Справа № 592/2746/16-к
Провадження № 1-кс/592/1079/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського райсуду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_3 про накладання арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , -

Встановив:
Вищезазначений слідчий за погодженням з прокурором клопоче про накладання арешту на майно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 194 ч.2 КК України ОСОБА_4 , а саме - на 71/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Доводи клопотання обґрунтовує тим, що розмір заподіяних збитків складає 743700 грн., накладання арешту необхідно для забезпечення відшкодування збитків потерпілій особі, яка на момент складання клопотання цивільний позов не заявила.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з вищенаведених підстав. Додатково пояснив, що відомостями про вартість частини домоволодіння належного підозрюваному не володіє, не знає хто зареєстрований в будинку, та яким чином може бути проведено відчуження вказаної частини будинку (71/100) для відшкодування збитків.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти доводів клопотання, вважав, що слідчий передчасно ставить питання про накладання арешту на частину приватного будинку, оскільки потерпіла особа протягом тривалого часу не заявляє позовних вимог, вважав, що сума встановлених збитків визначена не вірно і відповідні докази вказаних обставин він надасть під час розгляду справи по суті.

Слідчим суддею встановлено, що 16.03.2016 року ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 194 ч.2 КК України, умисному знищенні майна - колишніх приміщень промислового призначення за адресою АДРЕСА_2 належних ОСОБА_7 на загальну суму згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи 743700 грн.

В матеріалах справи є відомості про те, що потерпілому ОСОБА_7 18.03.2015 року вручена пам`ятка про його права та обов`язки, яка містить відомості про його право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку передбаченому законом (а.с. 8).

17.11.2015 року залучені в якості представників потерпілих юридичних осіб дві фізичні особи ( а.с. 6, 7). Доказів, що вказаним юридичним особам діями ОСОБА_4 заподіяна шкода матеріали клопотання про накладання арешту не містять.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя констатує, що на момент розгляду клопотання слідчого потерпіла особа не скористалась своїм правом про яке їй було відомо впродовж року до внесення клопотання слідчого про арешт майна на заявлення цивільного позову до винної особи про відшкодування завданих збитків, хоча за версією обвинувачення ця особа встановлена та їй оголошено про підозру.

Санкція ч.2 ст. 194 КК України не передбачає в якості обов`язкового додаткове покарання у виді конфіскацію майна, частина будинку належного підозрюваного не є речовим доказом.

Однією з підстав накладання арешту на майно підозрюваного відповідно до вимог ст. 170 КПК України є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Законодавець пов`язує накладання арешту на майно підозрюваного з висловленою волею потерпілого про відшкодування завданих збитків у формі подачі позовної заяви про що фактично зазначено в ч.3 ст. 171 КПК України

На момент розгляду вказаного клопотання слідчого цивільний позов не заявлено про що зазначено в самому клопотанні та підтверджено слідчим під час судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи, що цивільний позов по справі не заявлено, слідчому судді не надано доказів про зареєстрованих та фактично мешкаючи в будинку осіб, можливість виділення в натурі та подальше відчуження для відшкодування можливо завданих збитків частини будинку належної підозрюваному (71/100), вважаю, що клопотання слідчого є передчасним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 170-173 КПК України, -

Ухвалив:
У задоволенні клопотання слідчого СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_3 від 18.03.2016 року про накладання арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 71/100 частини будинку за адресою АДРЕСА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1