печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6710/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю представника особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» на бездіяльність Генеральної прокуратури України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0001194,

В С Т А Н О В И В :

ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» звернулося до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги представник особи, що подала скаргу посилається на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року за клопотанням слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 у рамках кримінального провадження № 0001194 було надано дозвіл на проведення обшуку на судні Vityaz IMO номер НОМЕР_1 , з метою огляду (опису) судна Vityaz (IMO номер 8724121), відшукання та вилучення оригіналів документів та обладнання, що стосуються судна «Vityaz» (IMO номер 8724121), компанії Kirgan Holding S.A., підприємств «Трансшип» та «Трансшип-Балк». Зазначає, що під час проведення обшуку на судні було безпідставно вилучено й саме судно «Vityaz» (IMO номер 8724121), що на праві власності належить ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ», вказує, що вилучене майно має статус тимчасово вилученого майна і яке не було повернуто у строки передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

У судовому засіданні представник особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на її обґрунтованість та безпідставність вилучення судна під час проведення обшуку, зазначивши, що обшук був проведений з порушенням порядку та процедури, визначених процесуальним законом.

Прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення скарги, зазначивши на правомірність проведення обшуку та безпідставність поданої скарги, просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення представника особи, яка подала скаргу, прокурора, вивчивши скаргу, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001194 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 332-1 КК України, за фактом зловживання посадовим становищем службовими особами ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ», а також за фактом порушення суднами порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України (закриті порти АР Крим) та виїзду з неї з метою заподіяння шкоди інтересам держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку зі здійсненням досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року було надано дозвіл на проведення обшуку на судні Vityaz IMO номер НОМЕР_1 , з метою огляду (опису) судна Vityaz (IMO номер 8724121), відшукання та вилучення оригіналів документів та обладнання, що стосуються судна «Vityaz» (IMO номер 8724121), компанії Kirgan Holding S.A., підприємств «Трансшип» та «Трансшип-Балк».

Зі змісту протоколу, складеного за результатами проведеного обшуку вбачається, що 01.02.2016 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді було проведено обшук на судні «Vityaz» (IMO номер 8724121).

В ході проведення обшуку на судні «Vityaz» 01.02.2016 року вилучено і саме судно.

Про те, як вбачається із змісту резолютивної частини ухвали слідчого судді від 21.01.2016 р. дозволу на вилучення судна «Vityaz» (IMO номер 8724121) надано не було.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене судно є тимчасово вилученим майном та має бути повернуте особі, у якої воно вилучено у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що 03.02.2016 року старший слідчий в ОВС слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме з вимогою накласти арешт на судно Vityaz (IMO номер 8724121).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2016 клопотання слідчого про арешт майна повернуто прокурору.

Відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 02.02.2016 судно Vityaz (IMO номер 8724121), власником якого є ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ», визнано речовим доказом та долучено до кримінального провадження № 0001194.

Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Разом з тим, вимоги передбачені ч. 1 ст. 100 КПК України виконані стороною обвинувачення не були, тобто речовий доказ не повернутий його володільцю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008, Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вище викладене, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» на бездіяльність Генеральної прокуратури України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження № 0001194 задовольнити.

Зобов`язати компетентну посадову особу Генеральної прокуратури України, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0001194, повернути Державному підприємству «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» вилучене майно, а саме судно «Vityaz» (IMO № 8724121).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1