16.06.2016 Єдиний унікальний № 371/602/16-к
Провадження 1кп/371/52/16
В И Р О К
Іменем України
16 червня 2016 року Миронівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка кримінальне провадження, внесене ЄРДР за №0000570 від 15.11.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шандра Миронівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого оператором макаронного пресу у ФОП « ОСОБА_4 », одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_8 ,
судовим слідством Миронівський районний суд Київської області,

В С Т А Н О В И В :
15 листопада 2015 року близько 11 год. 50 хв. водій ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у світлий час доби при сприятливих погодніх умовах та сухому асфальтному покритті керував технічно несправним, належним йому відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 автомобілем марки «ВАЗ», модель «2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки згідно з висновком експерта №8-02/103 від 08.04.2016 вказаний транспортний засіб тривалий час експлуатувався із витоком гальмівної рідини через робочий циліндр гальм заднього правовго колеса, що відповідно до п. 31.4.1.в. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, передбачає заборону експлуатації.

Рухаючись зі швидкістю близько 90 км/год по автодорозі Миронівка-Канів-Софіївка в напрямку м. Миронівка, доїжджаючи до відрізка дороги 10 км. + 900 м., водій ОСОБА_3 у порушення вимог ПДР України, а саме:

-п. 2.1 ПДР України, де вказано, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

-А) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

-Г) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

-- п. 2.3 ПДР України, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

-А) перед виїздом, перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

-Б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-Д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-п.2.9 ПДР України, де вказано, що водієві забороняється:

-А) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

був неуважним до дорожньої обстановки, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість для свого руху, під час чого, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, нахилився до підлоги автомобіля та почав діставати мобільний телефон, який випав у нього з кишені, тобто відволікся від керування транспортним засобом. У момент діставання з підлоги транспортного засобу власного мобільного телефону водій ОСОБА_3 , підняв голову та, подивившись на проїзну частину дороги, побачив, що виїхав і рухається по зустрічній смузі руху, тобто по смузі, призначеній для руху в напрямку м. Канів, по якій у зустрічному напрямку, тобто у сторону вказаного населеного пункту, рухався технічно несправний автомобіль, що відповідно до висновку експерта №8-02/102 від 08.04.2016 не передбачає заборони в експлуатації, марки «ВАЗ», модель «21061», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням його власника ОСОБА_7 . У результаті порушень вказаних вимог ПДР України, а також у зв`язку з виїздом водієм ОСОБА_3 на зустрічну смугу руху сталося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ», модель «21061», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 разом з пасажирами цього транспортного засобу ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , а також водій автомобіля марки «ВАЗ», модель «2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 разом з пасажиром керованого останнім транспортного засобу ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, з якими були доставлені до Миронівської центральної районної лікарні.

Відповідно до висновку експерта №43 від 25.12.2015, складеного за результатами проведення судово-медичної експертизи, отримане потерпілою ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді вивиху правого стегна, викликало розлад здоровя більше 21-го дня і відноситься до ушкоджень середньої тяжкості.

Знідно з висновком експерта №44 від 25.12.2015, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи, отримані потерпілим ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-суглобного перелому в/з правої в/гомілкової кістки та правої внутрішньої щиколотки викликають розлад здоровя більше 21-го дня і відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Вказані грубі порушення ОСОБА_3 вимог ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Таким чином, внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, ОСОБА_3 спричинив потерпілим тілесні ушкодження середньої степені тяжкості, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені вище та при цьому показав, що дійсно 15.11.2015 близько 11 год. 50 хв. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ», модель «2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Рухаючись зі швидкістю близько 90 км/год по автодорозі Миронівка-Канів-Софіївка в напрямку м. Миронівка, був неуважним до дорожньої обстановки, нахилився до підлоги автомобіля та почав діставати мобільний телефон, який випав у нього з кишені, У цей час побачив, що виїхав і рухається по зустрічній смузі руху, тобто по смузі, призначеній для руху в напрямку м. Канів, по якій у зустрічному напрямку, рухався автомобіль, марки «ВАЗ», модель «21061», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 . У результаті виїзду ним на зустрічну смугу руху сталося зіткнення вказаних транспортних засобів. Внаслідок зіткнення водій автомобіля ВАЗ», модель «21061» ОСОБА_7 та пасажир вказаного авто ОСОБА_6 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обвинувачений зазначив, що цивільний позов прокурора визнає повністю, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , в частині відшкодування матеріальної шкоди визнає повністю, в частині відшкодування моральної шкоди визнає частково на суму 3000 гривень.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої степені тяжкості кваліфіковано правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 65 КК України - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння слідству у розкритті злочину, ту обставину, що на його утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_11 2008 року народження обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, його ставлення до вчиненого діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, оскільки визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, активно сприяв розкриттю злочину, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 має місце постійного проживання та роботи, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, з необережності, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення є призначення покарання у виді обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням і іспитовим строком, з позбавленням права керувати транспортними засобами, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки обвинувачений внаслідок вчиненого ним злочину заподіяно потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов прокурора по кримінальному провадженню, заявлений в інтересах Миронівської центральної районної лікарні у розмірі 2237 грн. 07 коп. слід задовольнити.

Згідно із ст. 1206 ЦК України та п. 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 №545 кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України містить законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка заподіювача шкоди;

3)причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача;

4) вина.

Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд України в постанові Пленуму від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_3 .

Розмір заявлених потерпілою вимог підтверджується на суму 2327.35 грн. наданими до суду копія ми фіскальних чеків (а.с. 35-40).

Що стосується спричиненої моральної шкоди потерпілій, то суд враховуючи, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпіла зазнала моральних страждань, відбулось погіршення нормальних життєвих зв`язків, стосунків в сім`ї та з оточуючими, вважає необхідним задовольнити позов в частині завданої потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди частково.

У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами внесеними згідно із постановами Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року та № 1 від 27.02.2009 року) відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я та в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів.

З урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_6 , характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), стану здоров`я потерпілої та, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та визначає його потерпілій ОСОБА_6 у розмірі 5000 грн.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 5193.24 вартості проведених експертиз слід стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, визначені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідмляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок в частині додаткового покарання виконувати самостійно.

Цивільні позови прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого в АДРЕСА_1 , на користь Комунального закладу Миронівська центральна районна лікарня (р/р 063 в ГУДКСУ у Київській області, МФО 821018 , призначення платежу: за лікування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) - 2237 грн. 07 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду у розмірі 2327,35 грн., та 5000 грн. моральної шкоди, а всього 7327грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого в АДРЕСА_1 на користь держави вартість проведених експертиз у справі, а саме: 1100, 50 грн. за проведення інженерно-технічної експертизи №8-02/102; 1100,50 грн. за проведення інженерно-технічної експертизи №8-02/103; 1760,80 грн. вартість проведення інженерно-технічної експертизи №8-02/1232, 1231; 44 грн. вартість проведення інженерно-технічної експертизи №8-02/401, а всього: 5193,24 грн.

Автомобіль «ВАЗ», модель «21061» , реєстраційний номер НОМЕР_3 , та автомобіль «ВАЗ» модель «2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути власникам після набрання вироком законної сили.
Копію вироку учасникам розгляду кримінального провадження вручити невідкладно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі тридцяти днів з часу проголошення через Миронівський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_1