Справа № 314/6579/16-к Провадження № 1-кс/314/1147/2016

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2016 м. Вільнянськ Вільнянський районний суд Запорізької області, у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст.152, ч.2 ст.186 КК України,
за участю прокурора: ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчогоСВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, погодженого з прокурором, про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст.152, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтоване тим, що 23 червня 2015 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за скоєння тяжких злочинів, судимість за які не знята та не погашена в законному порядку, пересуваючись на своєму автомобілі «OPEL - Omega», державний знак НОМЕР_1 , зупинився на зупинці маршрутного таксі, розташованій в с. Українка, Вільнянського району, Запорізької області, де запропонувавши підвезти додому та запросив до свого автомобіля потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого, маючи умисел направлений на статеві зносини із застосуванням фізичного насилля, всупереч волі потерпілої, яке виразилось у тому, що останній зупинившись на ґрунтовій дорозі, поблизу смт. Кам`яне, Вільнянського району, Запорізької області, автоматично зачинив двері вказаного транспортного засобу, чим позбавив потерпілу ОСОБА_8 особистої волі, підсів впритул до останньої, після чого обома руками почав наполегливо торкатися ніг та рук потерпілої, всупереч її волі та опору, піднімати низ її юбки, у зв`язку з чим ОСОБА_8 з метою припинити дії ОСОБА_5 , вкусила останнього за праве плече, на що ОСОБА_5 наніс один удар кулаком руки в область голови потерпілої ОСОБА_8 , яка знаходилася на задньому сидінні вказаного автомобіля. Після цього, ОСОБА_5 ліктем правої руки притиснув потерпілу до спинки заднього сидіння та продовжив наполегливо з агресією торкатися ніг та рук потерпілої, з метою отримання вільного доступу до статевих органів для того щоб вступити з останньою в статеві зносини, але не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як потерпіла ОСОБА_8 вчинила активний опір відносно ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України, тобто: «незакінчений замах на статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, (зґвалтування), якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця».
23 червня 2015 року, приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за скоєння тяжких злочинів, судимість за які не знята та не погашена в законному порядку, пересуваючись на своєму автомобілі «OPEL Omega» державний знак НОМЕР_1 , зупинився на зупинці маршрутного таксі, розташованій в с. Українка, Вільнянського району, Запорізької області, де запропонувавши підвезти додому та запросив до свого автомобіля потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього, ОСОБА_5 зупинився на ґрунтовій дорозі, поблизу смт. Кам`яне, Вільнянського району, Запорізької області, де зачинивши автоматично двері вказаного транспортного засобу, пересів на заднє сидіння автомобіля, де обома руками притиснув потерпілу до спинки сидіння вказаного автомобіля, на що потерпіла ОСОБА_8 намагаючись вирватися, вкусила ОСОБА_5 за праве плече, після чого останній наніс один удар кулаком руки в область голови потерпілої ОСОБА_8 , яка знаходилася на задньому сидінні вказаного автомобіля і маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, діючи повторно, почав вимагати видати йому мобільний телефон «Lenovo A670T» вартістю 2500 гривень, на що ОСОБА_8 передала ОСОБА_5 зазначений мобільний телефон, тим самим останній завдав потерпілій ОСОБА_8 майнові збитки на вказану суму.
В подальшому ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядився вищевказаним викраденим ним мобільним телефоном на власний розсуд.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрав майно ОСОБА_8 , із застосуванням фізичного насилля, в результаті чого спричинив потерпілій матеріальні збитки на суму 2500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно».
Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду від 25.06.2015 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.08.2015 року.
08.06.2016 ухвалою апеляційного суду Запорізької області вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.02.2016 відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України скасований. Призначений новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.
Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 04 жовтня 2016 року, але на даний час по кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій, виконати які до 04 жовтня 2016 року неможливо, а саме: виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником; виконати вимоги ст. 290 КПК України з потерпілою ОСОБА_8 ; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати вимоги ст. 293 КПК України з підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником.
У зв`язку з чим слідчий ОСОБА_3 за погодженням з прокурором ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 60 діб.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали вказане клопотання, просили його задовольнити, обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на ч. 3 ст. 197 КПК України, а саме, що строк тримання під вартою на досудовому слідстві може бути продовжений слідчим суддею в межах досудового розслідування в порядку, передбаченому цим кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати, дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особо тяжких злочинів.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання в межах наданих суду доказів, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Згідно рішення Конституційного суду України за №14-рп/2003 від 08.07.2003р. при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, враховується тяжкість злочину, у чиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, яка скоїла злочин, та відповідає вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та її основних свобод.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні ряду тяжких правопорушень передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України, санкція яких передбачає позбавлення волі на строк до 6-ти років.
Як вбачається з клопотання слідчого, погодженого з прокурором, мотивами та підставами для обрання ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є те, що він раніше судимий, судимості не зняті і не погашені, офіційно ні де не працює, законних джерел доходу не має, що свідчить про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
Але звертаючись з відповідним клопотанням слідчим та прокурором не враховані вимоги ч. 3 ст. 197 КПК України, а саме що строк тримання під вартою на досудовому слідстві може бути продовжений слідчим суддею в межах досудового розслідування в порядку, передбаченому цим кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати, дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особо тяжких злочинів.
За вказаним кримінальним провадженням ОСОБА_5 тримається під вартою з 27.06.2015, тобто вже більше року. При цьому встановлено, що останній має постійне місце проживання.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, про необхідність застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишити житло цілодобово або у певний період. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що для запобігання вищезазначених ризиків, відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати своє фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, строком на шістдесят днів.
Керуючись ст.ст. 177-178, 181, 183, 193-194, 196-197 КПК України, слідчий суддя -
У задоволенні клопотання слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського відділу НП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст.152, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, строком на шістдесят днів.
Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, суду або іншого органу державної влади, який буде здійснювати наявне кримінальне провадження щодо злочину, у вчинені якого йому повідомлено про підозру.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Дана ухвала діє протягом 2 місяців, тобто до 02 грудня 2016 року включно та підлягає негайному виконанню після її проголошення, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в залі суду.
Копію ухвали негайно вручити прокурору, підозрюваному, захиснику та направити начальнику Вільнянського ВП Пологівського відділу ГУНП в Запорізькій області для негайного виконання і постановки підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік, про що необхідно повідомити слідчого.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

03.10.2016