УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/3158/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 537 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 вересня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення,
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за безпідставністю.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що вироком Петровського районного суду м. Донецька від 21.06.2013 року ОСОБА_7 був засуджений до довічного позбавлення волі, яке не є строковим видом покарання, а тому правила закріплені у ст. 72 КК України до нього застосовані бути не можуть.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 13.12.2002 року по 03.02.2005 року за вироком Апеляційного суду Донецької області від 19 грудня 2003 року та з 15.11.2011 року по 12.11.2013 року вироком Петровського районного суду м. Донецька від 21 червня 2013 року, оскільки суд не врахував йому цей строк, як він вважає безпідставно.
На його думку Закон про кримінальну відповідальність не містить будь-яких застережень щодо неможливості зарахування строку попереднього ув`язнення до довічного позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Апеляційного суду Донецької області від 19.12.2003 року ОСОБА_7 був засуджений за ст.ст. 115 ч.2 п.п. 1, 6, 12, 13, ст.ст. 15, 115 ч. 2 п.п. 1, 6, 12, 13, ст.ст. 187 ч. 4, 289 ч. 3, ст.ст. 15, 289 ч.3, 357 ч. 3 КК України до довічного позбавлення волі із конфіскацією майна.
21.06.2013 року вироком Петровського районного суду м. Донецька ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч. 1 ст.70, ч. 4 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 визначено з 13.12.2002 року. Вирок набрав законної сили 12.11.2013 року.
На даний час він відбуває покарання у Бердичівській ВК №70.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення, за правилами визначеними ст. 72 КК України, за вироком Апеляційного суду Донецької області від 19.12.2003 року та вироком Петровського районного суду м. Донецька від 21.06.2013 року, якими його було засуджено до довічного позбавлення на думку колегії суддів задоволенні бути не можуть, оскільки суперечать вимогам закону України про кримінальну відповідальність.
Так, за змістом ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом в разі засудження до позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення здійснюється шляхом переведення попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі, яке після цього переводиться в інший вид покарання за співвідношенням зазначеним у ч.1 цієї статті.
Аналіз цих положень Закону вказує, що зазначена норма закону не передбачає можливості зарахування строку попереднього ув`язнення до такого виду покарання як довічне позбавлення волі на чому наполягає засуджений.
Як вважає колегія суддів, довічне позбавлення волі не є строковим видом покаранням, а покаранням, яке застосовується виключно за вчинення особливо тяжких злочинів у випадках визначених законом, коли суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк, що на думку колегії суддів свідчить про неможливість застосування правил ч.5 ст. 72 КК України до такого виду покарання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 вересня 2016 року, якою відмовлено ОСОБА_7 в задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: