АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0003105, внесене до ЄРДР 07.05.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, відносно
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Харкові, зареєстрований по

АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий,
останній раз 14.03.2012 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за
ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2
роки, звільнений з місць позбавлення волі 28.11.2013 в зв`язку з відбуттям
покарання, -
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року, -
за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 ,
сторони захисту: захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.
Судом вирішено питання про стягнення з ОСОБА_5 процесуальних витрат на залучення експертів в сумі 49 грн. 14 коп.

Згідно до вироку суду ОСОБА_5 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, за таких обставин.
07 травня 2014 року приблизно о 09 год. 30 хв. ОСОБА_5 умисно, з корисливих спонукань, знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, направлену на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням на територію володіння магазину.
Реалізуючи свій злочинний намір, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 проник через паркан на територію магазину, що належить ОСОБА_8 , по АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно викрав повітроохолоджувач вартістю 18000 грн., який належить потерпілому. Даний повітроохолоджувач він через паркан передав невстановленій досудовим слідством особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
На обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що свої висновки про його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення суд першої інстанції обґрунтував показаннями свідка, які, на думку апелянта, є недостовірними та отриманими з порушенням кримінального процесуального закону, бо цей свідок не був заявлений прокурором, не з`являвся до слідчого, з ним не проводилася така процесуальна дія як впізнання особи.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги і просив вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали провадження, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_8 про крадіжку належного йому повітроохолоджувача з відведеного для зберігання місця біля магазину по АДРЕСА_3 , про що йому стало відомо від його працівника ОСОБА_9 , про обставини виявлення повітроохолоджувача, його вартість та обставини затримання обвинуваченого; показаннями свідка ОСОБА_9 , який підтвердив, що, виявивши крадіжку повітроохолоджувача, повідомив про це потерпілому, разом з останнім знайшли цей предмет, а коли викрадачі прийшли до приймальника металобрухту за грошима, викликали міліцію та затримали ОСОБА_5 , якого він бачив біля магазину напередодні; показаннями свідка ОСОБА_10 , який підтвердив, що працював приймальником металобрухту, коли 07.05.2014 ОСОБА_5 та інший невідомий йому чоловік принесли для здачі запчастину чи то від холодильника, чи то від кондиціонера, а потім приїхав потерпілий і обвинуваченого було затримано; даними, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинення крадіжки від 07.05.2014, даними протоколу огляду місця події території магазину по АДРЕСА_3 від 07.05.2014, з яких слідує, що на території магазину повітроохолоджувач відсутній, а його виявлено біля пункту прийому вторинної сировини.

Кожен з цих доказів суд першої інстанції дослідив у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і показання потерпілого та свідків, які безпосередньо сприймав під час судового засідання, дав їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, тому колегія суддів уважає, що прийняте судом рішення про доведеність вини ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, та кваліфікація його дій за цими кваліфікуючими ознаками за ч.3 ст. 185 КК України є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому не убачає підстав для його скасування, як про це просить у своїй апеляційній скарзі обвинувачений.

Посилання обвинуваченого у апеляційній скарзі на недостовірність показань свідка ОСОБА_9 і твердження захисника у поясненнях про недопустимість цього доказу, колегія суддів уважає надуманими, оскільки свідок ОСОБА_9 був безпосередньо допитаний в судовому засіданні в установленому КПК України порядку, а обвинуваченому і захиснику судом були створені умови для з`ясування достовірності показань цього свідка та надання доказів для доведення їх недостовірності, але таких доказів надано не було.
Та обставина, що свідок ОСОБА_9 не був допитаний в ході досудового слідства, а був допитаний безпосередньо в судовому засіданні за клопотанням прокурора, не є підставою для визнання його показань недопустимим доказом, враховуючи, що судом була дотримана процедура його допиту, який проводився за участю обвинуваченого та його захисника.
Посилання захисника на те, що показання цього свідка не були надані прокурором при виконанні вимог ст. 290 КПК України, а тому суд не мав права допустити ці показання як доказ, суперечать вимогам п.12 ст. 290 КПК України, бо на час відкриття матеріалів кримінального провадження такий доказ як протокол допиту свідка ОСОБА_9 в них був відсутній, а недопустимим може бути визнаний лише доказ, який за його наявності в матеріалах кримінального провадження не був відкритий стороною кримінального провадження.
Твердження захисника про те, що судом не встановлено вартості викраденого майна, що унеможливлює визнання обвинуваченого винним та тягне за собою закриття провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і спростовується доказами, дослідженими судом.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше судимий.
Обставин, які пом`якшують покарання, судом першої інстанції не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що судом першої інстанції дотримані вимоги ст. 65 КК України, покарання ОСОБА_5 призначено в межах, установлених у санкції ч.3 ст. 185 КК України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, тому відсутні підстави для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, про що він просить у своїй апеляційній скарзі, а обраний вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення ОСОБА_5 і попередження нових злочинів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 заявив клопотання, яке підтримав і обвинувачений, про застосування положень ч.5 ст. 72 КК України та зарахування в строк призначеного ОСОБА_5 покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Колегія суддів уважає можливим дане клопотання задовольнити, враховуючи, що ОСОБА_5 перебував під вартою в межах даного кримінального провадження з 24.08.2014 і йому призначено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, час попереднього ув`язнення з 24.08.2014 по 21.03.2016 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками судового розгляду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І:

__________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/548/2016, Категорія КК: ч. 3 ст. 185
Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1