УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року.
Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2014 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Костянтинівки Донецької області, який мешкає в цьому АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,
засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням йому остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 у частині призначеного за правилами ч. 4 ст. 70 КК України покарання скасовано.
Прийнято рішення про визначення ОСОБА_6 остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України шляхом приєднання до вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2014 року частково відбуте ним покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2013 року. При цьому конкретний розмір остаточного покарання ОСОБА_6 не визначено.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 на узбіччі автодороги, що у м. Костянтинівці Донецької області, зірвав кущ дикоростучої коноплі, переніс її до місця свого мешкання ( АДРЕСА_2 ), де шляхом перетирання виготовив наркотичний засіб канабіс, який залишив зберігати у розваленому будинку поряд з місцем свого проживання без мети збуту. 01 лютого 2014 року він забрав цей наркотичний засіб, а 03 лютого 2014 року його було затримано працівниками міліції, котрі в ході проведення огляду його особистих речей виявили та вилучили у нього речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масою в перерахунку на суху речовину 6,78 г, яку він зберігав при собі без мети збуту.

У касаційній скарзі прокурор просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, обґрунтовуючи це тим, що резолютивна частина вироку не відповідає вимогам кримінального процесуального закону: у ній не визначено, за яким законом ОСОБА_6 визнано винуватим та яке конкретно обвинувачення йому визначено за правилами ст. 71 КК України. Також прокурор вказує на невідповідність призначеного судом першої інстанції за ч. 1 ст. 309 КК України покарання тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку касаційної скарги з підстав, викладених уній, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що ця касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, а також про правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, з цього приводу не надійшло заперечень і від інших учасників кримінального провадження, а тому вирок апеляційного суду у цій частині у касаційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 2 ст. 420 КПК України вирок апеляційного суду має відповідати загальним вимогам до вироків.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у вироку зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.
Цим вимогам закону вирок суду апеляційної інстанції не відповідає.
Зробивши обґрунтований висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків, зазначивши принцип його визначення, цей суд остаточне покарання ОСОБА_6 у конкретному розмірі не визначив. Крім того, у вироку суду не зазначено, за яких обставин при призначенні ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України покарання враховано обставину, що його обтяжує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин вирок апеляційного суду стосовно засудженого не можна вважати законним і обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого цьому суду необхідно врахувати наведене, дослідити інші доводи касаційної скарги прокурора та вирішити питання про призначення ОСОБА_6 покарання, яке б відповідало вимогам статей 65-67 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора залишити задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3