Справа №484/3599/16-к 10.02.2017

Провадження № 11-сс/784/56/17 Категорія: запобіжний захід
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої-судді ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2017 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2017 року підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 25 лютого 2017 року до 17.00 год.
Одночасно визначена застава розміром 300 мінімальних заробітних плат в сумі 413 400 грн. для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, визначених в КПК України, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 , у випадку внесення застави, наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та (або) суду; не відлучатися з АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти їх про зміну свого місця проживання та місця роботи.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник вказує на невідповідність змісту ухвали, зазначеному у резолютивній частині ухвали суду, строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
що до клопотання не була додана копія підозри;
що всупереч вимог ч. 1 ст. 194 КПК України стороною обвинувачення не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України злочину підозрюваним ОСОБА_7 ;
що при винесенні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя не навів вагомих доказів щодо обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні вказаного злочину, обґрунтувавши свої висновки лише на безпідставних звинуваченнях слідчого, відкинувши будь-які докази, які спростовують підозру;
що факт наявності грошей у зазначеній сумі та джерело їх отримання не перевірялись, що вказує на безпідставність кваліфікації злочину за ч. 5 ст. 185 КК України. При цьому зазначає, що ч. 5 ст. 185 КК України передбачає кримінальну відповідальність за дії, вчинені з метою таємного викрадення чужого майна в особливо великих розмірах, але в матеріалах кримінального провадження відсутні докази находження у будинку грошей у сумі 4 300 000 грн., золотих виробів та іншого майна, яке зазначено як викрадене, за умови, що особи, які проживають в будинку, не працюють;
що без проведення експертизи на справжність купюр та без проведення перевірки показань свідка ОСОБА_9 , від нього були прийняті гроші.
що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази причетності ОСОБА_7 до подій, які йому інкриміновані;
що суд вийшов за межі клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу та порушив принцип змагальності сторін, оскільки, в самому клопотанні слідчим взагалі не зазначено фактичних обставин та події злочину, наведені лише припущення щодо причетності ОСОБА_7 до його вчинення, а суд встановив обґрунтованість підозри за ч. 5 ст. 185 КК України;
що в клопотанні не зазначено обґрунтування та посилання на відповідні докази, які доводять наявність певних ризиків, не зазначено обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;
що слідчий суддя, незважаючи на те, що при розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, цього не зробив;
що слідчий суддя сам знаходив та обґрунтовував обставини відносно наявності ризиків, викладу фактичних обставин та неможливість застосування альтернативних запобіжних заходів, що є неприпустимим;
Не взявши до уваги практику ЄСПЛ, слідчий суддя припустився тих порушень, на які сторона захисту звертала увагу в письмових та усних запереченнях на клопотання, не зазначив підстав, чому він вважав, що зазначена практика ЄСПЛ та ст. 5 Конвенції не підлягає застосуванню в даній ситуації.
Вказує, що сторона захисту навела беззаперечні докази відсутності жодних ризиків передбачених ст. 177 КПК України. А саме, те що ОСОБА_7 раніше не судимий, має в Україні міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, страждає на ряд захворювань, які потребують лікування у спеціалізованих медичних закладах, відсутність надання кваліфікованої медичної допомоги в умовах тримання під вартою.
Однак, слідчий суддя безпідставно відхилив доводи сторони захисту, у тому числі підтверджені повідомленням начальника Кіровоградської установи виконання покарань, що стан здоров`я ОСОБА_7 є нестабільний та потребує обстеження та лікування в спеціалізованому лікувальному закладі пульманологічного профілю МОЗ України. В установі немає можливості надати медичну допомогу в повному обсязі.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 20 листопада 2016 року, близько 09.00 год., вступивши в злочинний зговір разом з невстановленими слідством особами, направлений на таємне викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння, яке розташоване на АДРЕСА_2 . Демонтувавши металеві грати, відкрив вікно та проник всередину будинку. З переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе перешкодити його злочинним намірам, пройшов до спальної кімнати, де з шухляди комп`ютерного столу таємно викрав грошові кошти на загальну суму 4300000 грн., два чоловічі золоті перстні та золоті жіночі сережки. Потім в коридорі з каміну таємно викрав 409 грн. монетами номіналом в 1 грн. Після цього з викраденим майном ОСОБА_7 разом з невстановленими слідством особами зникли та викраденим розпорядилися на власний розсуд.
Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в особливо великих розмірах.
26 листопада 2016 року о 17.47 год. ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
27 листопада 2016 року ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
28 листопада 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області обрано запобіжний у вигляді тримання під вартою строком до 26 січня 2017 року.
24 січня 2017 року до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання начальника СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , в якому слідчий посилався на те, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 закінчується 26 січня 2017 року, однак по кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій, отримати висновки судово молекулярно-генетичної експертизи, трассологічної експертизи, отримати відповіді на запити до Державної прикордонної служби України, провести слідчий експеримент з потерпілим ОСОБА_11 , провести відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
23 січня 2017 року керівником Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 3 місяців, а саме до 27 лютого 2017 року з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання слідчих дій, передбачених вимогами КПК України.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та існують на даний час. Враховуючи обсяг досудового розслідування, який ще необхідно провести, тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, міру покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватості, дані про особу підозрюваного: а саме його вік, стан здоров`я, спосіб життя, прийшов до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам, не пов`язаним з триманням під вартою, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Зазначив, що задоволення клопотання не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи та виправдовує подальше обмеження права ОСОБА_7 на свободу.
Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_7 не отримує належного лікування в Кіровградській установі виконання покарань, слідчий суддя зазначив, що відповідних висновків лікувального закладу про неможливість утримання ОСОБА_7 в умовах ізоляції суду не надано.
Враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 а також ризиків передбачених ст. 177 КПК України, заставу суд визначив у розмірі 300 мінімальних заробітних плат (1378 х 300 = 413400 грн.).
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали слідчого судді без зміни, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд вважає її не підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею у межах строку досудового розслідування.
Згідно приписів ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. ст. 184, 199 КПК України, у ньому належним чином викладені: короткий виклад фактичних обставин злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 ; правова кваліфікація злочину із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність - ч. 5 ст. 185 КК України; виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні злочину, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; виклад обставин, які свідчать про те, що не зменшилися заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
А тому є такими, що суперечать матеріалам судового кримінального провадження доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності вимогам кримінального процесуального закону клопотання слідчого, а також про те, що слідчий суддя вийшов за межі клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя погодився з доводами слідчого, викладеними у даному клопотанні.
Виконуючи вимоги ст. ст. 176 178, 197, 199 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , врахував, що прокурором доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України злочину, що підтверджується: даними протоколу огляду місця події від 20.11.2016 року; даними протоколів допиту потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 ; даними протоколу огляду предметів від 26.11.2016 року; даними протоколом обшуку від 26.11.2016 року.
У відповідності із вимогами п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вірно оцінив вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочину.
Вищенаведені матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 даного злочину, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, в тому числі і визначення остаточної кваліфікації дій підозрюваного, як на те посилається захисник, підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування та в процесі судового розгляду справи по суті.
За такого твердження захисника стосовно необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України злочину, та невірної кваліфікації, з урахуванням стадії провадження, є безпідставними.
Що стосується доводів апелянта з приводу відсутності об`єктивних даних щодо наявності у потерпілих коштів в сумі 4 300 000 грн. та їх джерела, то вони є голослівними, оскільки, підстави для недовіри потерпілим не встановлені ані слідчим суддею, ані апеляційним судом, а будь яких доказів на підтвердження таких тверджень стороною захисту не надано.
Слідчий у клопотанні вказав, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих,свідків та осіб які можуть бути причетними до цього ж кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому слідчий зазначив обставини, що підтверджують наявність вищевказаних ризиків, зокрема: що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, у зв`язку з чим може переховуватись від органів досудового слідства, прокуратури та суду, оскільки знає про тяжкість покарання за вчинення ним вказаного злочину; що ОСОБА_7 є громадянином Вірменії, де має близьких родичів, а тому є ризик, що він може покинути територію України, щоб уникнути покарання. Крім того, ОСОБА_7 без відповідного на те дозволу та реєстрації перебуває на території України з 2011 року; що ОСОБА_7 не працює, а тому для отримання доходу може вчиняти злочини майнової спрямованості; що ОСОБА_7 добре знайомий зі свідками, тому може незаконно впливати на них.
Слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та існують на даний час. Врахував обсяг досудового розслідування, який ще необхідно провести, тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, міру покарання, яка загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, дані про особу підозрюваного: а саме його вік, стан здоров`я, спосіб життя та прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, та про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
За такого є необґрунтованими доводи захисника про відсутність у даному випадку передбачених ст. 177 КПК України ризиків та про не розглядання слідчим суддею можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Слідчий суддя, належним чином розглянувши клопотання, дійшов висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. При цьому, продовжуючи строк дії вказаного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України визначив заставу розміром 300 мінімальних заробітних плат в сумі 413 400 грн. для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у випадку внесення застави.
Посилання апелянта на порушення судом вимог КПК України під час розгляду клопотання, необ`єктивність та порушення принципу змагальності сторін також є голослівними та суперечать змісту оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 178, 199 КПК України, розгляд клопотання слідчого відбувся в межах його доводів і підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу. До того ж судом належним чином досліджені надані докази, взяті до уваги інші дані матеріалів кримінального провадження, в тій мірі, яка необхідна для розгляду даного клопотання.
Крім того, оскаржувана ухвала містить аналіз доказів як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, що суперечить твердженням апелянта про порушення слідчим суддею принципу змагальності сторін.
Щодо посилання захисника на стан здоров`я ОСОБА_7 , то, з урахуванням положень Закону України «Про попереднє ув`язнення», слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що такий стан здоров`я не є перешкодою для його утримання під вартою.
Що стосується посилання апелянта на невідповідність змісту ухвали, зазначеному у резолютивній частині ухвали щодо строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то відповідно до положень ст. 379 КПК України, 31.01.2017 року ухвалою слідчого судді виправлена дана описка, допущена в резолютивній частині оскаржуваної ухвали щодо строку дії ухвали. Про те, що це дійсно є опискою, свідчать як матеріали клопотання, так і весь текст оскаржуваної ухвали слідчого судді, у яких йдеться про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою саме до трьох місяців, і слідчим суддею продовжений цей строк до 25 лютого 2017 року до 17.00 год.
Відсутні підстави трактувати дану описку якось інакше.
Неспроможними є і доводи захисника про недолучення до матеріалів клопотання слідчого копії підозри, оскільки, як вбачається з матеріалів судового та кримінального проваджень, окрім повідомлення 27.11.2016 року ОСОБА_7 про підозру у вчиненні передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України злочину, про інші підозри йому не повідомлялося. Крім того, ніким з учасників судового кримінального провадження не оспорювався факт повідомлення 27.11.2016 року ОСОБА_7 про підозру за викладеними слідчим у клопотанні фактичними обставинами передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України злочину.
Є такими, що не ґрунтуються на законі аргументи апелянта про безпідставність участі слідчого в якості учасника процесу при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу.
Так, відповідно до п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України:
19) сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники;
25) учасники кримінального провадження - сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник;
26) учасники судового провадження - сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, представник персоналу органу пробації, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, а також інші особи, за клопотанням або скаргою яких у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється судове провадження.
З огляду на наведене слідчий суддя обґрунтовано продовжив строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування.
Згідно підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:
c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Слідчим суддею розгляд клопотання про продовження строку застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановлення ухвали за його наслідками проведено у відповідності до вказаних положень Конвенції, практики ЄСПЛ та вимог КПК України, а тому апеляційні доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.
Посилання захисника на деякі рішення ЄСПЛ, в тому числі і щодо неможливості покладена в обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою самої лише тяжкості вчиненого злочину, є неприйнятними, оскільки у даному випадку слідчим суддею такого рішення не приймалося, а оскаржувана ухвала вмотивована обґрунтованістю підозри, наявністю передбачених законом ризиків, неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, у відповідності до вимог КПК України.
Таким чином, слідчим суддею при розгляді даного клопотання слідчого не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.
З огляду на наведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Апеляційній суд, не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановлення нової ухвали стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , про що просить в апелянт в своїй скарзі.
Керуючись ст. ст. 405, 407 ч. 3, 422, 424 ч. 4, 426, 532 ч. 4, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2017 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуюча

Судді