Єдиний унікальний номер 225/4739/14-к
Номер провадження 11-кп/775/365/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_6 (далі - прокурора) на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06.01.2016р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Учкудук Бухарського р-ну Узбекистан, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 06.01.2016р. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

Зазначений вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06.01.2016р. оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором.

В апеляційній скарзі прокурор :

-прохає скасувати вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06.01.2016р. відносно ОСОБА_5 та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на десять років;

-вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду,викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого;

-зазначає, що приймаючи рішення щодо зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 перевищення меж необхідної оборони;

-вказує, що будь-яких фактичних даних, окрім свідчень самого обвинуваченого ОСОБА_5 щодо наявності реальної загрози його життю з боку ОСОБА_2 та необхідності оборонятися від нападу потерпілого ОСОБА_2 , в суді першої інстанції не встановлено;

-зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо недоведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України є безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 :

-вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим;

-прохає скасувати вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06.01.2016р. відносно нього та закрити кримінальне провадження;

-вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладеним у вироку, фактичним обставинам кримінального правопорушення;

-зазначає, що не згодний з висновком суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції дав неправильну оцінку добутим доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого незаконно та необґрунтовано ухвалив обвинувальний вирок.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та прохав її задовольнити, думки захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_5 , які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прохали її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної прокурора та про часткове задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 за таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права й свободи людини і громадянина та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суди, як органи державної влади зобов`язані своєчасно й дієво захищати ці права та свободи шляхом розгляду цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення.

Так, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на те, що згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінально провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є, рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Положенням п.2 ч.3 ст. 374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотиви кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви зміни обвинувачення.

Однак суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінально процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження та ухвалення вироку.

Так, обґрунтовуючи свої висновки про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, суд послався на показання свідків, численні письмові докази, лише перерахувавши їх, при цьому їх належним чином не проаналізував їх та не дав їм оцінки з точки зору їх допустимості, достатності, законності та належності, й не перевірив кожен із них на відповідність вимогам ст. ст. 87, 97 КПК України.

При цьому суд першої інстанції навів у вироку положення ст. 129 Конституції України, ст. 84 КПК України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003р. « Про судову практику по справах про злочини проти життя та здоров`я особи» та свої міркування з приводу фактичних обставин справи. У вироку відсутній аналіз кожного доказу у взаємозв`язку з іншими доказами.

Також, відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню по-перше, подія кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; по-друге винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення та інше.

Проте, як видно з вироку суду першої інстанції в ньому в порушення вимог ст. 91,94 КПК України відсутня всебічність, повнота та неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом першої в повному обсязі недосліджена достовірність кожного доказу по справі, в першу чергу, покази обвинуваченого ОСОБА_5 під час слідчого експерименту та в судовому засіданні про спосіб вчинення ним кримінального правопорушення, та нез`ясовані причини суперечностей між ними.

Так, під час проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_5 пояснив та показав на статисті в присутності спеціалістів НДЕКЦ ОСОБА_10 , СМЕ ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 та двох понятих, що під час події потерпілий піднявся та лівою рукою поставив йому ніж до горла з погрозами вбивства. Він в свою чергу взяв ліву руку потерпілого з ножем правою рукою. Потерпілий став висмикувати ліву руку з його руки, на що він відпустив ліву руку потерпілого, та той задом впав на стілець. Після цього він побачив, що у потерпілого ніж стирчав у передпліччі. Зазначене видно на фототаблиці.

При проведені цієї слідчої дії обвинувачений ОСОБА_5 також показав, що раніше надані ним показання про те, що під час події і він, і потерпілий сиділи на стільцях є неправдивими. Потерпілий тримав ніж у лівій руці на відстані 30 см від нього, направивши клинок на нього. В свою чергу він схопив потерпілого за ліве зап`ястя та одразу припіднявся над стільцем, намагаючись заломити руку потерпілого з ножем в його бік, що в нього вийшло. При цьому він припіднявся над стільцем , а потерпілий продовжував сидіти на стільці. Він не зрозумів, але побачив, що клинок ножа увійшов в область лівого плеча потерпілого зпереду.

(а.п. 15-23 т.2)

Із показів наданих обвинуваченим ОСОБА_5 , в суді першої інстанції взагалі незрозуміло взаєморозташування під час події обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_2 , на що суд взагалі не звернув уваги.

Не дав належної оцінки суд першої інстанції висновку СМЕ експерта ОСОБА_11 , що був присутній при проведенні слідчого експеримента з участю ОСОБА_5 про спосіб заподіяння обвинуваченим удару ножем потерпілому та його характеристикам.

(а.п. 32-33 т.1)

Також суд не надав оцінки, висновку СМЕ, про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень (а.п. 6 т.2), а також тому факту, що швидку допомогу викликав батько загиблого ( а.п. 80 т.2) , експертизі жилету потерпілого та ножа (а.п. 63-65 ), що на думку колегії суддів, є суттєвою неповнотою судового слідства.

Таким чином у вироку суду першої інстанції прийняття одних доказів та відхилення інших невмотивоване.

Крім того у вироку суд першої інстанції непереконливо обґрунтовані висновки суду щодо перекваліфікації дій обвинуваченого із ст. 115 ч.1 на ст. 118 КК України. У вироку при обґрунтуванні кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 118 КК України не зіставлені ознаки фактично вчиненого обвинуваченим діяння та ознаки відповідного злочину, передбаченого ст. 118 КК України та необгрунтовані фактичними обставинами висновки про їх відповідність.

Судом першої інстанції не були ретельно досліджені докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, а саме сукупність всіх обставин вчиненого злочину, зокрема врахувати спосіб, знаряддя злочину, характер і механізм поранення, причини припинення злочинних дій обвинуваченого, попередню поведінку винуватого і потерпілого, їх стосунки.

Більш того, судом першої інстанції при перекваліфікації дій ОСОБА_5 за ст. 118 КК України не досліджені обставини про характер небезпеки, що загрожувала обвинуваченому, обставини, що мали вплинути на реальне співвідношення сил потерпілого та обвинуваченого, а саме місце і час, раптовість нападу, неготовність до його відбиття, фізичні дані потерпілого та обвинуваченого, вік ,стан здоров`я тощо).

Встановивши у діях обвинуваченого ознаки перевищення меж необхідної оборони , суд першої інстанції обмежився загальним формулюванням та не вказав у вироку, у чому полягало перевищення і які засоби захисту в конкретній ситуації не були виконані винним, щоб уникнути таких наслідків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є обґрунтованими.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам кримінально процесуального закону та підлягає скасуванню, оскільки він ухвалений з вказаними вище порушеннями, які перешкоджають суду ухвалити новий вирок, тому необхідно призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи в суді першої інстанції необхідно всебічно, повно та об`єктивно розглянути всі обставини справи в їх сукупності, дати остаточну оцінку кожному доказу у їх взаємозв`язку та сукупності та вирішити питання, зазначені у ст. 368 КПК України.

Висновки суду щодо оцінки доказів викласти у вироку у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних доказів і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 412 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06.01.2016р. задовольнити частково.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06.01.2016р., яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без змін.