УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/6052/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.125КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
захисника адвоката ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на вирок Богунського районного суду міста Житомира від 08 лютого 2016 року, -
Цим вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, ассірійця, одруженого, який має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, з середньою освітою, працюючого робітником по ремонту взуття у ФОП ОСОБА_11 , раніше несудимого, -
засуджено за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді - 200 годин громадських робіт.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 4 000 гри. моральної шкоди.
Згідно вироку суду, 24 липня 2014 року близько 11 год. ОСОБА_7 перебував біля свого автомобіля марки «Chery Amulet», державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився біля будинку № 11-А по вулиці Лятошинського в м. Житомирі.
Згодом із сусідньої квартири вказаного будинку вийшла його сусідка - ОСОБА_12 , яка, побачивши останнього, на ґрунті тривалих неприязних відносин почала виражатись в його бік словами нецензурної лайки та підійшла до нього. Даний конфлікт помітив син ОСОБА_12 - ОСОБА_10 , який перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 ,
В цей же час та місці, за вказаних обставин у ОСОБА_10 виник злочинний умисел. направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 на ґрунті тривалих неприязних відносин.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_7 та умисно наніс йому один удар головою в ніс, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та садна на спинці носа с переходом на нижню повіку правого ока та повіки внутрішніх кутів обох очей, закритого перелому кісток спинки носа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості із короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином ОСОБА_10 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.125 КК України, тобто умисні дії, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вказаний вирок та виправдати ОСОБА_10 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_10 , щодо спричинення йому моральної шкоди за безпідставністю та необґрунтованістю.
Вважає вирок Богунського районного суду м. Житомира від 08 лютого 2016 року, необґрунтованим і таким, що піддягає скасуванню.
Зазначає, що суд не прийняв до уваги те, що відтворення обстановки та обставин події (слідчі експерименти) з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проводилось не на місці, скоєного злочину, а в кабінеті слідчого.
Відтворення обстановки та обставин події з підсуднім ОСОБА_10 та ОСОБА_12 не проводилось.
Зазначає, що свідок ОСОБА_13 будучи допитана в суді вказала, що має поганий зір однак невідомо як вона могла побачити подію з балкону 4 поверху будинку в той час коли листя дерев закривали їй огляд вона вказала, що ОСОБА_10 головою вдарив ОСОБА_7 в обличчя і в останнього з носа пішла кров.
Вважає, що ОСОБА_13 не могла бачити події з 4 поверху будинку АДРЕСА_3 , в якому вона мешкає.
Вказує, що свідок ОСОБА_14 будучи допитаний в суді вказав, що ОСОБА_10 головою вдарив ОСОБА_7 в обличчя, однак не бачив, щоб у останнього з носа пішла кров, хоча ОСОБА_14 , з його пояснень, знаходився на вулиці неподалік від місця події.
Вважає, що до показів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 слід відноситись критично, так як їх покази не відповідають дійсності.
Зазначає, що між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 тривалий час існують неприязні стосунки через неправомірну поведінку ОСОБА_7 до ОСОБА_12 , що підтвердив в суді потерпілий по справі ОСОБА_7 .
Вважає що досудове слідство проводилось упереджено відносно ОСОБА_10 , з обвинувальним нахилом.
Протокол огляду місця пригоди складався на наступний день 25.07.2016 року.
Вказує, що свідок ОСОБА_12 в зв`язку з протиправними діями потерпілого по справі ОСОБА_7 24 липня 2014 року також отримала тілесні ушкодження про що говорила працівникам міліції та говорила про це в суді під час допиту. Однак суд при постановлені вироку не дав вказаним доводам ніякої оцінки.
Зазначає, що обвинувачення фактично тримається на поясненнях потерпілого ОСОБА_7 та показах свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , до показів яких слід відноситись критично.
В письмових запереченнях потерпілий ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду міста Житомира від 08 лютого 2016 року без змін.
Заслухавши доповідь судді обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, прокурора, потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлено з урахуванням усіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події, та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, оцінених та докладно наведених у вироку доказах.
Дії ОСОБА_10 судом першої інстанції вірно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, які виразилися в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
При призначенні покарання ОСОБА_10 , судом першої інстанції дотримано вимоги ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, відповідно до ч.2 ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Судом у вироку також враховано особу ОСОБА_10 , який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, вперше вчинив умисне кримінальне правопорушення, працює, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді 200 годин громадських робіт, передбачених санкцією ч.2 ст.125 КК України.
Апеляційні доводи захисника ОСОБА_9 про те, що вирок суду незаконний та необґрунтований є безпідставними.
Вина ОСОБА_10 в спричиненні потерпілому ОСОБА_7 умисних легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, передбачених ч.2 ст.125 КК України підтверджується наступними дослідженими в суді першої інстанції доказами:
- фактичними даними, які містяться в протоколі від 25 липня 2014 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Згідно якого, ОСОБА_7 вказав, що 24 липня 2014 току ОСОБА_10 умисно головою спричинив йому тілесні ушкодження (а.с.51);
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , даними в суді першої інстанції, згідно яких останній вказав, що 24 липня 2014 року він перебував в салоні свого автомобіля, який стояв біля будинку, де він проживає. В цей час він почув нецензурну лайку зі сторони сусідки ОСОБА_12 і відповів їй. Остання підбігла до нього і схопила його за одяг та кричала на нього. Він розвернув від себе ОСОБА_12 та відштовхнув її від себе. Тоді до нього підбіг ОСОБА_10 та головою вдарив його в обличчя і відразу у нього з носа пішла кров. Він звернувся за медичною допомогою в лікарню, де у нього виявили тілесні ушкодження;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , даними в суді першої інстанції, згідно яких остання вказала, що 24 липня 2014 року вона бачила, як ОСОБА_12 кричала щось ОСОБА_7 , хапала його за одяг, стала замахуватись на нього і ОСОБА_7 відштовхнув її від себе. Підбіг ОСОБА_10 та головою вдарив ОСОБА_7 в обличчя і в останнього з носа пішла кров. Вона стала кричати: «Що ви робите!» ОСОБА_7 пішов до себе додому, а ОСОБА_10 - до себе;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , даними в суді першої інстанції, згідно яких останній вказав, що 24 липня 2014 року він чув, як сварились ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . Потім до ОСОБА_7 підбігла ОСОБА_12 , хапала його за одяг, стала замахуватись на нього і ОСОБА_7 відштовхнув її від себе. Підбіг ОСОБА_10 та головою вдарив ОСОБА_7 в обличчя. Після цього ОСОБА_7 пішов до себе додому;
- фактичними даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи №1730 від 28 липня 2014 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_7 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та садна на спинці носа с переходом на нижню повіку правого ока та повіки внутрішніх кутів обох очей, закритого перелому кісток спинки носа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості із короткочасним розладом здоров`я (56-57);
- даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_7 від 1 квітня 2014 року, який розповів та показав, як ОСОБА_10 24 липня 2014 року умисно спричинив йому тілесні ушкодження (а.с.66-68);
- даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_15 від 1 квітня 2014 року, яка розповіла та показала, як ОСОБА_10 24 липня 2014 року умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 (а.с.72-74);
- даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_14 від 1 квітня 2014 року, який розповів та показав, як ОСОБА_10 24 липня 2014 року умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 (а.с.76-78);
Доводи захисника ОСОБА_9 про те, що свідок ОСОБА_13 , будучи допитана в суді показала, що має поганий зір, однак йому незрозуміло як вона могла побачити подію з балкону 4 поверху будинку, оскільки листя дерев закривали їй огляд, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Доводи адвоката про те, що свідок ОСОБА_14 будучи допитаний в суді показав, що ОСОБА_10 головою вдарив ОСОБА_7 в обличчя, однак не бачив, щоб у останнього з носа пішла кров. Оскільки ОСОБА_14 , як вбачається з його пояснень, знаходився на вулиці неподалік від місця події, не спростовують події нанесення тілесних ушкоджень, а тому відсутні підстави вважати покази останнього такими, що не відповідають дійсності.
Апеляційні доводи захисника про те, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що відтворення обстановки та обставин події (слідчі експерименти) з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проводилось не на місці, скоєного злочину, а в кабінеті слідчого є безпідставними, оскільки ч.1 ст.240 КПК України передбачає, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Вказана норма закону передбачає право слідчого, а не обов`язок проводити слідчий експеримент. Крім того закон не вимагає проводити слідчий експеримент на місці події. Вказані події, якщо виникає така необхідність, досліджуються на розсуд слідчого.
Відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 не проводилось, оскільки клопотання про проведення вказаної слідчої дії останні не заявляли, а у слідчого не було необхідності її проводити, оскільки було проведено відтворення обстановки та обставин події з незацікавленими особами.
Доводи захисника про те, що протокол огляду місця пригоди складався на наступний день - 25.07.2016 року, не є підставою щоб вважати зазначену слідчу дію недійсною, оскільки згідно положень ст.223 КПК України усі слідчі (розшукові) дії проводяться лише в межах строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ст.333 КПК України, тобто рішення про проведення певної слідчої дії приймає слідчий.
Доводи захисника про те, що свідок ОСОБА_12 в зв`язку з протиправними діями потерпілого ОСОБА_7 24 липня 2014 року також отримала тілесні ушкодження, про що вона говорила працівникам міліції та в суді під час допиту є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які доказі, що підтверджують вказані обставини, не надано їх і апеляційному суду.
Апеляційні доводи адвоката про те, що обвинувачення грунтується на поясненнях потерпілого ОСОБА_7 та показах свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , до показів яких слід відноситись критично є безпідставними та необґрунтованими, оскільки свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є незацікавленими особами в даному кримінальному провадженні, на відміну від ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Скарг від ОСОБА_10 та його захисника на дії слідчого не надходило, отже вони погоджувалися з ходом досудового розслідування.
В апеляційного суду відсутні підстави вважати, що досудове слідство відносно ОСОБА_10 проводилось упереджено, з обвинувальним нахилом.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_10 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України є цілком обґрунтованими і відповідають матеріалам справи.
На думку апеляційного суду призначене ОСОБА_10 судом першої інстанції покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України є необхідним й достатнім, яке відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду міста Житомира від 08 лютого 2016 року щодо ОСОБА_10 без змін.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді: