Провадження № 11-кп/792/373/16
Справа № 683/225/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Старокостянтинівського районного суду від 17 березня 2016 року, -

В с т а н о в и л а:

Вироком Старокостянтинівського районного суду від 17 березня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Григорівка Чаплинського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, інваліда 3-ї групи, судимого:

- 25 лютого 2004 року Козятинським райсудом Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ст.185, ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 18 травня 2006 року Старокостянтинівським районним судом за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, 70, 71 КК України на 6 років позбавлення волі, звільненого 21 травня 2010 року умовно-достроково на підставі постанови Шепетівського міськрайонного суду від 14 травня 2010 року на невідбутий строк 10 місяців 13 днів;

- 13 грудня 2012 року Старокостянтинівським районним судом за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, звільненого 22 грудня 2014 року умовно-достроково на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 19 грудня 2014 року на невідбутий строк 11 місяців 9 днів,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду від 13 грудня 2012 року обвинуваченому ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 із домашнього арешту змінено на тримання під вартою із взяттям під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 17 березня 2016 року.

До строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 04 листопада 2015 року по 06 листопада 2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За вироком суду 29 жовтня 2015 року близько 2 години обвинувачений ОСОБА_7 з берега ставка, що знаходиться в с.Круча Старокостянтинівського району, таємно викрав коня вагою 400 кг вартістю 9200 грн., який належав потерпілому ОСОБА_9 .

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , вони просять вирок місцевого суду змінити, пом`якшити призначене покарання, призначивши ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду від 13 грудня 2012 року призначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі. Сторона захисту обґрунтовує свої доводи тим, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, оскільки ОСОБА_7 визнав вину у вчиненому злочині, який вчинив внаслідок збігу важких сімейних, соціальних обставин та бродячого способу життя, з дитинства страждає на психічну хворобу, є інвалідом дитинства, під час досудового слідства та судового розгляду справи вчасно з`являвся на усі слідчі дії та виклики до суду, а тому своєю поведінкою після вчинення злочину довів, що не становить небезпеки для суспільства.

Крім того, на думку апелянтів , місцевим судом до покарання у виді позбавлення волі не в повній мірі в строк відбуття покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки останній за вироком Старокостянтинівського районного суду від 13 грудня 2012 року був попередньо ув`язненим із 28.08.2012 року по 13.12.2012 року, а всього 3 місяці 16 днів. Тому вони просять, крім строку перебування під вартою ОСОБА_7 з 04 листопада 2015 року по 06 листопада 2015 року за цим вироком, зарахувати обвинуваченому до строку відбуття покарання 3 місяці 16 днів строку попереднього ув`язнення за попереднім вироком суду, а також за даним вироком до набрання ним законної сили , із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримавши апеляційну скаргу, просили пом`якшити призначене обвинуваченому покарання та зарахувати до нього 3 місяці 16 днів строку попереднього ув`язнення за вироком Старокостянтинівського районного суду від 13 грудня 2012 року, а також строк попереднього ув`язнення з дня постановлення вироку від 17 березня 2016 року до набрання ним законної сили прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги . але просив вирок скасувати як такий, що не відповідає вимогам ст.374 КПК України, і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, повністю підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами і його учасниками не оспорюються.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання , в тому числі і тих, про які вказано в апеляційній скарзі. Судом першої інстанції також враховано стан здоров`я ОСОБА_7 , відсутність до нього претензій у потерпілого, якому збитки відшкодовані шляхом повернення викраденого майна.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, знову вчинив аналогічний злочин, суд першої інстанції обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі. Підстав для пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає, оскільки твердження апелянтів про те, що ОСОБА_7 не становить суспільної небезпеки, не можна визнати переконливими. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 вчиняв злочини в період іспитового строку, після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, а останній злочин - в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про відсутність у нього намірів стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КПК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі провадиться в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення. Тому порушень даного закону при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає. Крім того, за наявності у ОСОБА_7 невідбутого покарання у виді 11 місяців 9 днів позбавлення волі суд першої інстанції приєднав лише частину його 4 місяці.

Доводи прокурора в суді апеляційної інстанції про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника та скасування вироку місцевого суду з призначенням нового судового розгляду з посиланням на те, що вирок місцевого суду не відповідає вимогам ст..374 КПК України, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а прокурор апеляційної скарги на вирок не подавав. Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що місцевий суд дії ОСОБА_7 правильно кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, з чим повністю погодився обвинувачений, який в апеляційному суді не підтримав думку прокурора про необхідність скасування вироку, а просив лише пом`як шити призначене йому покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 407 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а:
Вирок Старокостянтинівського районного суду від 17 березня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого та захисника без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати також строк його попереднього ув`язнення з 17 березня 2016 року по 23 травня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий /підпис/
Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .