Справа № 369/5017/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/312/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 29.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
29 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2013 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-11.07.2003 Києво - Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст.185,ст. 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 18.06.2004 по відбуттю покарання;
-15.11.2005 Києво - Святошинським районним судом Київської області за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 19.08.2009 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік, 20 днів;
-28.09.2011 року вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від за ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 5 років позбавлення волі -
засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України і призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
Враховуючи покарання, призначене вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 28.09.2011 за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, ухвалено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.
Вирішено питання про речові докази.
ВСТАНОВИЛА :
Згідно вироку, 09.06.2011 близько 24-ї години ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння навпроти будинку АДРЕСА_2 , після сумісного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного убивства, наніс ОСОБА_10 5 ударів ножем, що був при ньому у життєво-важливі органи: в передню частину шиї, по лівій боковій поверхні шиї, два удари живіт та удар в груди зліва, від яких ОСОБА_10 помер на місці пригоди.
Згідно висновку експерта № 172/Д/239 тр. від 20.08.2011, смерть ОСОБА_10 наступила внаслідок колото-різаних поранень шиї, грудей та живота з пошкодженням внутрішніх органів та судин, розвитком крововтрати. Колото-різана рана шиї з пошкодженням гортані та лівої внутрішньої сонної артерії, 2 проникаючі колоті-різані поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, проникаюче колото-різане поранення грудей зліва з пошкодженням легені відносяться до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначив, що висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Незважаючи на істотні протиріччя в показах ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суд взяв до уваги їх свідчення, залишивши без належної уваги їх покази, які свідки давали на попередньому допиті в суді. Вважає, що в діях свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. В протоколі огляду місця події від 13.06.2011 року подвір`я та будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не зазначено в чому полягає необхідність проведення слідчої дії без додержання вимог ст. 177, 181, 190 КПК України (1960 року). Також, в ході судового слідства встановлено, що впізнання підсудного ОСОБА_7 свідком ОСОБА_13 провадилось за пред`явленням останній працівниками міліції фотокартки лише підсудного ОСОБА_7 , що є процесуальним порушенням ст. 174 КПК України (1960 року).
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі ст. 284 КПК України. В обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 містять істотні суперечності, оскільки раніше вказані свідки зазначали, що вони не були присутні під час обшуку та вилучення речей, а при новому розгляді справи показали що були присутні, зазначивши, що попереднього разу коли давали покази хвилювалися і не зрозуміли питання. Також, після скасування попереднього вироку судом апеляційної інстанції при новому розгляді справи призначив йому покарання у виді дев`яти років позбавлення волі, після того як раніше вироком суду від 19.12.2012 року йому було призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі. Прокурором не було доведено до суду матеріали службової перевірки, відносно його звернення, щодо дій працівників правоохоронних органів, які вели допит в 2011 році.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляції, прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Однак, як вбачається з матеріалів справи зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Так, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 поняті під час огляду будинку, за місцем проживання обвинуваченого та вилучення одягу і взуття останнього, під час допиту в судових засіданнях давали суперечливі показання (в одних показаннях вони показували, що були відсутні при огляді та вилученні речових доказів з будинку, де проживав обвинувачений, в інших, що вони приймали участь при цьому), допит щодо місця їх знаходження під час проведення слідчої дії було проведено поверхово, судом ґрунтовно не з`ясовано причини таких суперечностей, суд обмежився лише тим, що дані свідки невірно зрозуміли поставлене питання, хоча це має вирішальне значення для визнання даного доказу допустимим чи не допустимим.

Крім того, на місці злочину було виявлено сліди взуття, які не співпадали із взуттям обвинуваченого та слід від автомобіля, однак оцінки цим обставинам судом у вироку надано не було.

Також в апеляційній скарзі та при допиті в апеляційному суді Київської області обвинувачений ОСОБА_7 стверджував, що визнав свою вину у вбивстві потерпілого на початковій стадії досудового слідства, у зв`язку з фізичним та психічним впливом на нього з боку працівників міліції.

Відкидаючи ці доводи, суд першої інстанції послався на те, що ці обставини були предметом перевірки з боку прокуратури, яка ухвалила постанови про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за статтями 365, 367 КК України, однак, перевірки проводилися поверхово та формально, крім того, як вбачається з матеріалів справи, в т.3 а.с.186 міститься клопотання обвинуваченого від 05.10.2012 року щодо застосування до нього психологічного та фізичного насильства з боку працівників міліції та зламу ними обвинуваченому щелепи, яке судом першої інстанції взагалі не перевірялося, хоча з відповіді головного лікаря Києво-Святошинського району від 22 травня 2013 року убачається, що під час освідування 14 червня 2011 року у приймальному відділенні центральної районної лікарні у ОСОБА_7 було виявлено перелом нижньої щелепи справа.
Крім того, із двох відповідей Київського слідчого ізолятора від 26 жовтня та 16 листопада 2012 року, що є в матеріалах кримінальної справи, випливає, що ОСОБА_7 прибув до цієї установи 22 червня 2012 року і лікар установи виявив у нього тілесні ушкодження у виді забійної рани лобної ділянки справа та забою правого плечового суглобу.
Даних про те, коли й за яких обставин ОСОБА_7 було заподіяно таких тілесних ушкоджень, зафіксованих у нього на той час, коли він фактично перебував під контролем держави, постанови прокурора про відмову у порушенні кримінальної справи не містять, обвинувачений з цього приводу не допитувався, висновків судово-медичних експертиз, які би у сукупності з іншими доказами могли дати відповідь на вищевказані питання, у кримінальному провадженні немає.
Між тим, від з`ясування вказаних обставин залежить, чи можна визнавати допустимими доказами явки з повинною, а також протокол відтворення обстановки та обставин події (статті 87, 89 КПК).
Такі засади кримінального провадження, як верховенство права, законність (статті 8, 9 КПК), передбачають застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд). На це суд першої інстанції не зважив.
У своїх рішеннях Європейський суд (зокрема, у справах «Вергельський проти України», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України») неодноразово зазначав, що в тих випадках, коли особа подає небезпідставну скаргу про те, що вона зазнала жорстокого (поганого) поводження з боку суб`єктів владних повноважень усупереч вимогам ст. 3 Конвенції про захист основоположних прав і свобод людини (далі - Конвенція), це в поєднанні із загальним обов`язком держави відповідно до ст. 1 Конвенції забезпечити кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені нею, вимагає проведення ефективного офіційного розслідування незалежним органом.
У рішенні вищевказаного суду «Афанасьєв проти України» зазначено, що державні органи за скаргою заявника провели поверхове розслідування і лише допитали можливих правопорушників, показання яких прийняли за чисту монету, відмовивши в порушенні справи щодо них попри свідчення заявника та незаперечні тілесні ушкодження у нього. На думку Європейського суду, ці недоліки свідчать про те, що органи влади не виконали своїх зобов`язань за ст. 13 Конвенції.
В іншому рішенні Європейського суду («Коробов проти України») вказано, що у разі, якщо національні органи не провели медичного огляду до взяття заявника під варту, уряд не може посилатись на це у своєму захисті та стверджувати, що ушкодження, про які йдеться, передували взяттю заявника під варту в міліції. Також у цьому рішенні зазначається, що розслідування небезпідставних скарг про жорстоке поводження має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, й не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки про закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, а також показань очевидців та експертних висновків.
За таких обставин, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вирок, на підставі ст. 412 КПК України, підлягає скасуванню, а провадження призначенню до нового розгляду в суді першої інстанції, в ході якого необхідно врахувати наведене в даній ухвалі, детально перевірити доводи обвинуваченого про застосування до нього фізичного насильства, що є фактично повідомленням про злочин, з цією метою надати доручення компетентним органам на проведення такої перевірки, прийняти міри для всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, перевірити інші доводи, на які звертають увагу в своїх апеляціях обвинувачений та його захисник, і в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Головуючий:
Судді: