2015 року (т. 1 а.с. 221) не виключено утворення ран, спричинених ОСОБА_7 04.04.2015 року, ножем, який був вилучений в ході огляду за адресою: АДРЕСА_1 .

Експерт ОСОБА_24 суду повідомила, що проводила судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_7 , при проведенні експертизи огляду ОСОБА_7 вона не проводила, керувалась лише медичною документацією, при дослідженні якої дійшла висновку, що ОСОБА_7 було спричинено 25 колюче-ріжучих поранень, 8 з яких були проникаючими та носили характер тяжких. Також у ОСОБА_7 був перелам кісток носа. Про пошкодження в області голови ОСОБА_7 в медичній документації вказівок не було. При спричиненні поранень ОСОБА_7 повинен був змінювати своє положення, оскільки рани знаходились в різних частинах тіла з різних боків.

Після демонстрації експерту відеозапису зі слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 експерт уточнила, що не може вказати що це за сліди у останнього на голові в задній частині, оскільки в медичній документації про поранення в області голови не зазначено.

Як вбачається з висновку експерта № 1630 (т. 1 а.с. 224) смерть ОСОБА_7 настала від множинних колото-різаних поранень грудної клітки, частиною проникаючих до плевральних порожнин з пошкодженням листків плеври, тканей легень та судин, ускладнених підшкірною емфіземою, гемопневмотораксами, фіброзно-фібринозним плевритом, а в подальшому розвитком септичних ускладнень, при наростаючих явищах ендогенної інтоксикації та формуючої поліорганної недостатності, що підтверджується данними медичної документації, лабораторними дослідженнями, характером та вираженістю хворобливих змін внутрішніх органів.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 виявлені множинні колото-різані поранення грудної клітки, частково проникаючі в плевральні порожнини з пошкодженням судин та тканей легень. Проникаючі поранення мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Ушкодження перебувають зі смертю, що настала, у прямому причинному зв`язку, яка у цьому конкретному випадку має випадковий характер.

Рани непроникаючого характеру в області грудної клітки справа в проекції ребер по заднє-пахвовій лінії, в міжлопатковому просторі, рани справа на межі верхньої частини сідниці та нижньої частини бокової стінки живота, зліва на межі верхньої частини сідниці та нижньої третини правої бокової частини живота, в області лівої сідниці, в міжбрівній області у ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Вищевказані тілесні ушкодження утворились від дії предмета (предметів), які мають колюче-ріжучі властивості.

Закритий перелам кісток носу у ОСОБА_7 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я.

Множинні гематоми обличчя, набряк м`яких тканин в лівій скроневій області ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Такі пошкодження утворились від дії тупого (тупих) предметів.

За життя ОСОБА_7 страждав на захворювання, пов`язані зі зловживанням алкоголем з пошкодженням імунної системи.

Відповідно до висновку експерта № 2436 від 25.06.2015 року (т. 1 а.с. 229) при експертизі трупа ОСОБА_7 виявлені множинні колото-різані поранення обличчя, тулуба, частково проникаючі до плевральних порожнин, частково не проникаючі з ознаками загоєння. Висловитись з приводу характеристик травмуючого предмета (предметів) не виявляється можливим внаслідок давності спричинення пошкоджень. Всі виявлені у ОСОБА_7 пошкодження утворились не менше ніж від 27 окремих травмуючіх впливів або контактів з колюче-ріжучими чи тупими предметами.

Експерт ОСОБА_25 суду пояснив, що проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_7 , в ході якої прийшов до висновку, що смерть ОСОБА_7 сталась внаслідок сепсису. Так, ОСОБА_7 були спричинені рани, які були інфіковані, потім у нього виник фіброзний плеврит, а потім розвинувся сепсис. Після операції та проведеного лікування стан потерпілого був стабільно добрим, натомість стан здоров`я ОСОБА_7 за життя був поганий, оскільки нормальні функції багатьох органів були порушені та він мав ушкодження імунної системи. Такий стан здоров`я міг бути наслідком багатьох причин, в тому числі і наслідком зловживання алкогольними напоями. У разі, якщо б ОСОБА_7 мав нормальний стан здоров`я до отримання тілесних пошкоджень, то він, ймовірно, залишився б живим, натомість як при тому стані здоров`я, який був у нього фактично, організм померлого не був здатний подолати інфекцію. На голові ОСОБА_7 за данними медичної документації було два крововиливи, у лобній та потиличній областях, які виникли внаслідок дії тупих предметів. Оскільки на момент проведення експертизи усі пошкодження у ОСОБА_7 загоювались, тож визначити характерні особливості предметів, якими були завдані пошкодження не було можливим.

Таким чином, в цій частині між висновками експертів маються деякі суперечності, оскільки експертом ОСОБА_24 були виявлені лише пошкодження у виді гематом в області обличчя та закритого переламу кісток носа, натомість як про наявність крововиливу, зокрема, в потиличній частині голови ОСОБА_7 , не зазначено.

Крім того, судом вивчались інші письмові докази у вказаному кримінальному провадженні.

Так, відповідно до рапортів (т. 1 а.с. 201, 202) 05.04.2015 року о 07.10 годині до Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби 102, до якої звернувся ОСОБА_6 , який вказав, що його сина ОСОБА_7 побили, а о 08.20 годині надійшло повідомлення з п`ятої міської лікарні, працівниками якої до медичного закладу був доставлений ОСОБА_7 з множинними колото-різаними ранами бокових відділів грудної клітини, спини, рубленої раною міжбрівної області, який вказав про те, що 04.04.2015 року о 14.00 годині його побили невідомі біля будинку.

З висновку судової психіатричної експертизи (т. 2 а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_4 виявляє психічні розлади у вигляді легких розладів особистості та поведінки унаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія поєднаного ґенезу токсична, судинна). В період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, отже міг віддавати собі звіт в своїх діях та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час він також може віддавати звіт своїм діями та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протиалкогольного лікування. Протипоказань за психічним станом не має. Може предстати перед слідством та судом.

Оцінюючи досліджені докази, суд виходить з такого.

Показання ОСОБА_7 , надані ним в ході як допиту, так і слідчого експерименту, суд оцінює критично, враховуючи, що вони є непослідовними та суперечливими. Так, в ході допиту ОСОБА_7 кілька разів змінював пояснення щодо обставин подій, вказуючи на початку, що перший удар він відчув одразу, як зайшов, після чого нічого не пам`ятає, потім вказував, що після першого удару відчував як його б`ють, на його думку, ногами, а потім вказує, що перший удар йому був нанесений лише у кухні та по руці, оскільки, отямившись, він побачив розбиті флакони.

В ході допиту ОСОБА_7 зазначав, що того дня він йшов разом з ОСОБА_20 , що частково співпадає з показами самого ОСОБА_20 , а лише після 14.00 години вони разом зустріли ОСОБА_4 , натомість як допитаний судом свідок ОСОБА_20 пояснював, що зустрівся він з ОСОБА_7 того дня вранці, після чого, вживши настоянку глоду, прогулювались та зустріли ОСОБА_4 , при цьому вони разом підняли ОСОБА_4 до квартири, де ще спілкувались деякий час, після чого десь об 11.00 годині ОСОБА_20 пішов, а ОСОБА_7 залишився.

Водночас під час слідчого експерименту, проведеного лише через день після допиту, ОСОБА_7 нічого не каже про те, що він був разом з ОСОБА_20 , натомість тоді не зрозуміло яким чином він міг самотужки підняти ОСОБА_4 до квартири останнього.

В ході як допиту, так і слідчого експерименту ОСОБА_7 постійно застосовує слова та вирази «скоріш за все» або «ймовірно», що свідчить про те, що він не повідомляє про фактичні обставини події, натомість як висловлює свою суб`єктивну думку як події могли розвиватись.

Відповідно до ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Враховуючи, що покази щодо обставин подій ОСОБА_7 надавав слідчому, при цьому сторона захисту була позбавлена права перехресного допиту, в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України ОСОБА_7 не допитувався, тож суд не може покладатись на покази ОСОБА_7 , надані ним під час допиту.

З тих саме підстав суд не може брати до уваги і пояснення, надані щодо обставин подій ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту.

Таким чином, покази ОСОБА_7 , надані ним як під час допиту, так і в ході слідчого експерименту з його участю, судом у відповідності до положень ст. 87 ч. 2, ст. 95 КПК України визнаються недопустимими та такими, що не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

В ході огляду місця події, який проводився 05.04.2017 року, слідчим було оглянуто однокімнатну квартиру ОСОБА_4 , в якій слідчим оглянуто дві кімнати та кухню. Пояснень наявності двох кімнат в однокімнатній квартирі суду не надано, а з фототаблиці, доданої до протоколу огляду також не вбачається можливим встановити, які саме приміщення визначені слідчим як кімната № 1 та кімната № 2.

Суд також звертає увагу на те, що в ході огляду місця події через нетривалий час після того як ОСОБА_7 покинув квартиру ОСОБА_4 працівниками поліції не знайдено одягу ОСОБА_4 , на якому б були виявлені сліди крові ОСОБА_7 , а на руках ОСОБА_4 не було знайдено слідів крові людини, між тим, враховуючи кількість поранень, спричинених ОСОБА_7 , більшість яких супроводжувалась кровотечею, на одязі особи, якою такі поранення спричинялись, обов`язково повинні були залишити сліди крові потерпілого.

Враховуючи обмеженість ОСОБА_4 у своїх пересуваннях, наявність у нього можливості знищити або сховати закривавлений одяг дуже сумнівна, адже у своїх пересуваннях навіть за допомогою інвалідного візку він обмежений лише квартирою та під`їздом за умови, що ліфт працює, адже спуститись сходами, які ведуть з під`їзду на вулицю, на інвалідному візку самостійно він змоги не має, а видалитись на достатньо велику відстань лише за допомогою рук по асфальтованому покриттю не виявляється можливим, враховуючи, що при отриманні змивів з рук ОСОБА_4 пошкоджень на його руках виявлено та зафіксовано не було.

В ході огляду місця події також не було знайдено та зафіксовано слідів крові (бризок), які є характерними при спричиненні людині численних послідовних ножових поранень, а також не знайдено і слідів зміни місця події чи намагань приховати сліди злочину, як наприклад замити плями крові, заховати знаряддя злочину,тощо).

Усі сліди крові, які були виявлені у квартирі ОСОБА_4 та у під`їзді могли утворитись внаслідок перебування там пораненого ОСОБА_7 , а також і торкання останнім руками або одягом різних предметів.

Висунутій стороною обвинувачення версії подій суперечить і те, що молоток, яким начебто були спричинені ОСОБА_7 тілесні пошкодження, був знайдений не у квартирі ОСОБА_4 , а у загальному коридорі біля дверей квартири АДРЕСА_5 , натомість як ніж перебував на столі у кухні.

Також стороною обвинувачення знайдено сліди папілярних узорів та проведено експертизу, яка вказала, що знайдені сліди придатні для ідентифікації, натомість кому саме належать сліди папілярних узорів рук, знайдені на стакані в кухні квартири ОСОБА_4 , стороною обвинувачення не з`ясовувалось, експертиза з метою ідентифікації слідів рук не призначалась та не проводилась, хоча така ідентифікація могла б допомогти встановити інших осіб, які перебували у ОСОБА_4 останнім часом в тому числі і безпосередньо перед нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Про призначення та проведення такої експертизи сторона обвинувачення не клопотала і в ході судового провадження.

Оцінюючи результати, отримані при проведенні судової цитологічної експертизи ножа та молотку (висновок експерта № 302), суд звертає увагу на те, що в ході досудового розслідування стороною обвинувачення не призначалось експертизи для встановлення групи крові самого ОСОБА_4 , а також і інших осіб, які, зі слів свідків, систематично перебували у ОСОБА_4 , вживаючи алкогольні напої, а також не призначалось та не проводилось молекулярно-генетичної експертизи з метою точної ідентифікації крові, сліди якої знайдені на ножі та молотку, тож за відсутності таких відомостей виключити походження крові на ножі та молотку, знайдених у квартирі ОСОБА_4 , від самого обвинуваченого чи інших його відвідувачів не виявляється можливим.

Фактично, виходячи з висновку експертизи № 1456м в області обличчя у ОСОБА_7 була лише одна рана в міжбрівній області, яка спричинена за висновком тієї ж експертизи предметом з колюче-ріжучими властивостями, тобто не молотком.

Інших пошкоджень в області голови, які б могли стати джерелом кровотечі (виключаючи перелом кісок носа), в ході проведення експертиз не встановлено, тож, враховуючи, що за версією обвинувачення ОСОБА_7 було нанесено два удари молотком в область голови (а не обличчя), не зрозуміло за яких тоді обставин при такому механізмі та пошкодженнях на молотку опинилась кров ОСОБА_7 , на що посилалась сторона обвинувачення як на доказ вини ОСОБА_4 .

Враховуючи, що зі слів ОСОБА_4 . ОСОБА_7 , будучи пораненим та маючи пошкодження, які були джерелом кровотечі, перебував протягом всієї ночі спочатку на кухні, а потім в загальному коридорі, де і були вилучені відповідно ніж та молоток, виключити потрапляння навіть його крові на молоток та ніж за обставин, які не носять кримінального характеру, неможливо.

Оцінюючи висновок експерта № 1551д від 30.04.2015 року, яким не виключено, що рани ОСОБА_7 могли бути нанесені ножем, який був вилучений в квартирі ОСОБА_4 , суд звертає увагу на те, що довжина деяких ран, виявлених у ОСОБА_7 визначена експертом до 3 см, тобто 30 мм, натомість як ширина леза ножа, який був наданий суду та оглянутий в судовому засіданні, у найбільш широкому місті, де лезо приєднується до руків`я, становить лише 25 мм.

Довжина шкірної рани може бути більшою ширини клинка у разі нанесення удару під кутом. Водночас, відомості про кут нанесення ударів ножем в матеріалах кримінального провадження відсутні, відповідні питання слідчим експерту не ставились та експертом не вирішувалися, хоча у данному випадку мали суттєве значення для встановлення взаємного розташування нападника та потерпілого, враховуючи обмеженість рухливості обвинуваченого. Такі відомості не з`ясовувались і у лікарів, якими проводилась операція ОСОБА_7 безпосередньо після потрапляння померлого до лікарні. У зв`язку з загоєнням отриманих ОСОБА_7 поранень та спливом часу після події така можливість була фактично втрачена.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

В якості причини та мотиву спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 сторона обвинувачення посилалась на раптово виниклий конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин та зловживання алкогольними напоями.

Однак, в ході судового слідства стороною обвинувачення не надано тому взагалі не одного доказу.

Так, з показів допитаних судом свідків та з пояснень самого ОСОБА_7 вбачається, що будь-яких конфліктів у нього з ОСОБА_4 не було, неприязних відносин не існувало, алкогольні напої вони разом вживали багато років та підґрунтям для виникнення конфліктів це не стало.

Отже, стороною обвинувачення не доведено, що у ОСОБА_4 взагалі був хоч якийсь мотив спричиняти ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а тим більше той, який визначений в обвинувальному акті.

Також стороною обвинувачення в обвинувальному акті не визначено місце скоєння злочину, адже воно вказане як квартира АДРЕСА_2 без конкретизації приміщень квартири, де, на думку слідства, ОСОБА_7 спричинювались тілесні ушкодження, що є вкрай суттєвим у цьому кримінальному провадженні.

Також на переконання суду, стороною обвинувачення не визначений та не доведений спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , адже за обставин, які визначені в обвинувальному акті, це не виявляється можливим.

Так, ОСОБА_4 , являючись інвалідом першої групи у зв`язку з ампутацією йому нижніх кінцівок на рівні верхньої третини стегон, пересувається виключно за допомогою рук або на інвалідному візку.

Стороною обвинувачення в ході досудового розслідування не встановлений та в обвинувальному акті не конкретизований механізм нанесення двох ударів молотком та локалізація пошкоджень, які утворились від таких ударів, між тим як такі відомості є суттєвими, адже, за версією обвинувачення саме два удари молотком були нанесені першими та внаслідок отримання таких ударів ОСОБА_7 впав та втратив свідомість, хоча жодною експертизою не виявлено наявність у ОСОБА_7 пошкоджень в області голови такого характеру, які б були передумовою втрати останнім свідомості, враховуючи, що наявність у ОСОБА_7 струсу головного мозку виключена експертом ОСОБА_24 відповідно до висновку експертизи № 1456м.

Зріст ОСОБА_7 за показами його сина ОСОБА_10 складав десь 173 см, за висновком експертизи № 1630 171 см, а, виходячи з показів самого ОСОБА_7 , матеріалів слідчого експерименту та пояснень експерта ОСОБА_25 в судовому засіданні, удар молотком в область голови ОСОБА_7 був нанесений у той час, коли ОСОБА_7 стояв, при чому удар такий прийшовся у потиличну область голови, тож очевидною є неможливість ОСОБА_4 власноруч нанести такий удар людині, яка стоїть, навіть сидячи в інвалідному візку.

Надалі, за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_4 ножем наніс 25 ударів в різні частини тіла ОСОБА_7 .

При цьому поранення усі знаходились з різних боків, а також як зі спини, так і спереду, що у свою чергу передбачає або те, що ОСОБА_7 рухався самостійно, водночас він стверджував, що втратив свідомість та саме так зазначено в обвинувальному акті, або його тіло переміщувалось іншою особою, що у випадку ОСОБА_4 не виявляється можливим чи навіть ймовірним, або у разі, якщо поранення ОСОБА_7 спричиняла не одна, а кілька осіб.

Стороною обвинувачення також не висунуто версій та не встановлено обставин, за яких ОСОБА_7 отримав множинні гематоми обличчя, адже в обвинувальному акті не викладено, які саме дії мали своїми наслідками отримання ОСОБА_7 цих тілесних пошкоджень.

Версії подій, на якій наполягала сторона обвинувачення, суперечить і поведінка самого потерпілого ОСОБА_7 , який начебто будучи пораненим саме в квартирі ОСОБА_4 та саме господарем квартири, принаймні з 14.00 години 04.04.2015 року до 06.00 години ранку 05.04.2015 року продовжував залишатись саме у цій квартирі або біля неї, не маючи фізичних перешкод покинути її та звернутись за допомогою хоча б до сусідів, адже стан здоров`я ОСОБА_7 хоча і був тяжким, водночас не заважив останньому за спливом шістнадцяти годин після спричинення поранень, протягом яких у ОСОБА_26 тривала кровотеча, про що свідчить викладений у висновках експертиз опис ходу операції, проведеній останньому, залишатись у свідомості, розмовляти та дійти додому за допомогою сторонніх осіб.

В ході досудового розслідування слідчими та прокурорами не були допитані сусіди ОСОБА_4 з найближчих квартир і це при тому, що 04 квітня 2015 року це субота та у денний час, з 12.00 до 14.00 години, багато мешканців під`їзду могли перебувати вдома та почути або побачити щось важливе для встановлення істини.

В ході досудового слідства не були встановлені та не були допитані в якості свідків особи, про яких вказував ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_20 , зокрема чоловіки на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_18 .

Фактично стороною обвинувачення взагалі будь-яким чином не перевірялась версія подій, яка була викладена ОСОБА_7 з самого початку, а саме, що тілесні пошкодження він отримав від групи невідомих неповнолітніх осіб, а також і не перевірялись версії щодо причетності інших осіб до спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у квартирі ОСОБА_4 .

Між тим, ОСОБА_4 , який є інвалідом першої групи та мешкає на п`ятому поверсі, очевидно є обмеженим у пересуваннях та як він повідомляв в ході свого допиту продукти йому приносять знайомі або працівники благодійних організацій.

З фотографій огляду місця події квартири ОСОБА_4 вбачається, що на кухні наявні три булки хліба, загорнуті в пакети, між тим як ніхто зі свідків, а також і ОСОБА_7 не вказували про те, що йому приносили хліб, адже ОСОБА_7 , а також і свідок ОСОБА_20 зазначали, що придбавали та приносили лише настій глоду, що дає суду підстави вважати, що в квартирі ОСОБА_4 безпосередньо в день скоєння злочину або наступного дня, але до проведення огляду місця події, перебували і інші особи, окрім ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_20 .

З документів, які характеризують особу ОСОБА_4 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» не перебував, перебував з 1986 року по 2009 рік на диспансерному обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (т. 2 а.с. 16-18).

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на його користь, саме у цьому полягає основоположний принцип презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.
Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні №1-31/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та постанови законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ при винесенні вироків» №5 від 29.06.1990 року, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, а всі сумніви у справі, в тому числі що стосуються достатності зібраних фактичних даних, якщо вичерпані всі можливості їх доповнення та усунення, повинні тлумачитися і вирішуватися на користь підсудних.

Статті 370, 373 КПК України вказують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, у правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається обвинувальний ухил, по суті якого кожен, хто постав перед судом повинен бути визнаний винним, а навпроти гарантується та усіляко забезпечується презумпція невинуватості особи.

Як правило, чим тяжчим є злочин, тим суворіше суд повинен дотримуватись стандарту доведеності вини під час ухвалення вироку.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Зокрема, в межах виконання обов`язків, покладених ст. 92 КПК України саме на слідчого та прокуратура, сторона обвинувачення, доводячи вину обвинуваченого та доказуючи перед судом, що злочин стався саме за певних обставин та вчинений саме визначеною особою обвинуваченим, в ході досудового розслідування зобов`язана перевірити усі інші версії розвитку подій, причетність інших осіб до скоєння злочину, докласти зусиль для виявлення та фіксування доказів, які спростовують винність підозрюваного, що прямо передбачено ст. 9 ч. 2 КПК України, і лише після набуття безсумнівної впевненості у непричетності до скоєння злочину інших осіб та виключення інших версій може висунути обвинувачення конкретній особі та доводити ґрунтовність обвинувачення перед судом.

Натомість у цьому кримінальному провадженні стороною обвинувачення обов`язки, покладені на неї КПК України, не виконані належним чином, досудове розслідування закінчено поспіх в останній день строку, передбаченого ст. 219 КПК України, що, ймовірно, і обумовило отримані результати.

При цьому, після повернення обвинувального акту прокурору ухвалою суду від 27.07.2015 року фактично будь-яких слідчих дій у кримінальному провадженні не проводилось, окрім відмови захиснику у задоволенні клопотання, хоча строк досудового слідства був продовжений до трьох місяців.

Оскільки висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено належними, достатніми та допустимими доказами причетність ОСОБА_4 до спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а також і те, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 отримав за обставин, які визначені в обвинувальному акті, у зв`язку з чим ОСОБА_4 належить виправдати у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене саме обвинуваченим.

У зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_4 у скоєнні злочину, позови ОСОБА_10 та ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, визнати невинуватим та виправдати у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Речові докази у кримінальному провадженні: змиви з місця події, 5 слідів папілярних узорів, зразки крові ОСОБА_7 , змиви з рук ОСОБА_4 , фрагмент паперу, матеріали для можливого ДНК-дослідження, ніж, молоток, які перебувають з матеріалами кримінального провадження, знищити.

Позови ОСОБА_6 та ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1