Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/4630/17
Провадження № 1-в/644/526/17
11.08.2017
У Х В А Л А
11 серпня 2017 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , прокурора ОСОБА_2 , секретаря ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення,
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання ДУ «Харківська виправна колонія № 43» за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.11.2014 року у вигляді 4-х років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
В обґрунтування клопотання засуджений посилався на те, що відбув ? частини покарання, сумлінно ставиться до праці, має одне заохочення, відтак вважає, що довів своє виправлення та може бути звільненим умовно-достроково від невідбутої частини покарання, яка станом на 11.08.2017 року складає 11 місяців 12 днів.
Прокурор та представник адміністрації установи виконання покарання заперечували проти задоволення подання, оскільки засуджений виявляє недостатнє сумління в праці, має лише одне заохочення за весь час відбування покарання, не виявляє бажання в отриманні освіти чи спеціальності.
Перевіривши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання у разі, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Харківська виправна колонія № 43» з 29.12.2014 року за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.11.2014 року у вигляді 4-х років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який був останнім вчинений в період знаходження на умовно-достроковому звільненні від покарання, яке було призначене ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
За весь час відбування покарання ОСОБА_4 має лише одне заохочення. Проте, як вбачається з характеристики, складеної 21.06.2017 року, ОСОБА_4 характеризується посередньо, як переважна більшості осіб, що відбувають покарання і не відносяться до категорії злісних порушників режиму відбування покарання. З матеріалів особової справи та пояснень представника адміністрації установи відбування покарання, який є заступником начальника з соціально-виховної роботи, не вбачається, що ОСОБА_4 добросовісною поведінкою та сумлінним відношенням до праці довів своє виправлення. Небажання останнього отримувати базову освіту та професію, з урахуванням наявності у засудженого 7 класів освіти та відсутності до затримання законного джерела до існування, що слугувало одним з факторів, які призвели до вчинення ОСОБА_4 корисливих злочинів, в сукупності з вказаним вище, свідчить про відсутність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від значної частини невідбутого покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст. 539 КПК України суд,
п о с т а н о в и в :
Клопотання ОСОБА_4 , 1991 року народження, про умовно-дострокове звільнення від невідбутої частини покарання, призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.11.2014 року, залишити без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1