1-в/754/423/16
Справа № 754/8543/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
04 липня 2016 року

Місто Київ
Суддя Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , перевіривши клопотання КВІ про привід засудженого,

ВСТАНОВИВ :

07.03.2014 року Подільський районний суд м.Києва засудив ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст.28, ч.2 ст.205, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 і ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.212 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням і іспитовим строком 2 роки згідно ст.75 КК України.

30.10.2014 року Апеляційний суд м.Києва вирок щодо ОСОБА_2 в частині призначення покарання за ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України скасував із звільненням засудженого від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності і справу в цій частині закрив.

04.07.2016 року в суд надійшло клопотання КВІ Деснянського району м.Києва про привід ОСОБА_2 до КВІ, оскільки засуджений, який перебуває на обліку в КВІ з 23.07.2015 року, двічі не з`явився в КВІ за викликами і на дзвінки по мобільному телефону не відповідає.

За результатами перевірки клопотання і доданих до нього документів відсутні законні підстави для прийняття до розгляду такого клопотання судом з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.31 КПК України КВІ вносить клопотання відповідно до положень КПК України щодо застосування приводу стосовно засуджених, які не з`явились за викликом до КВІ без поважних причин.

Положення КПК України не містять норм, за якими КВІ може звернутись до суду з клопотанням про привід засудженого, а суд має таке клопотання розглянути.

В ч.1 ст.537 КПК України зазначені питання, які має право вирішувати суд під час виконання вироку.

Даний перелік є вичерпним, розширеному тлумаченню він не підлягає і в ньому не зазачено питання про привід засудженого в КВІ.

Редакція ч.1 ст.31 КВК України була змінена Законом України від 08.04.2014 року.

З того часу до ч.1 ст.537 КПК України відповідні зміни не вносились і цей закон діє в редакції Закону України від 13.04.2012 року.

За ч.2 ст.131 КПК України привід віднесений законодавцем до заходів забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування і судового розгляду у визначених законом випадках і за передбаченою законом процедурою.

Привід до КВІ засудженого в разі його ухилення від явки в КВІ не передбачений КПК України і тому до внесення відповідних змін в ч.1 ст.537 КПК України суд не може прийняти до розгляду таке клопотання КВІ.

Згідно ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п.5 ч.2 ст.40 КПК України слідчий під час досудового розслідування кримінальних правопорушень уповноважений звертатися до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

Порядок та строки розгляду клопотання КВІ про привід засудженого слідчим суддею або судом, коло учасників такого провадження, порядок їх виклику чи повідомлення, наслідки їх неявки, можливість оскарження ухвали слідчого судді або суду за результатами розгляду такого клопотання також не передбачені КПК України.

Згідно п.22 ч.1 ст.3 КПК України суд першої інстанції суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Суддя ОСОБА_1 , якому надійшло клопотання, не має повноважень слідчого судді.

Клопотання зареєстровано в суді за індекстом 1в і тому воно підвідомче суду, а не слідчому судді.

Але повноваження суду першої інстанції обмежені правом ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження згідно п.22 ч.1 ст.3 КПК України.

Таким чином, дане клопотання КВІ до суду не узгоджено з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України, виходить за межі наданих повноважень, спрямоване всупереч вимогам ч.1 ст.19 Конституції України на примус суду робити те, що не передбачено законодавством, не сприяє виконаннаю завдань кримінального провадження щодо уникнення необгрунтованого процесуального примусу і щодо застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити КВІ Деснянського району м.Києва в прийнятті і розгляді клопотання від 30.06.2016 року про привід до КВІ засудженого ОСОБА_2 і повернути клопотання автору.

Виготовити і залишити в матеріалах судової справи копію клопотання.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає і набирає законної сили негайно.

Суддя :