Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1056/16-к
Провадження №: 1-кп/332/143/16
Вирок
Іменем України
30 травня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 03.03.2011 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст.ст. 70, 69 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України від відбування покарання та встановленням іспитового строку 2 роки;
- 31.08.2011 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 27.01.2014 р. по відбуттю строку покарання;
засуджений:
- 10.03.2016 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання та встановленням іспитового строку 2 роки
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,
02.03.2016 року близько 06.00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, прийшов до Цеху управління підготовки виробництва, який розташований на охоронюваній території ПАТ «Запоріжсталь» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, б. 72.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись отвором у паркані проник на вказану територію та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав шляхом перекидання та перенесення через отвір паркан цієї території: брухт чорного металу, загальною вагою 420 кг., вартістю 2,88 грн. за 1 кг., на загальну суму 1210,86 грн. та брухт міді, загальною вагою 0,8 кг, вартістю 96,30 грн. за 1 кг., на загальну суму 77,04 грн., що належать ПАТ «Запоріжсталь», тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був затриманий співробітниками охоронної служби ВАТ «Охоронний Холдінг», які здійснювали охорону вказаної території.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у висунутому прокурором обвинувачені визнав повністю, пояснивши, що на початку березня 2016 року вранці він прийшов до території колишньої лісопилки ПАТ «Запоріжсталь». Там раніше він бачив металеві труби, бочки та інший брухт металу, які вирішив викрасти. Через отвір у паркані він проник на вказану територію ПАТ «Запоріжсталь», позбирав брухт металу в одне місце, частину виніс через отвір у паркані, частину перекинув через паркан. У той час його було затримано охоронцями підприємства, які викликали працівників поліції. Намагався він всього викрасти близько 400 кг. брухту металу, точно зазначити не може, оскільки частину десь 200 кг. він встиг перенести за межі охоронюваної території, а інша частина залишилась на території підприємства.
Представник потерпілого ПАТ «Запоріжсталь» до судового засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника вказаного підприємства.
Обвинувачений під час розгляду справи заявив, що він усвідомлює незаконність і небезпечність своїх дій, повністю визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Приймаючи до уваги, що обвинуваченим та його захисником не оспорюються викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ОСОБА_4 закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторну та поєднану з проникненням у сховище; враховуючи, що учасники судового провадження проти цього не заперечують та немає сумнівів у тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснення суду щодо позбавлення у даному випадку права їх оскарження у апеляційному порядку, добровільності такої позиції, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження зазначених обставин кримінального провадження.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані сторонами судового провадження докази в їх сукупності, суд визнає вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у сховище повністю доведеною.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.
Враховуючи викладене, суд при призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до положень ст.ст. 65-68 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, віднесення його законодавством до категорії тяжкого злочину; характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця; дані, які характеризують особу обвинуваченого: раніше неодноразово судимий, не працює, утриманців не має, перебуває на диспансерному обліку у КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер».
За сукупністю обставин скоєного кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, наявність ще двох кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_4 , за якими станом на час розгляду цієї справи останньому повідомлено про підозру та пред`явлено обвинувачення у вчинені аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, суд визнає необхідним й достатнім для виправлення та запобігання вчинення ОСОБА_4 нових злочинів, призначення останньому покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Також суд враховує, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2016 р. за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі із встановленням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку два роки, тобто вчинив злочин, за який він на теперішній час засуджується, до винесення відносно нього вироку суду від 10.03.2016 р.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчинені кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду і розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За таких обставин вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2016 р. підлягає самостійному виконанню.
У зв`язку із тим, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом сплив 27.05.2016 р., а клопотань про обрання стосовно обвинуваченого іншого запобіжного заходу від учасників судового розгляду не надходило, підстави для обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у цьому провадженні відсутні.
Потерпілим цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку - 30.05.2016 р.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України призначене ОСОБА_4 за попереднім вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2016 р., виконувати самостійно.
Речові докази брухт чорного металу, вагою 420 кг. та брухт міді 0,8 кг., переданий на відповідальне зберігання ПАТ «Запоріжсталь», залишити останньому як власнику цього майна.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою з моменту вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1