Номер провадження: 11-сс/785/1473/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні, в письмовому провадженні, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 діючого в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2016 року,

встановила:
З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 12.08.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 321-1 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.08.2015 року до СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з Управління СБУ в Одеській області надійшло повідомлення щодо факту збуту на території м. Одеси невстановленими особами, які діяли за попередньою змовою групою осіб, завідомо фальсифікованого лікарського засобу «Біцикол» виробництва компанії «Бейджинг Юніон Фармасьютікал» (Індія). До УСБ України в Одеській області надано доручення про встановлення підприємств, які на території м. Одеси здійснюють реалізацію фальсифікованих та незареєстрованих в України лікарських засобів та осіб причетних до вказаного кримінального правопорушення. На виконання доручення до СУ ГУНП в Одеській області надійшла інформація, що власник мережі аптечних закладів «Сітімед» (ТОВ «Екомед Південь», код 38184267 ОСОБА_7 організував протиправну схему контрабандного переміщення на територію України фальсифікованого лікарського засобу «Біцикол» виробництва компанії «Бейджинг Юніон Фармасьютікал» (Індія) та незареєстрованих лікарських засобів з подальшою їх реалізацією на території Одеської та Миколаївської областей. Старший слідчий слідчого управління ГУНП в Одеській області подав клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході обшуку в аптеці «Сітімед» АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_8 . Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2016 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області про арешт майна у кримінальному провадженні №0000195 від 12.08.2015р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.321-1 КК України, яке належить ОСОБА_7 - власнику мережі аптечних закладів «Сітімед» (ТОВ «Екомед Південь», юридична адреса: м. Одеса, вул. Пастера, буд. №19, кв.23. В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 діючий в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно так, як ухвала винесена без достатніх на це підстав та з суттєвими порушеннями норм КПК України, посилаючись на те, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно було подано до суду після спливу 48 годин після вилучення майна, на те, що слідчим було вилучено практично всі наявні медичні препарати, чим була фактично паралізована діяльність аптеки, слідчий порушив умови зберігання лікарських засобів, внаслідок чого приведено в непридатність частину засобів, що потягло за собою шкоду підприємству та власнику . Таким чином, законних підстав утримувати належне ОСОБА_7 майно у слідчого СУ ГУНП в Одеській області в рамках вказаного провадження на час подачі та розгляду клопотання про арешт майна не було і відповідно клопотання слідчого про арешт вилученого майна у зв`язку з пропущенням строку, вказаного в ч. 5 ст. 171 КПК України, та допущеними слідчим у ході проведення обшуку грубими порушеннями обшуку у відповідності до ч. 3 ст. 172, ч. 3 ст.173 КПК України задоволенню не підлягало. Перевіривши у письмовому провадженні матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Щодо доводів апелянта на порушення слідчим визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України строку на подачу клопотання про накладення арешту на майно, колегією суддів встановлено наступне. Як свідчать матеріали судового провадження з розгляду клопотання слідчого та матеріали надані апеляційному суду прокурором, санкціонований слідчим суддею обшук за вказаною в клопотанні адресою, був проведений одночасно з обшуками в інших адресах торгівельних точках тієї ж юридичної особи в рамках одного кримінального провадження за фактом чинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 321-1 КК України. З клопотання про накладення арешту на майно, вилучене за адресою: АДРЕСА_2 , як з іншими клопотаннями про накладення арешту на майно, яке було вилучене з інших адрес, звертався один слідчий. З урахуванням того, що більшість обшуків було завершено близько 20 год.04.10.2016 року, а останній обшук в рамках кримінального провадження було закінчено 0 2год. 05 хвил. 5 жовтня 2016 року, у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, визначений законом 48 годинний строк на подачу клопотання до суду закінчився о 02 год. 05 хвилин 7 жовтня 2016 року, тобто у неробочий час. За таких підстав, враховуючи те, що час завершення обшуку зазначений в протоколах обшуків свідчить про завершення складання протоколу, а не про фактичну доставку працівниками правоохоронного органу вилученого майна до місця зберігання, а також значний об`єм майна,яке було вилучене за всіма адресами проведення обшуків, необхідність його огляду та виготовлення клопотань по даному кримінальному провадженню, у слідчого був один робочий день 06.10.2016р., для виготовлення клопотань, погодження їх з прокурором та подачу їх до районного суду до кінця робочого дня, тобто до 18 години. З наведеного можна дійти об`єктивного висновку, що у сідчого фактично не було реальної можливості звернутися окремо з кожним клопотанням про накладення арешту на майно до Приморського районного суду м. Одеси до кінця робочого дня 06.10.2016р. та до 02 год.05 хвилин 05.10.2016 року, а тому з урахуванням часу завершення останього обшуку, строк звернення з клопотанням, за яким спливав в нічний час, слідчий звернувся до суду на початку робочого дня 07.10.2016р., що підтверджується даними протоколу автоматичного розподілу. Більш того, на думку колегії суддів, навіть формальне недотримання 48 годинного строку на подачу до канцелярії районного суду клопотання про накладення арешту на майно, про що стверджує апелянт, не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки зазначене не впливає на правильність прийнятого слідчим суддею рішення по суті клопотання, яке було прийнято з урахуванням вимог ч. 6 ст.173 КПК України, та в даному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи, не може розцінюватись, як істотне порушення норм КПК України, яке, у розумінні вимог ст.412 КПК України, є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки будь-яких негативних наслідків, за результати розгляду клопотання слідчого, а може бути тільки предметом окремого оскарження дії (бездіяльності) слідчого в порядку регламентованому п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, що є предметом даного апеляційного розгляду. Крім того, як свідчать матеріали кримінального провадження, які були надані слідчому судді та суду, обставини цього провадження, зокрема обґрунтована на даній стадії досудового розслідування підозра у вчиненні злочину пов`язаного з придбанням, зберіганням та збутом фальсифікованих лікарських засобів у великих об`ємах, та необхідність проведення першочергових слідчих дій з предметом кримінального правопорушення, направлених в тому числі і на унеможливлення подальшого збуту цих лікарських засобів, які можуть бути небезпечними для життя людей, цілком обґрунтовує такий спосіб забезпечення кримінального провадження до встановлення всіх фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення і відповідає положенням ст.2 КПК України. Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 діючого в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2016 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000195 від 12.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 321-1 КК України, залишити без зміни.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає. Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9