Справа № 188/1076/16-к
Провадження № 1-кс/188/137/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року смт. Петропавлівка
Слідчий суддя Петропавлівського районного суду ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

кримінальне провадження №0000123 від 22.02.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову органу досудового слідства від 26.04.2016 року про закриття кримінального провадження

з участю

слідчого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову органу досудового слідства від 26.04.2016 року про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В обгрунтування скарги зазначила, що вищезазначена постанова є незаконною і необгрунтованою, досудове слідство проведено неповно, поверхово та не об`єктивно.

22.02.2016 року СВ Петропавлівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області до Єдиної реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000123 за ч.І ст. 125 КК України , заявою ОСОБА_5 за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

26 квітня 2016 року постановою слідчого відділу Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області закрито кримінальне провадження № 0000123 на підставі п. 2 ч. ст. 284 КПК України.

Відповідно до відповіді від 26.05.2016 р. № 04/82-673-16 (копія якої була отримана 18 серпня 2016 р.) керівником Павлоградської місцевої прокуратури старшим радником юстиції ОСОБА_7 була проведена перевірка матеріалів кримінального провадження № 0000123 внаслідок чого було встановлено, що слідчим по кримінальному провадженню виконано необхідні слідчі та процесуальні дії, проте в ході досудового розслідування не встановлено наявності достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Посилаючись на норми КПК ч.1 ст. 92, ч. 1 ст. 94 КПК також є посилання на ч. 4 ст. 17 КПК Україи -усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Крім того, шо постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ві 04.11.2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягненні у вигляді 30 годин громадських робіт. Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили.

Тобто не зрозуміло, яким чином слідчий та прокурор пов`язують адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_6 і якого визнано винним в даному правопорушенні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 відносно ОСОБА_8 передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, посилаючись на ст. 61 Конституції України.

Скаржниця не погодилась з рішенням слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 22 лютого 2016 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України н підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як:

скоєне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП «вчинив сварку з дружиною ОСОБА_5 вході якої ображав її нецензурною лайкою, чим вчинив насильство в сім`ї», не може привести до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - «нанесення тілесних ушкоджень».

В судове засідання скаржниця надала заяву про розгляд скарги у її відсутність, скаргу підтримала в повному обсязі.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечує, вважає, що діяла відповідно до вимог чинного законодавства. Підтвердила, що ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності по факту насильства в сім`ї, що є підставою для закриття кримінального провадження.

Вислухавши слідчого, вивчивши матеріали кримінального провадження приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Слідчим дано неналежну оцінку доказам в якості свідчень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили, що бачили і спілкувались с потерпілою після її побиття ОСОБА_6 , надавали їй допомогу та опікувались нею, але згідно постанови слідчим ці докази не спростовано, не спростовано і факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій.

Суд вважає, що слідчим неправомірно вирішено питання про закриття кримінального провадження, не надано оцінки тому, що ОСОБА_6 визнав факт сварки, визнав себе винним в скоєнні насильства в сім`ї ,при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, питання про скасування постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності за психічне насильство в сім`ї щодо ОСОБА_6 , у випадку притягнення його до кримінальної відповідальності за нанесення тілесних ушкоджень, може вирішуватись в межах повноважень прокурора, процесуального керівника слідчого.

Враховуючи вище зазначене, вважаю, що слідчий СВ Петропавлівського ВП не виконала вимоги ч.2 ст.9 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, приходжу до висновку, що постанову винесено передчасно.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову органу досудового слідства від 26.04.2016 року про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого від 26.04.2016 року про закриття кримінального провадження №0000123 від 22.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.125 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000123 від 22.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.125 КК України повернути слідчому для проведення досудового розслідування.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1