Справа № 545/3160/16-к
Провадження №1-кп/545/184/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.12.2016 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 29.12.2001 року Машівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.289, ст.69, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці, відповідно до ст.72 КК України приєднано замість позбавлення волі за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 19.01.2001 року за ч.1 ст.229-6 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 06.09.2002 року за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області; не відбутий термін покарання 5 місяців 9 днів;
- 31.03.2003 року Машівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.309, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ст.71 КК України

приєднано 3 місяці позбавлення волі за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 29.12.2001 року за ч.2 ст.289, ст.69, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,; остаточно засуджений до позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяця; звільнений 16.07.2004 року за відбуттям покарання;

- 12.06.2008 року Ордженікідзовським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 6 років; звільнений 09.07.2013 року за

відбуттям покарання;

- 07.06.2016 року з Ленінським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України від

відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , який раніше був засуджений Ленінським районним судом м.Полтави 07.06.2016року за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на два роки, з іспитовим строком на два роки, на шлях виправлення не став і, маючи непогашену судимість, вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, 08 липня 2016 року о 20 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу з вантажного автомобіля марки КАМАЗ модель 53212 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , пересвідчившись у відсутності господаря та інших сторонніх осіб, які могли його викрити, маючи вільний доступ до території, підійшов до автомобіля, відкрив бак для пального, звідки таємно викрав дизельне

пальне в кількості 100 літрів вартістю 18 грн. 55 коп. за один літр на загальну суму 1855 грн. Своїми діями ОСОБА_4 завдав шкоду ОСОБА_6 на вказану суму. Викраденим дизельним пальним в послідуючому розпорядився на свій розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 , вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та по суті обвинувачення показав, що дійсно він 08 липня 2016 року о 20 годині перебуваючи в АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу з вантажного автомобіля марки КАМАЗ модель 53212 д.н.з. НОМЕР_1 викрав бак для пального, звідки таємно викрав дизельне пальне в кількості 100 літрів.
Потерпілий ОСОБА_5 на виклик суду не з`явився, подавши на адресу суду заяву про розгляд провадження у його відсутність, матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_4 не має, що свідчить про відсутність інтересу в даному провадження.

Крім особистих пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 його вина підтверджується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів.

Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

За згодою учасників розгляду справи, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, згоди учасників судового провадження, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням поданих доказів, які характеризують особу обвинуваченого та документами, які мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального правопорушення.

При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З врахуванням вище зазначеного, суд дослідив та перевірив представлені по справі докази у зазначеному вище порядку, надав їм належну оцінку в їх сукупності та приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України, так як своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, у відповідності зі ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачених ст.67 КК України судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, працює без укладення договору, раніше неодноразово судимий, останній раз 07.06.2016 року вироком Ленінського районного суду м.Полтави за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на два роки з іспитовим строком два роки. Кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку.

Обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, дітей на утриманні не має,скарги на стан здоров`я відсутні.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого.

Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази провадження, суд дійшов висновку та вважає, так як обвинувачений ОСОБА_4 вчинив дане кримінальне правопорушення в період іспитового строку, згідно вироку Ленінського районного суду м.Полтави від 07.06.2016 року, яким засуджено до позбавлення волі строком на два роки з іспитовим строком два роки,

судимість не знята та не погашена, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та відносно ОСОБА_4 необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, якого суд вважає необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових правопорушень, підстав для застосування менш м`яких покарань, суд вважає за недоцільне, так як не сприятиме виправленню та перевихованню особи. Застосування до обвинуваченого ст.ст.69, 75 КК України з врахуванням вищезазначених висновків, суд не вбачає.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за ч.1 ст.185 КК України та покарання, згідно вироку від 07.06.2016 рокуЛенінського районного суду Полтавської області за ч.2 ст.309 КК України, ст.75 КК України, остаточне призначити покарання у вигляді реального позбавлення волі, якого суд вважає необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Захід забезпечення кримінального провадження, відносно ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне обрати у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на засудженого обов`язку не відлучатись з Полтавського району Полтавської області та м.Полтави без дозволу суду, повідомляти про зміну місця проживання.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370-374 КПК України,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду Полтавської області від 07.06.2016 року і за сукупністю вироків визначити остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на два роки один місяць.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, з метою доставки до місця відбування покарання.

Обрати засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на засудженого обов`язку не відлучатись з Полтавського району Полтавської області та м.Полтави без дозволу суду, повідомляти про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1