н/п 1-кс/640/5249/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,

Під час досудового розслідування встановлено, що 26.06.2016 року близько о 06.00 голині в районі перехрестя вул. Клочківської та вул. Кузнецької м. Харкова автомобілем «Тойота», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 відбувся наїзд на перешкоду. Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді ОЧМТ, забиття внутрішніх органів, пасажир автомобілю ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забиття внутрішніх органів.
26.06.2016 під час огляду місця події автомобіль «TOYOTA RAV-4» р.н. НОМЕР_1 , був вилучений слідчим, він відповідає критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Згідно з облікової картки приватного транспортного засобу автомобіль «TOYOTA RAV-4», р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареестрований: АДРЕСА_1 .
Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку його водія, з метою забезпечення зберігання слідової та доказової інформації, яка міститься на автомобілі і яка може бути втрачена, орган досудового розслідування просить накласти арешт на зазначений в клопотанні автомобіль.
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий його підтримала.
ОСОБА_4 , власник майна, у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого про арешт вилученого транспортного засобу у зв`язку з неможливістю сплачувати за його збереження на штрафному майданчику із-за скрутного матеріального становища та просив передати автомобіль йому на відповідальне зберігання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні рухоме майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки транспортний засіб є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, для уникнення загрози зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, втрати слідової інформації, та вважає за доцільне накласти арешт на автомобіль TOYOTA RAV-4», р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження у будь-який спосіб та користування ним.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , а саме: автомобіль «TOYOTA RAV-4», р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження у будь-який спосіб та користування ним.
Зберігання автомобіля «TOYOTA RAV-4», р.н. НОМЕР_1 , доручити працівникам спеціального майданчика ГУНП України в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1