Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3700/15-к
У Х В А Л А
25.05.2016 року м.Виноградів
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта вища, одружений- на утриманні одна малолітня дитина, працює торгівельним агентом гуртового складу ПП ОСОБА_7 , раніше не судимий,
Клопотання надійшло до Виноградівського районного суду 25.05.2016р. о 10.00 годині.
Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчого, які підтримали своє клопотання з підстав, наведених у клопотанні, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти застосування такого заходу як домашній арешт у кримінальному провадженні, оскільки ні слідчим ні прокурором не наведенні докази на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України,
Підозрюваний прибув в судове засідання самостійно на підставі судового виклику, документи, які підтверджують надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують Клопотання, в матеріалах наявні, що стверджено особистим підписом підозрюваного.
Прокурор та слідчий довели наявність підозри у вчиненні кримінальних правопорушень підозрюваним, а саме: з клопотання вбачається, що 29.12.2015р., близько16.00 години ОСОБА_5 в порушенні вимог п.12.3 - "У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди" Правил дорожнього руху України, керуючи легковим автомобілем марки «ЗАЗ 110557», р/н НОМЕР_1 , рухаючись по смузі руху на ділянці проїжджої частини вул.Комунальна в м.Виноградів, в напрямку вул.Копанська в м.Виноградів, зі швидкістю 60 км/годину, де неподалік ТОВ «Мільтекс», що розташоване в м.Виноградів по вул.Комунальна-8, з правого боку по ходу його руху, не застосував заходів до зниження швидкості або зупинки транспортного засобу в момент, коли у нього була технічна можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді застосуванням екстреного гальмування із зупинкою до місця наїзду, чим позбавив себе технічної можливості запобігти зіткненню, правою боковою частиною кузова, а саме правою дверкою автомобіля «ЗАЗ 110557», р/н НОМЕР_1 з переднім колесом дорожнього велосипеда під керуванням ОСОБА_8 , яка рухалася у попутньому з автомобілем «ЗАЗ 110557», р/н НОМЕР_1 напрямку, та яка змінила напрямок руху і виїхала на смугу руху автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда ОСОБА_8 , згідно висновку експерта №3 від 01.01.2016р., отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів ребер з другого по сьоме зліва та з другого по шосте зправа по середньо ключичній лінії без пошкодження плеври, субплевральних та па паренхіматозних крововиливів лівої легені по середній поверхні, які не являються небезпечними для життя, спричиняють тривалий термін розладу здоров`я понад 21 день і по цим ознакам згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., у живих осіб кваліфікуються як тілесне пошкодження середнього ступеню тяжкості; відкритої черепно-мозкої травми у вигляді субдуральної гематоми правої лобно-тімяної ділянки, субарахноїдального крововиливу правої півкулі по конвекситальній поверхні з затіканням між звиви та забою головного мозку в лобній ділянці справа та скроневій ділянці зліва, являються небезпечними для життя і по цій ознаці, згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, в живих осіб кваліфікується як тяжке тілесне пошкодження. Причиною смерті ОСОБА_9 є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді субдуральної гематоми правої лобно-тімяної ділянки, субарахноїдального крововиливу конвекситальної поверхні півкулі, забою речовини головного мозку, який і призвів до смерті, таким чином ця травма знаходилась в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Згідно висновку експерта №186 від 15.04.2016, з технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди наїзду автомобіля ««ЗАЗ 110557», р/н НОМЕР_1 під керуванням водієм ОСОБА_5 на велосипедиста є обставини пов`язані з тим, що велосипедист, змінив напрямок руху і виїхав на смугу руху автомобіля в момент, коли водій ОСОБА_5 мав технічну можливість зупинити свій транспортний засіб до місця наїзду шляхом застосування екстреного гальмування. Тобто невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України стали причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди.
12.05.2016р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
В ході проведення допиту підозрюваного ОСОБА_5 у відповідності до ст.63 Конституції України відмовився надавати покази відносно себе.
Враховуючи те, що ОСОБА_10 усвідомлюючи про неминучість покарання, за вчинення ним кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком до трьох років, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на потерпілих, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із домашнім арештом. Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспортних засобів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.
З метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, щодо підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до знищення або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та невиконання кримінального судочинства, а відтак на підстав наведеного слідчий за погодженням з прокурор просить суд обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього наступних обов`язків: заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , цілодобово залишати житло будинок АДРЕСА_1 та прибувати до суду, слідчого та прокурора за першою вимогою.
Заслухавши учасників процесу суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч.4 ст.173 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором.
Однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження, який на досудовому розслідуванні здійснюється слідчим суддею.
Так, розглядаючи зазначене клопотання суд виходить з того, що заходи забезпечення кримінального провадження (ч.1 ст.131 КПК України) застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів- запобіжним заходом є домашній арешт (ч.1 ст.181 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Отже, з наданих матеріалів встановлено, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.286 КК України (підозра вручена 12.05.2016р.), який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком до трьох років.
Разом з тим, обгрунтовауючи своє клопотання слідчий вказав, що відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, при цьому послався на те, що підозрюваний в порядку ст.63 Конституції України відмовився від показів, перебуваючи на волі може впливати на потерпілих, може переховуватись від органів досудового слідства, перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином, проте суд не може погодитись з такими доводами, з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При обранні того чи іншого запобіжного заходу повинні враховуватися одночасно його мета (ч. 1 ст.177 КПК) та підстави (ч. 2 ст.177 КПК), а також інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК).
Запобіжний захід має обиратися виключно з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, зокрема, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.7 ст.42 та іншими нормами КПК, а також щоб запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи предметів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Між тим, під час розгляду даного клопотання ні слідчий, ні прокурор не довели суду наявність у кримінальному провадженні обставин, передбачених п.п.2-3 ч.1 ст.194 КПК України, і перш за все взагалі не доведено наявність у кримінальному провадженні ризиків, визначених у ст.177 КПК України.
Так, слідчий, звертаючись до суду із даним клопотанням обґрунтував його лише наявністю підозри проте, що ОСОБА_10 скоїв тяжкий злочин, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, проте не довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, не надав жодного належного та достовірного доказу на підтвердження можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, що він, перебуваючи на волі може впливати у незаконний спосіб на потерпілих, може перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином.
Слідчим та прокурором при поданні даного клопотання не було враховано дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , займається суспільно-корисною працею, зокрема, як встановлено у суді, він працює торгівельним агентом гуртового складу ПП ОСОБА_11 .Тимчук м.Хуст, має вищу освіту, одружений- на утриманні одна малолітня дитина, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків в суспільстві; він раніше не судимий, відповідно до наданих і слідчим та захисником характеристик, підозрюваний по місцю проживання та роботи характеризується виключно з позитивної сторони.
Окрім того, обгрунтовуючи своє клопотання у суді слідчий, з яким погодився і прокурор, все ж вказав, що за весь час досудового розслідування підозрюваний не допускав жодного порушення своїх процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні, не притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, ним не було здобуто доказів незаконного впливу підозрюваного на потерпілих.
На підставі наведеного суд, відповідно до вимог ст.178 КПК, бере до уваги молодий вік підозрюваного, відсутність судимостей, його міцні соціальні зв`язки у вигляді родини, де він виховує одну малолітню дитину, а також те, що підозрюваний є єдиним годувальником у родині.
Слід також зазначити, що в порушення вимог п.п.5-6 ч.1 ст.184 КПК України слідчий у своєму клопотанні взагалі не навів належного обгрунтування обставин, на підставі яких дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, не обґрунтував належними доказами неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Посилання слідчого в судовому засіданні на необхідність застосування даного виду забезпечення кримінального провадження на те, що в ході проведення допиту підозрюваного ОСОБА_10 у відповідності до ст.63 Конституції України відмовився надавати покази відносно себе не є доречним і судом до уваги не береться, оскільки таке право підозрюваного забезпечено та гарантовано нормами діючого КПК України та Конституцією України.
З урахуванням того, що слідчий в суді вказав, що в даному кримінальному провадженні проведенні всі необхідні слідчі дії та експертизи, справа скеровується до суду, а злочин, у якому підозрюється ОСОБА_12 був скоєний ще 29.12.2015р. слідчий з даним клопотання звернувся аж через п`ять місяців з дня вчинення злочину, що у сукупності із встановленими у суді обставинами виявляє обгрунтований сумнів у доцільності такого клопотання.
Між тим, відповідно до ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Отже, оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; наявність у нього родини і утриманців, зайняття суспільно-корисною працею, скоєння підозрюваним необережного злочину, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого .
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.181,184,193,194,196,198,199 КПК України,
На ухвала слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1