КП№ 278/1103/16-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
09 червня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бровари Київської області, громадянин України, з середньою освітою, має на утриманні малолітню дитину, навідник 1-го розвідувального взводу розвідувальної десантної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдат, мешканець АДРЕСА_1 ,-
за частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України (далі КК) , -
ВСТАНОВИВ:
28.01.2015 ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу. Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 14.03.2015 №31 обвинуваченого зараховано до списків цієї частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду 1-го розвідувального взводу розвідувально-десантної роти цієї військової частини, яка розташовувалась у АДРЕСА_2 .
Верховною Радою України були затверджені Укази Президента «Про часткову мобілізацію» № 30/214 від 17.03.2014, №454/2014 від 06.05.2014, №607/2014 від 21.07.2014, №15/2015 від 14.01.2015 відповідно до яких в Україні було розпочато мобілізацію та оголошено про особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та
територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату. Відтак, ОСОБА_4 з 28.01.2015 року вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу в умовах особливого періоду. Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності є обов`язком громадян України.
Відповідно до статтей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтей 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Про все, що сталось з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, доповідати своєму безпосередньому начальникові. За дозволом на звільнення з розташування військової частини військовослужбовець зобов`язаний звертатись до командира частини.
На порушення вимог закону, ОСОБА_4 25.05.2015, перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , з метою тимчасово ухилитися від службових обов`язків, без відповідного дозволу командування та без поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу, маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності та самовільно залишив місце проходження служби в умовах особливого періоду. Після цього проводив час на власний розсуд. Перебуваючи поза межами військової частини, обвинувачений не повідомляв правоохоронні чи інші органи державної влади про свою належність до військової служби, хоча мав об`єктивну можливість це зробити. 01.09.2015 солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 , яка на той час знаходилась в с. Миколаївка, Донецької області.
ОСОБА_4 свою винуватість і фактичні обставини вчиненого злочину визнав повністю. Пояснив, що був вимушений самовільно залишити військову частину, оскільки у нього тяжко захворіла мати і він поїхав доглядати за нею. Після її одужання він повернувся до військової служби одразу у Донецьку область для участі у бойових діях. Про свій вчинок шкодує, просив не позбавляти його волі.
Прокурор запропонував провести дослідження доказів за спрощеним порядком. Обвинувачений стосовно цього не заперечував.
У відповідності до частини 3 статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК) суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин справи, які визнані учасниками судового провадження. Судом з`ясовано, що останні правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій не має. Наслідки наведеної частини статті 349 та частини 1 статті 394 КПК учасникам роз`яснено.
Указ Президента України «Про часткову мобілізацію», па підставі якого обвинуваченого було призвано на військову службу, набрав чинності 20 січня 2015 року, отже тривалість мобілізації та особливого періоду в Україні становила 210 діб: з 20.01.2015 по 22.08.2015. Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин в особливий період, а тому його дії слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 КК як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Згідно із статтею 65 КК суд при призначенні покарання враховує ступніь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за місцем служби характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина. Обставинами, що в силу статті 66 КК пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повернення обвинуваченого для продовження військової служби у район проведення бойових дій. Обставин, що за статтею 67 КК обтяжують покарання судом не встановлено. Суд також бере до уваги критичну оцінку обвинуваченого свого вчинку, відсутність попередніх кримінальних переслідувань, його безпосередню участь у захисті незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України в зоні проведення анти терористичної операції, особливий період закінчився. Заслуговують на увагу і міркування прокурора про можливість звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі статтей 75-76 КК. Наявність кількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин у сукупності з даними про особу обвинуваченого, а також обставинами справи дають підстави суду вважати, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства. На переконання суду це буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , дозволить запобігти вчиненню ним нових злочинів.
Керуючись: статтями 368, 373-376 КПК суд , -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України та призначити йому покарання на 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі статтей 75,76 КК звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням та з іспитовим строком терміном на 1 (один) рік. Покласти на засудженого обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_1