Справа № 303/3911/16-к
Провадження № 1-кп/303/372/16
УХВАЛА

18 липня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000518 від 08.03.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
в с т а н о в и в:
01 липня 2016 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з Мукачівської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000518 від 08.03.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду від 02 липня 2016 року призначено підготовче судове засідання у даному провадженні.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та пояснив, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, підстав для його повернення чи закриття провадження немає. Дійсно обвинувальний акт захиснику ОСОБА_5 не було вручено та не ознайомлено з матеріалами кримінального провадження, оскільки раніше вже були спроби ознайомити обвинуваченого та його захисника з справою, але захисник не з`являвся на виклики. Під час вручення обвинуваченому обвинувального акта був залучений інший захисник з Центру надання безоплатної вторинної допомоги, оскільки закінчувався строк досудового розслідування 10 червня 2016 року, а відпустка в захисника ОСОБА_5 була до 08 липня 2016 року. Захиснику було вручено повідомлення про проведення процесуальної дії та ознайомлення, яку ним було отримано.
Однак, 22.06.2016 року від захисника ОСОБА_5 надійшло клопотання про неможливість з`явитися на проведення процесуальної дії в зв`язку з відпусткою. Обвинувачений з`явився на вказану процесуальну дію, тому для забезпечення його права на захист було залученого іншого захисника, в присутності якого ОСОБА_4 було ознайомлено з матеріалами провадження, при цьому останній ніяких клопотань не заявляв, жодних прав обвинуваченого не було порушено.
Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що під час ознайомлення з матеріалами справи, вручення йому обвинувального акта та реєстру матеріалів він говорив слідчому, що бажає виконати дану дію з участю свого захисника, але йому сказали, що так треба і виконали дану слідчу дію з участю іншого захисника, при цьому не дивлячись на його відмову.
Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Дане клопотання обґрунтовував тим, що він, як захисник обвинуваченого, не був ознайомлений з матеріалами досудового розслідування, обвинувальний акт йому не вручався, внаслідок чого було грубо порушено право особи на захист. 17.06.2016 року він отримав повістку про виклик до слідчого на 23.06.2016 року для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. В зв`язку з неможливістю з`явитися на вказаний час він своєчасно подав клопотання про відкладення вказаної дії та повідомив, що з 22.06.2016 року по 08.07.2016 року буде перебувати у відпустці, надав відповідні квитки на літак. Жодної необхідності проводити ознайомлення обвинуваченого з матеріалами справи негайно не було, ухвалою слідчого судді у встановленні строку для ознайомлення обвинуваченого та його захисника з матеріалами справи було відмовлено. Відповідно, слідчий повинен був відкласти проведення вказаної процесуальної дії, однак цього не зробив. Залучивши обвинуваченому іншого захисника за призначенням слідчим було грубо порушено його право на захист, оскільки таке залучення могло бути тільки виключно у невідкладних випадках. В даній ситуації ніякого невідкладного випадку не було, це можна було зробити після повернення його з відпустки, строк досудового розслідування на той час ще не закінчувався, ніякого обмеження у часі на ознайомлення обвинуваченого із справою встановлено не було. Цим самим було порушено право обвинуваченого на вільний вибір захисника, а недотримання вимог закону про забезпечення права на захист під час досудового розслідування є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Представник потерпілої в підготовчому судовому засіданні пояснила, що до обвинувального акта додано розписку обвинуваченого про його отримання та реєстру матеріалів, законом не передбачено розписку захисника. Захисник ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся на проведення процесуальних дій, тому було залучено іншого захисника, при цьому ОСОБА_4 від нього не відмовлявся. Також захиснику ОСОБА_5 було направлено обвинувальний акт, який він отримав.
Потерпіла в підготовчому судовому засіданні підтримала думку свого представника.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілої та представника потерпілої, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд приходить до такого висновку.
Пунктом 3 частини третьої ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до вимог частини четвертої ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно ч.1 ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Ч.2 ст. 20 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Невиконання вимог цієї норми є порушенням права особи на захист, передбаченого Конституцієї України, Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та кримінальним процесуальним законом.
Пунктом «b» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено право кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту. Пунктом «с» даної Конвенції встановлено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.
Так, з наданих сторонами пояснень та документів до матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2016 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. 16 травня 2016 року захиснику та обвинуваченому стало відомо про завершення досудового розслідування, підписано відповідне доручення та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.
В період часу з 16 травня 2016 року по 17 червня 2016 року ні захиснику, ні підозрюваному в порядку, визначеному ст. 135-137 КПК України не було жодного разу вручено повістку (повідомлення) про відкриття матеріалів досудового розслідування, що передбачено ст.290 КПК України. Вказаний факт також підтверджений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2016 року у справі № 303/3184/16-к (провадження № 1-кс/303/502/16), якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про встановлення строку підозрюваному та його захиснику для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
17.06.2016 року захиснику було вручено повістку про виклик на 23 червня 2016 року для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, на яку захисник ОСОБА_5 не з`явився, однак завчасно повідомив про причини своєї неможливості з`явитися, надавши при цьому відповідні документи та просив відкласти призначені дії.
Відповідно до п.4 та 8 ч. 1 ст. 138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо та інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик. Всупереч даній нормі слідчий 23.06.2016 року відмовила у відкладенні призначеної процесуальної дії, дана дія відбулася за участі підозрюваного ОСОБА_4 та іншого захисника, призначеного Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги за клопотанням слідчого, від якого ОСОБА_4 відмовлявся.
Внаслідок вказаних істотних порушень захисника ОСОБА_5 не було ознайомлено з матеріалами досудового розслідування.
Відповідно до ч.1 ст. 53 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд залучають захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбачному статтею 49 цього Кодексу виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведення невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути до участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе.
Невідкладною процесуальною дією можна вважати ту, зволікання з проведенням якої у терміновому порядку в конкретній слідчій ситуації може призвести до зникнення або пошкодження слідів і втрати фактичних даних, що мають значення для справи.
Ознайомлення з матеріалами справи не може бути віднесене до невідкладної процесуальної дії, жодного ризику у відкладенні ознайомлення з матеріалами справи не існувало.
Відповідно до ч.4 ст.46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених ст. 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
Пунктом 5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику забезпечення права на захист у кримінальному провадженні» від 25 вересня 2015 року встановлено, що керуючись практикою ЄСПЛ, судам слід ретельно перевіряти питання дотримання під час досудового розслідування права на вільний вибір захисника. При цьому у разі здійснення захисту одночасно захисником за призначенням та залученим підозрюваним чи обвинуваченим захисником судам необхідно встановлювати причини, за якими залучений захисник не брав участі у проведенні тих чи інших процесуальних дій під час досудового розслідування. Це ж стосується і забезпечення дотримання права на захист у судовому провадженні.
Важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні є також забезпечення ефективності захисту та створення умов для вільного вибору захисника. Недотримання цих складових права на захист навіть за умови участі захисника у провадженні на різних стадіях може призвести до істотних порушень вимог КПК та скасування судового рішення (ч.1 Інформаційного листа ВССУ).
Згідно ч.1 ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду, прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного та виховного характеру.
Таким чином суд констатує, що таких дій прокурором здійснено не було.
Вищевказані недоліки обвинувального акту унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, і, безперечно, порушують право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» частини третьої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої імплементовано у ст. 20 Кримінального процесуального кодексу України.
Таким чином, розгляд кримінального провадження, за вказаних обставин, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист та позбавляє суд можливості прийняти законне рішення.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явлення особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, а право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинувачених мати можливість підготуватися до захисту (рішення у справі «Абрамян проти Росії», «Камасінскі проти Австрії», «Матточіа проти Італії», «Даллос проти Угорщини»).
Так у рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 2012 року у справі «Гриненко проти України» цей суд констатував порушення п. 1 та підп. «с» п. 3 ст. 6 Конвенції в зв`язку з тим, що заявнику не було забезпечено право на захист за таких фактичних обставин: «незважаючи на те, що заявнику було призначено двох захисників, його було неодноразово допитано виключно в присутності захисника, якого йому було призначено слідчими органами. При цьому не було жодних підтверджень того, що захисник, якого запросив батько заявника, був належним чином повідомлений про такі слідчі дії».

За таких обставин суд приходить до висновку, що на стадії досудового розслідування мало місце грубе порушення прав обвинуваченого на захист, обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, а тому його слід повернути прокурору.
Керуючись ст. 2, 7, 8, 9, 110, 291, 293, 314, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000518, внесеному 08.03.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України - повернути прокурору.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1