УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/179/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.407 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
прокурора: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2016 року , -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.12.2007, Богунським районним судом м. Житомира за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнено з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в сумі 245 гривень 52 копійки.
Строк відбування покарання обвинуваченому постановлено обчислювати з моменту його затримання, з 11.12.2015.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , після засудження за ч.2 ст. 186 КК України, повторно вчинив злочин за наступних обставин.
10 жовтня 2015 року, о 08 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в дворі між будинками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , побачив раніше незнайомого ОСОБА_9 , який перебував за вище вказаною адресою, в якого знаходився мобільний телефон марки «LG», моделі КР- 105 разом з навушниками. В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 , а саме мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення чужого чайна, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 , підійшовши до ОСОБА_9 попросив у нього телефон подзвонити. Після чого, не отримавши дозволу, вихопив з руки ОСОБА_9 мобільний телефон з навушниками марки «LG», вартість якого становить 178 грн. 50 коп., в якому знаходилась сім-карта оператора «Київстар» № НОМЕР_1 , яка матеріальної вартості для потерпілого не становить, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 178 грн. 50 коп.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд безпідставно змінив ОСОБА_7 формулювання обвинувачення, тим самим вийшов за його межі. Акцентує увагу, що потерпілий ОСОБА_9 фактично добровільно передав ОСОБА_10 мобільний телефон, що свідчить про відсутність в діях її підзахисного складу інкримінованого йому кримінального правопорушення. Спростовує висновки суду про вчинення обвинуваченим злочину у стані сп`яніння. За результатами апеляційного розгляду просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України закрити.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, міркування прокурора, про відсутність підстав для її задоволення, обговоривши доводи апеляції та перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України колегія суддів вважає, що подана апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Твердження в апеляції про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України є безпідставними і спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
Так, згідно показань у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , 10.10.2015., обвинувачений ОСОБА_10 , під приводом потреби здійснити телефонний дзвінок, вихопив з його рук мобільний телефон та пішов в напрямку вулиць Небесної СотніКиївська в м. Житомирі. На його вимогу повернути телефон, ОСОБА_10 став погрожувати йому фізичним насильством. Конкретизував, що просив допомоги у сторонніх осіб та у працівників служби охорони, які і затримали обвинуваченого.
Зазначені показання потерпілого ОСОБА_9 фактично знайшли своє підтвердження за результатами допиту у суді обвинуваченого ОСОБА_7 , який показав, що дійсно, 10.10.2015, при зустрічі з раніше йому незнайомим ОСОБА_9 , він попросив у нього мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка. Отримавши телефон, він пішов з ним в напрямку вулиць Небесної Сотні Київська, забувши при цьому повернути його потерпілому. В подальшому, цей телефон він за 40 гривень продав невідомому на ринку.
Свідок ОСОБА_11 у суді підтвердив факт придбання у ОСОБА_7 на ринку за 40 гривень мобільного телефону марки «LG» з навушниками.
Аналізуючи, як вищезазначені, так і інші досліджені судом першої інстанції докази, яким у вироку дана належна оцінка, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є обґрунтованими, а невизнання ним вини розцінює, як його бажання таким чином уникнути кримінальної відповідальності за його скоєння.
Є безпідставними і доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції змінивши ОСОБА_7 формулювання обвинувачення, щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення вийшов, за межі цього обвинувачення. З огляду на вирок, суд першої інстанції сформулював та конкретизував у ньому обвинувачення, щодо способу вчинення ОСОБА_7 злочину, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду всіх обставин цієї події, що є правом суду і такі його дії не можуть вважатися виходом за межі пред`явленого обвинувачення.
За результатами апеляційного розгляду провадження не знайшли свого належного підтвердження і інші апеляційні твердження захисника про безпідставність визнання судом обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, а саме вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки, він, 20.01.2016., у судовому засіданні визнав, що перед вчиненням злочину, вживав з чоловіком на ім`я ОСОБА_12 алкогольні напої.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Разом з тим, при постановленні ухвали, колегія суддів враховує положення ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») та зараховує обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, який, крім строку зазначеному у вироку суду, також повинен рахуватися з 21 січня 2016 року по 16 травня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 , - без зміни.
У відповідності до ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, який рахується з 21 січня 2016 року по 16 травня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а особою, яка перебуває під вартою в той же самий строк з дня вручення йому її копії.
Судді: