Номер провадження: 11-кп/785/1125/16
Номер справи місцевого суду: 507/584/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.09.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 13 червня 2016 року по кримінальному провадженню №0000008, яким
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Осинівка Ширяївського району Одеської області, українець, громадянин України, має середню освіту, не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України визнаний таким, що не має судимості,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Любашівського районного суду Одеської області від 13 червня 2016 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та йому призначено покарання у виді дев`яти років позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховується з 06 листопада 2015 року. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06 листопада 2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього увезення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання стосовно речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні.

Відповідно до оскаржуваного вироку суду, 06 листопада 2015 року біля 19:00 години ОСОБА_8 , знаходячись в приміщені літньої кухні, під час спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, з метою позбавлення життя ОСОБА_9 взяв зі столу кухонний ніж, яким навмисно наніс останньому сім ножових поранень, в тому числі у життєво важливі органи, від яких потерпілий помер на місці пригоди. Згідно висновку судово-медичної експертизи №123 від 05.12.2015 року тілесні ушкодження, які спричинив ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 у вигляді різаної рани в області правої ключиці, правого ліктьового суглобу та спини при житті не є небезпечними для життя в момент заподіяння, а мають незначні, швидкоплинні наслідки не більше, як 6 днів, та по цьому критерію відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкої тяжкості. Проникаюча рана передньої стінки грудної клітини з пошкодженням лівого шлуночка серця відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя. Всі тілесні ушкодження заподіянні за 3-4 хвилини до настання смерті потерпілого ОСОБА_9 . Смерть ОСОБА_9 наступила від гострої крововтрати та знаходиться в прямому причинному зв`язку з ножовим пошкодженням серця, яке йому заподіяно 06 листопада 2015 року.

Не погодившись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій він, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити та призначити йому більше м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України. Свою вимоги обґрунтовує тим, що він визнав свою провину та щиро кається у вчиненому злочині, під час досудового розслідування сприяв розкриттю злочину, не переховувався від правоохоронних органів та після вчинення злочину самостійно викликав працівників поліції, має на утриманні неповнолітнього сина.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Під час судового розгляду суд першої інстанції належним чином дослідив докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, дав їм відповідну правову оцінку, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину та зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України.

При цьому, ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі не оспорює фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, а тому у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, вони не є предметом апеляційного перегляду.

Зі змісту статей 3 та 27 Конституції України випливає, що кожна людина має невід`ємне право на життя, яке визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 2 своєї постанови №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вказує, що однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів. У справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди. При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст.65 КК України та рекомендацій вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, внаслідок якого наступила смерть потерпілого, особу обвинуваченого, а саме міцність його соціальних зв`язків, посередні характеристики за місцем проживання, його стан здоров`я, а саме те, що ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом олігофренія, легка ступінь дебільності та обставину, що обтяжує покарання, а саме те, що ОСОБА_8 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд першої інстанції, не встановив обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 .

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Слід зазначити, що судом першої інстанції ОСОБА_8 було призначено покарання наближене до мінімальної межі санкції, передбаченої кримінальним законом за вчинення злочину за ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений цим Кодексом.

Доводи ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції не врахував у якості обставини, що пом`якшує йому покарання те, що у нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних доводів.

З таких підстав апеляційний вважає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, в зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування або зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вирок Любашівського районного суду Одеської області від 13 червня 2015 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 9-ти років позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4