Справа № 595/1146/15-к
Провадження № 1-кп/603/11/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" березня 2017 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Монастириська кримінальне провадження за обвинувальним актом (кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 23.04.2015 року) про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, неодружений, не працює, раніше судимий:
- вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 5.04.2007 року за ч.1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та іспитовим строком 1 рік;
- вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 19.12.2007 року за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бучацького районного суду від 5.04.2007 року у виді 6 місяців позбавлення волі; остаточне покарання призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі, покарання повністю не відбуте,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, 9 квітня 2015 року о 16 год. 00 хв., з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зняття віконної рами проник в приміщення житлового будинку, що розташований у с. Зубрець Бучацького району Тернопільської області та належить потерпілій ОСОБА_6 , звідки умисно, таємно, повторно викрав з комоду меблевого гарнітуру належні потерпілій грошові кошти в сумі 5000 грн. Із викраденими грошовими коштами обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 спочатку своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, не визнав.

Проте у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно у квітні 2015 року, точної дати не пригадує, проникши через вікно у будинок потерпілої ОСОБА_6 , вчинив крадіжку належних їй грошових коштів в сумі 5000 грн. До крадіжки він неодноразово перебував на території домоволодіння потерпілої, так як допомагав їй по господарству. Спричинена ним матеріальна шкода потерпілій повністю відшкодована, просить суд його суворо не карати.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні вищезазначеного інкримінованого кримінального правопорушення встановлена судом і підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.
Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 є її далеким родичем. Його рідна сестра ОСОБА_7 оформлена по догляду за нею. ОСОБА_3 неодноразово приходив допомагати їй поратися по господарству, проте у будинку не бував. Пригадує, що у квітні 2015 року збиралася за кордон на похорон до сина, біля неї були присутні сусідка і сестри ОСОБА_8 ОСОБА_9 і ОСОБА_7 . Так як за послуги таксі їй потрібно було оплатити 5000 грн., а всього у неї було 10000 грн., то сусідка відрахувала 5000 грн. у дорогу. Решта 5000 грн. потерпіла загорнула в хустину та заховала у скриню (комод), де зверху вкрила ще однією хустиною. Скриню вона зачинила на ключ, зачинила будинок, ключі залишила у коморі, яку зачинила на колодку, ключ від колодки поклала у гніздо ластівки, що на стелі будівлі. ОСОБА_10 залишила ключі від кухні, щоб та доглядала за господарством. Проте був ще один ключ від будинку, який забула у буфеті, що знаходився у приміщенні кухні. Вважає, що крадіжка мала місце саме у період її відсутності на Великодні свята.

Повернувшись додому вона нічого не помітила, наступного ранку до неї навідався батько обвинуваченого ОСОБА_11 , який розповів, що його діти постійно вживають алкоголь, що викликало у неї підозру. Після цього вона виявила зникнення 5000 грн. з скрині, про що повідомила працівників міліції. Останнім одразу ж вказала на ОСОБА_3 , так як він вже раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Відносно міри покарання потерпіла ОСОБА_6 покладається на думку суду, зазначивши, що пробачила ОСОБА_3 , заявлений цивільний позов не підтримує у зв`язку з повним відшкодуванням ОСОБА_12 матеріальної шкоди, жодних претензій морального характеру до нього не має. А також підтримала у судовому засіданні свою письмову заяву, що знаходиться в матеріалах провадження, про залишення заявленого нею цивільного позову до ОСОБА_3 про стягнення 5000 грн матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди без розгляду.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного інкримінованого кримінального правопорушення також підтверджується такими дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема даними:
-протоколу огляду місця події від 23.04.2015 року території домогосподарства, а саме житлового будинку ОСОБА_6 , що розташований в с. Зубрець Бучацького району Тернопільської області, під час якого виявлено та вилучено сліди папілярних узорів, з таблицею ілюстрацій до нього;

-протоколу отримання зразків для експертизи від 23.04.2015 року, згідно якого слідчий СВ Бучацького РВ УМВС України у Тернопільській області відібрав експертні зразки папілярних узорів пальців рук у ОСОБА_3 .

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив відібрання у нього даних зразків і не заперечував свого підпису у протоколі;

-висновоку судової дактилоскопічної експертизи від 23.04.2015 року №03/28/15, згідно висновків якого слід пальця руки (виявлений при огляді місця події від 23 квітня 2015 року за фактом крадіжки грошей ОСОБА_6 з її житлового будинку, що в с. Зубрець Бучацького району Тернопільської області) розмірами 17х25 мм, вилучений із поверхні кахельної плитки під лівим вікном веранди на відстані 34 см від правого краю, залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У матеріалах кримінального провадження міститься клопотання сторони захисту про визнання недопустимими письмових доказів та висновку експертизи, проте в ході судового розгляду захисник пояснив, що відкликає заявлене ним раніше вказане клопотання, а обвинувачений визнав свою вину, повністю погодився зі всіма обставинами, встановленими в ході досудового розслідування.

Положенням ч.1 ст. 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення сторона обвинувачення також посилається на безпосередньо досліджений в судовому засіданні протокол проведення слідчого експерименту від 18.05.2015 року, що проведений за участі потерпілої ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_3 із фототаблицями, у ході якого ОСОБА_3 вказав на оставини проникнення у житловий будинок ОСОБА_6 шляхом зняття віконної рами та викрадення грошових коштів із дерев`яного комоду, на якому руками зірвано навісний замок.

Не зважаючи на неоспорення в судовому засіданні стороною захисту протоколу проведення слідчого експерименту від 18.05.2015 року, суд відповідно до вимог ч.4 ст. 87 КПК України вважає даний доказ недопустимим з огляду на те, що протокол складено із порушенням вимог ст. 104 КПК України.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст. 104 КПК України протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Якщо особа, яка брала участь у проведення процесуальної дії, відмовилась підписати протокол, про це зазначається в протоколі. Факт відмови особи від підписання протоколу засвідчується підписом її захисника, а у разі його відсутності понятих.

У порушення вищевказаних вимог у протоколі слідчого експерименту від 18.05.2015 року відсутні підписи ОСОБА_3 , зокрема як про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 42 КПК України, так і про ознайомлення з протоколом, а також підписи понятих, які б засвідчили факт відмови ОСОБА_3 від його підписання.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Що ж стосується порушень, допущених у протоколі огляду від 23.04.2015 року, то вони не є такими, що істотно порушують права людини і основоположні свободи.

До того ж зі сторони захисту жодних зауважень з приводу даного доказу не було.

У судовому засіданні з`ясовано, що ухвали слідчого судді про огляд домоволодіння потерпілої не було, проте суд при оцінці протоколу огляду від 23.04.2015 року виходить із положення ст. 233 КПК України, у відповідності до якого ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Огляд місця події - території домогосподарства, а саме житлового будинку ОСОБА_6 , проведено за згодою останньої.

Судом допитаний як свідок ОСОБА_12 батько обвинуваченого, який пояснив, що він із дітьми допомагали потерпілій по господарству. Його дочка ОСОБА_13 мала ключі від кухні потерпілої, так як у період, коли ОСОБА_6 поїхала у Республіку Білорусь на похорон сина вона доглядала за господарством потерпілої. 10 травня (після свята Паски) ОСОБА_6 , яка повернулась додому, повідомила, що ОСОБА_3 вчинив у неї крадіжку. Вважає, що так як у період вчинення крадіжки його сина обвинуваченого ОСОБА_3 не було вдома у с. Зубрець Бучацького району Тернопільської області, оскільки він увесь цей час перебував у своєї двоюрічної сестри ОСОБА_14 в с. Порохова Бучацького району Тернопільської області, що на відстані приблизно 3 км до с. Зубрець, де допомагав по господарству, то даний злочин він вчинити не міг.

Дані показання суд оцінює критично, зважаючи на близькі родинні відносини свідка ОСОБА_12 із обвинуваченим, вважає їх такими, що направлені на уникнення сином відповідальності.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він є колишнім чоловіком сестри обвинуваченого ОСОБА_13 , якій потерпіла залишила ключі для догляду за господарством у період її відсутності. У 2015 році проживав у сім`ї ОСОБА_12 , проте про обставини крадіжки йому нічого не відомо. Від сестри обвинуваченого ОСОБА_16 дізнався про те, що ОСОБА_3 у час скоєння крадіжки перебував у неї в с. Порохова Бучацького району Тернопільської області, а після скоєння крадіжки ОСОБА_12 одного разу бачив свого сина, який повернувся. Від працівників міліції дізнався про розмір крадіжки 5000 грн. Повідомив, що у той день, коли до них прийшли працівники міліції додому, то ОСОБА_3 вже не було вдома, більше він його не бачив.

Вищевказані показання свідка ОСОБА_15 є малоінформативними, вони не доводять, не підтверджують та не спростовують ті обставини та факти, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України.

Суд прийшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мало місце, містить склад злочину за ч.3 ст. 185 КК України, вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні злочину та кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Оскільки у даному випадку вчинення злочину повторно є кваліфікуючою ознакою злочину, то зазначену у обвинувальному акті повторність як обставину, яка обтяжує покарання, суд не враховує.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, характер та наслідки вчинення злочину, фактичні обставини справи, особу винного, який раніше судимий і вважає за необхідне обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, на строк, наближений до мінімального. При цьому суд ураховує те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, його вік і стан здоров`я хворіє, діагноз - остеохондроз поперекового відділу хребта, сімейний стан неодружений, проживає із батьками, по місцю проживання характеризується посередньо, матеріальний стан, спричинена матеріальна шкода відшкодована, потерпіла будь-яких претензій не має, а щодо міри покарання покладається на думку суду.

Обставини, які обтяжують покарання, - відсутні.

У відповідності до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

Судом установлено, що вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 19.12.2007 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бучацького районного суду від 5.04.2007 року у виді 6 місяців позбавлення волі; остаточне покарання призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі, покарання повністю не відбуте.
У зв`язку з цим, на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, ОСОБА_3 слід частково приєднати не відбуте покарання за вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 19.12.2007 року 6 (шість) місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У строк відбування покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з моменту затримання з 25.04.2015 року.

У матеріалах провадження наявний цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 5000 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., а також письмова заява потерпілої, підтримана нею у судовому засіданні, про залишення її позову без розгляду.

Суд на підставі ст.128 КПК України важає за необхідне застосувати положення п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та залишити вказаний цивільний позов без розгляду.

Процесуальний витрати у відповідності до ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого.
Заходи забезпечення та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд ,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 19.12.2007 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі іза сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 25 квітня 2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення: з 25 квітня 2015 року по 16 березня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 5000 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведену дактилоскопічну експертизу №03/28/15 від 23.04.2015 року в сумі 537,60 (п`ятсот тридцять сім гривень шістдесят копійок).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Головуючий суддя: підпис
Копія з оригіналом вірна.
Суддя: ОСОБА_1