Справа № 214/4019/15-к
1-кп/214/81/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0001499 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.03.2010 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 1, 75 КК України до 1 року обмеження волі з випробовуванням на 1 рік;

- 21.09.2010 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 307 ч. 3, 321 ч. 1, 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 17.07.2014 на підставі Закону України «Про амністію» від 19.04.2014;

- 04.02.2015 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 70, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробовуванням на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисника ОСОБА_15 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , діючи повторно, 12.05.2015, приблизно о 17 годині 20 хвилин, знаходячись біля Криворізької СШ № 11, що по вул. Співдружності, 92-А в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, зустрів раніше не знайому йому ОСОБА_14 . Після чого, ОСОБА_7 , помітивши на шиї ОСОБА_14 золотий ланцюжок, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю уваги зі сторони можливих свідків та очевидців, відкрито зірвав з неї, належний їй золотий ланцюжок, 585 проби, вагою приблизно 10 грамів, довжиною 50 см., плетіння бісмарк, вартістю 8506 грн. 42 коп. Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. В результаті злочинних дій, потерпілій ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була завдана матеріальна шкода на суму 8506 грн. 42 коп.

Також, ОСОБА_7 , діючи повторно 16.05.2015, приблизно о 20 год. 00 хв., знаходячись біля кафе «Мама Італія» по пр. 200 років Кривого Рогу, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном та звернення його на власну корить, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою раніше знайомого йому ОСОБА_13 , ввівши останнього в оману відносно своїх дійсних намірів, під приводом покататися, попросив належний йому велосипед марки «Старт Шоссе», жовтого кольору, вартістю 5171 грн. 62 коп. ОСОБА_13 , будучи впевненим у доброчесних намірах ОСОБА_7 передав останньому велосипед марки «Старт Шоссе». Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник з майном, яким заволодів шахрайським шляхом, обернувши його на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_13 , заволодів належним йому велосипедом, чим спричинив останньому майновий збиток на загальну суму 5171 грн. 62 коп.

ОСОБА_7 , повторно, 19.05.2015, приблизно о 20 год. 25 хв., знаходячись в парковій зоні між вулицями Космонавтів та Корнійчука в м. Кривому Розі, зустрів раніше йому незнайому ОСОБА_12 , на шиї якої помітив золотий ланцюжок. Керуючись наміром на відкрите викрадення вказаного ланцюжка у потерпілої ОСОБА_12 , ОСОБА_7 прослідував за останьою до приміщення під`їзду № 5 будинку № 18 на бульварі Вечірньому в м. Кривому Розі. Поблизу входу до ліфту на 1 поверсі, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, з корисливих мотивів, шляхом ривку, ОСОБА_7 намагався відкрито викрасти у потерпілої ОСОБА_12 належний їй золотий ланцюжок вартістю 12000 грн., тим самим міг спричинити потерпілій збиток на вищевказану суму. Проте ОСОБА_7 свій злочинний намір не закінчив з причин, що не залежали від його волі, так як потерпіла стала чинити активний супротив, в зв`язку з чим він розгубився, та не звернувши на свою користь предмет своїх злочинних намірів, намагався з місця злочину втекти, але був затриманий громадянами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно; за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), не доведений до кінця, з причин, що не залежали від волі винного, вчинений повторно.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, визнав частково та пояснив таке.

За епізодом ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України з потерпілою ОСОБА_12 показав, що 19.05.2015 він на вулиці Космонавтів побачив незнайому жінку, на якій помітив золотий ланцюжок. Він хотів нажитися за рахунок крадіжки та вийти із складного матеріального стану. Пішов за потерпілою ОСОБА_12 у напрямку будинку, зайшов за нею у під`їзд та біля ліфту рвонув за золотий ланцюжок. Потерпіла ОСОБА_12 почала кричати. Він злякався, вибіг з під`їзду та побіг по вулиці, але його затримали невідомі йому хлопці та привели назад, де потерпіла вказала, що він хотів викрасти у неї ланцюжок. З кваліфікацією, інкримінованою прокуратурою він не згоден, оскільки сам відмовився від злочину та втік, коли потерпіла закричала. Він не заперечує, що хотів забрати золотий ланцюг, але коли потерпіла закричала, він відмовився від задуманого злочину. Вважає, що якби він захотів, то довів би злочин до кінця, оскільки йому ніхто не заважав зірвати ланцюжок з потерпілої, проте він цього не зробив.

За епізодом ч. 2 ст. 190 КК України з потерпілим ОСОБА_13 в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину також визнав частково та показав, що на початку травня 2015 року на м-ні Ювілейний він зустрів свого знайомого ОСОБА_16 , який був на велосипеді. ОСОБА_7 попросив у нього велосипед щоб проїхати до зупинки мкрн. Ювілейний, оскільки там на нього чекали люди. Він пообіцяв ОСОБА_17 повернути велосипед і щоб останній зачекав на нього. Беручи велосипед у потерпілого, він не мав за мету наживу, оскільки повернувся на домовлене місце через 3 години, але ОСОБА_16 на місці вже не було. Номер мобільного телефону і місце проживання ОСОБА_16 він не знає, так як вони були лише знайомими. Наступного дня він продав велосипед на Центрально-Міському ринку за 500 гривень, оскільки він йому був непотрібен.

За епізодом з потерпілою ОСОБА_14 за ч 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 вину спочатку визнав повністю та показав, що на початку травня 2015 року він йшов біля школи №11 на м-ні Ювілейний. Його увагу привернула жінка з золотим ланцюжком на шиї, яка гуляла з собачкою. Він бачив, що собачку потерпілій ОСОБА_14 приніс хлопець. Коли той пішов, а потерпіла ОСОБА_14 проходила повз школи, він підійшов ззаду та зірвав ланцюжок з шиї останньої. Потім він побіг до мікрорайону Сонячний, де маршрутним таксі №312 поїхав у сторону Соцміста, щоб продати золотий ланцюжок, але не вийшло. Тоді він поїхав до свого знайомого з ім`ям ОСОБА_18 , який здав ланцюжок до ломбарду «Капітал» на свій паспорт та отримав за нього гроші, які віддав йому. В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 змінив покази та зазначив, що злочин, стосовно ОСОБА_14 він не скоював і взагалі останню вперше побачив в Саксаганському райвідділі під час впізнання. За таких обставин пояснив, що вину у вчиненні злочину за даним епізодом не визнає.

Окрім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого, в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 суду показала, що 19.05.2015, ввечері, приблизно о 21.00 годині, вона поверталась додому. Підійшовши до під`їзду, вона побачила обвинуваченого ОСОБА_7 , який стояв і грався на планшеті. Він видався їй підозрілим тому вона, відкривши двері, запропонувала йому першому зайти до під`їзду. Обвинувачений ОСОБА_7 зайшов першим, а вона слідом. Він підійшов до ліфту першим, але не натискав кнопку виклику ліфту. Коли відчинилися двері ліфту і вона почала заходити у кабіну. Обвинувачений ОСОБА_7 штовхнув її та рвонув за золотий ланцюжок з шиї. Вона почала кричати та кликати на допомогу. Обвинувачений ОСОБА_7 розвернувся та побіг. Вона одразу побігла слідом та кричала, щоб останнього затримали, так як він викрав у неї золотий ланцюжок. Наздогнати обвинуваченого було неможливо адже він спритніший. Коли вона вийшла з під`їзду то відчула, як по шиї сповзає розірваний золотий ланцюжок. За обвинуваченим побігли сусідські діти та дівчинка років 20-ти. Обвинуваченого ОСОБА_7 затримав незнайомий велосипедист та хлопці з її вулиці. Вона не пам`ятає чи бачила ОСОБА_7 біля під`їзду коли прямувала додому, чи слідкував він за нею до цього, бо біля самого будинку було багато людей. Обвинувачений ОСОБА_7 , виправдовуючись, говорив, що хотів забрати ланцюжок, так як важко живеться та хотів його продати. Обвинувачений ОСОБА_7 , просив щоб не викликали міліцію, так як він тільки місяць як вийшов на волю. Вона вважає, що обвинувачений не зміг забрати ланцюжок, так як вона була одягнута у кофту з коміром, який заважав легко витягнути із-за нього тонкий ланцюжок.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 суду показав, що з обвинуваченим раніше не був добре знайомим, знав лише його ім`я. Дати, коли відбулися події не пам`ятає. Вказав, що ввечері, коли він відпочивав з друзями біля кафе «Мама Італія» по пр. 200-річчя Кривого Рогу, до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_7 та взяв велосипед щоб покататися. Обвинувачений ОСОБА_7 сказав, що через 3 хвилини поверне велосипед. Однак, прочекавши останнього 3 години, він пішов додому. Вранці він приходив на теж місце та питав у знайомих, що керують на гральному майданчику, чи не приїжджав хлопець на велосипеді, але останні відповіли, що ніхто не приходив. Велосипед йому повернули в міліції. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 суду показала, що 12.05.2015, ввечері, приблизно о 17 год. 15 хв., поверталась додому. Проходячи біля школи зателефонувала синові, щоб він забрав її сумку і виніс собаку, котру вона хотіла вигуляти. Назустріч їй рухався раніше незнайомий їй обвинувачений ОСОБА_7 , котрий був трохи вищий за неї. Проходячи повз неї обвинувачений ОСОБА_7 зірвав з її шиї золотий ланцюжок та побіг. Під час впізнання вона, за рисами обличчя, впізнала ОСОБА_7 , як хлопця, який зірвав з неї золотий ланцюжок. Останній під час впізнання не заперечував, що саме він зірвав з її шиї золотий ланцюжок, коли вона прогулювалася з собачкою та просив вибачення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду показав, що 19.05.2015 він знаходився на вулиці біля під`їзду №3 будинку 18 по бульвару Вечірньому. Він бачив як до під`їзду зайшла потерпіла ОСОБА_12 , а за нею зайшов обвинувачений ОСОБА_7 . Через декілька хвилин вибіг обвинувачений ОСОБА_7 , а слідом за ним потерпіла ОСОБА_12 , яка кричала, що в неї вкрали ланцюжок та просила його спіймати. Він був не в змозі за ним бігти та бачив як за обвинуваченим ОСОБА_7 побігли люди. Через деякий час обвинуваченого ОСОБА_7 привів до будинку натовп людей. Усі присутні почали допитувати обвинуваченого ОСОБА_7 , але викрадений ланцюжок при ньому не знайшли. Хто саме викликав міліцію він не знає. До приїзду міліції обвинувачений ОСОБА_7 не скоював будь-яких спроб втекти та постійно казав, що він не винний і нічого не крав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду показала, що є сусідкою потерпілої і в цей день сиділа біля під`їзду свого будинку. Вона не звертала увагу хто заходив до під`їзду, але пам`ятає, як з під`їзду вибігла потерпіла ОСОБА_12 та почала кричати, щоб ловили крадія. За обвинуваченим ОСОБА_7 побігли люди. Обвинуваченого ОСОБА_7 схопили за 400 метрів від під`їзду. Останній не виривався, вів себе спокійно та стверджував, що у нього при собі нічого немає. Тоді потерпіла ОСОБА_12 розповіла, що обвинувачений зірвав з неї золотий ланцюжок, однак не зміг його забрати. Потерпіла ОСОБА_12 сказала, що знайшла розірваний золотий ланцюжок в себе на шиї. Обвинувачений ОСОБА_7 при всіх підтвердив, що намагався зірвати золотий ланцюжок з шиї потерпілої та просив залагодити цю ситуацію без втручання міліції.

Крім показань допитаних в судовому засіданні потерпілих, свідків, винність обвинуваченого ОСОБА_7 , в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України також підтверджується письмовими доказами, зібраними в період досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду предмету від 19.05.2015, відповідно до якого був оглянутий ланцюжок із жовтого металу 585 проби, довжиною 57 см, плетіння бісмарк, вагою 12 грамів наданий потерпілою ОСОБА_12 . Остання пояснила, що оглянутий ланцюжок намагався викрасти раніше незнайомий їй чоловік з п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_2 . При огляді ланцюжка виявлено пошкодження у замочку розірване кільце замка (Т. 2 а.с. 7);

- протоколом огляду місця події від 19.05.2015 за епізодом з потерпілою ОСОБА_12 , відповідно до якого оглянуто площадку першого поверху п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_2 . В ході огляду яких-небудь слідів не виявлено (Т. 2 а.с. 9);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.05.2015, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 , серед пред`явлених їй осіб, впізнала чоловіка під № 4 ОСОБА_7 , як чоловіка, який 19.05.2015 намагався зірвати у неї з шиї золотий ланцюжок. Впізнала його за рисами обличчя, статурою та зростом (Т. 2 а.с. 18-19);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.05.2015, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 за епізодом з потерпілою ОСОБА_12 серед наданих йому фотознімків впізнав чоловіка під №1, який 19.05.2015 приблизно о 20 год. 30 хв. вибігав з під`їзду №5 будинку №18 на бульварі Вечірній, а за ним вибігла жінка, яка кричала «Тримайте злодія, він у мене зірвав ланцюжок». Пізніше цього чоловіка привели до вказаного під`їзду група молодих людей. Впізнав за рисами обличчя (Т. 2 а.с. 35);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.05.2015, відповідно до якого свідок ОСОБА_20 за епізодом з потерпілою ОСОБА_12 серед наданих їй фотознімків впізнала чоловіка під №1, який 19.05.2015 приблизно о 20 год. 30 хв. вибігав з під`їзду №5 будинку №18 на бульварі Вечірній, а за ним вибігла потерпіла ОСОБА_12 , яка кричала «Тримайте злодія». Пізніше цього чоловіка затримали поряд з будинком №14 по вулиці Корнійчука. Впізнала за рисами обличчя (Т. 2 а.с. 41);

- протоколом огляду місця події від 03.06.2015, відповідно до якого оглянуто велосипед марки «Старт Шоссе», ручної зборки жовтого кольору, який добровільно надав потерпілий громадянин ОСОБА_13 (Т. 4 а.с. 20-23);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.06.2015, відповідно до якого свідок ОСОБА_21 впізнав особу обвинуваченого ОСОБА_7 на фотознімку під №3 за рисами обличчя, який 22.05.2015, приблизно о 10.00 годині на Центрально-Міському ринку м. Кривого Рогу запропонував йому придбати велосипед жовтого кольору за 500 гривень (Т. 4 а.с. 28-29);

- висновком судово-товарознавчої експертизи №305 від 11.06.2015, відповідно до якої ринкова вартість не наданого на дослідження велосипеду «Старт шосе» ручної зборки, з урахуванням зносу станом цін на 16.05.2015 складає 5171 грн. 62 коп. (Т. 4 а.с. 34-37);

- протоколом огляду місця події від 14.05.2015, відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості, яка розташована з тильної сторони СШ № 11 по вул. Співдружності. Так, з місця огляду нічого не виявлено та не вилучено (Т. 6 а.с. 7-8);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.08.2015, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_14 впізнала за зростом, статурою, кольором волосся, особу під № 4 ОСОБА_7 , який 15.05.2015, приблизно о 17год. 30хв. біля СШ № 11 зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок (Т. 6 а.с. 17-20);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 608 від 28.08.2015, відповідно до якої ринкова вартість, ненаданого потерпілою ОСОБА_14 на дослідження, золотого ланцюжка вагою 10,59 гр., проби 585, довжиною 50 см., плетіння бісмарк, шириною 6 мм, з урахуванням зносу та станом цін на 12.05.2015 складає 8506 грн. 42 коп. (Т. 6 а.с. 32-35).

Зазначені письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діянь, інкримінованих йому стороною обвинувачення, відповідають показанням обвинуваченого, потерпілих та свідків по справі.

Показання потерпілих та свідків, дані наведених процесуальних документів, та на підставі сукупності доказів, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих діянь.

Аналізуючи сукупність досліджених судом доказів, суд розцінює часткове невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, як бажання уникнути відповідальності за скоєні злочини.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в частині невизнання замаху на грабіж за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, так як вважає, що він відмовився від доведення злочину до кінця, так як потерпіла ОСОБА_22 почала кричати, а він злякавшись втік з місця злочину.

Вищезазначені доводи обвинуваченого ОСОБА_7 спростовуються послідовними, достовірними та обґрунтованими показаннями потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , котрі суд вважає щирими, правдивими, та письмовими доказами, як такими, що узгоджуються з фактичними обставинами справи.

Так, потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що, коли відчинилися двері ліфту і вона почала заходити у кабіну, обвинувачений ОСОБА_7 штовхнув її та рвонув золотий ланцюжок з шиї. Вона почала кричати та кликати на допомогу, а обвинувачений ОСОБА_7 розвернувся та побіг. Коли вона вийшла з під`їзду то відчула, як по шиї сповзає розірваний золотий ланцюжок. Обвинувачений ОСОБА_7 , виправдовуючись, говорив, що хотів забрати ланцюжок, так як важко живеться та хотів його продати. Обвинувачений ОСОБА_7 , просив щоб не викликали міліцію, так як він тільки місяць як вийшов на волю. Вона вважає, що обвинувачений не зміг забрати ланцюжок, так як була одягнута у кофту з коміром, який заважав легко витягнути із-за нього тонкий ланцюжок.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду показав, що він бачив як до під`їзду зайшла потерпіла ОСОБА_12 , а за нею зайшов обвинувачений ОСОБА_7 . Через декілька хвилин вибіг обвинувачений ОСОБА_7 , а слідом за ним потерпіла ОСОБА_12 , яка кричала, що в неї вкрали ланцюжок та просила його спіймати.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду показала, що вона бачила як з під`їзду вибігла потерпіла ОСОБА_12 та почала кричати, щоб ловили крадія. За обвинуваченим ОСОБА_7 побігли люди. Обвинуваченого ОСОБА_7 схопили за 400 метрів від під`їзду. Останній не виривався, вів себе спокійно та стверджував, що у нього при собі нічого немає. Обвинувачений ОСОБА_7 при всіх підтвердив, що намагався зірвати золотий ланцюжок з шиї потерпілої та просив залагодити цю ситуацію без втручання міліції.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду предмету від 19.05.2015, відповідно до якого оглянуто ланцюжок із жовтого металу 585 проби, довжиною 57 см, плетіння бісмарк, вагою 12 грамів, наданий потерпілою ОСОБА_12 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, як такий, що намагався обвинувачений ОСОБА_7 викрасти у потерпілої з п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_2 . При огляді ланцюжка виявлено пошкодження у замочку розірване кільце замка.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду місця події від 19.05.2015 за епізодом з потерпілою ОСОБА_12 , відповідно до якого оглянуто площадку першого поверху п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_2 . вважає, що цей доказ допустимий, але неналежний, оскільки в ході огляду яких-небудь слідів не виявлено, тим самим ані підтверджує, ані спростовує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол пред`явлення особи для впізнання від 20.05.2015, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 , серед пред`явлених їй осіб, впізнала особу під № 4, як обвинуваченого ОСОБА_7 , чоловіка, який 19.05.2015 намагався зірвати у неї з шиї золотий ланцюжок, вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.05.2015, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 , серед наданих йому фотознімків, впізнав особу під №1, як обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий 19.05.2015, приблизно о 20 год. 30 хв., вибігав з під`їзду №5 будинку АДРЕСА_2 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Так, за обвинуваченим ОСОБА_7 вибігла потерпіла ОСОБА_12 , яка кричала «Тримайте злодія, він у мене зірвав ланцюжок». Пізніше обвинуваченого ОСОБА_7 привели до вказаного під`їзду група молодих людей. Впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 за рисами обличчя.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.05.2015, відповідно до якого свідок ОСОБА_20 серед наданих їй фотознімків впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу під №1, який 19.05.2015, приблизно о 20 год. 30 хв. вибігав з під`їзду №5 будинку №18 на бульварі Вечірній, вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Так, за обвинуваченим ОСОБА_7 вибігла потерпіла ОСОБА_12 , яка кричала «Тримайте злодія». Пізніше обвинуваченого ОСОБА_7 затримали поряд з будинком №14 по вулиці Корнійчука. Впізнала останнього за рисами обличчя.

Аналізуючи сукупність досліджених судом доказів, суд розцінює не визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_7 за епізодом з потерпілою ОСОБА_12 , як бажання уникнути відповідальності за скоєний ним тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні вищезазначені докази, вважає що вони є обґрунтовані, належні, достовірні та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім того, суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_7 у не визнанні злочину за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодом з потерпілим ОСОБА_13 , так як вважає, що не мав умислу на викрадення велосипеду.

Вищезазначені доводи обвинуваченого ОСОБА_7 спростовуються послідовними, достовірними та обґрунтованими показаннями потерпілого ОСОБА_13 та письмовими доказами, котрі суд вважає щирими, правдивими та такими, що узгоджуються з фактичними обставинами справи.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 суду показав, що відпочивав з друзями біля кафе «Мама Італія» по пр. 200-річчя Кривого Рогу коли до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_7 та взяв велосипед покататися. Обвинувачений ОСОБА_7 сказав, що через 3 хвилини поверне велосипед. Однак, прочекавши останнього 3 години, він пішов додому. Вранці він приходив на теж місце та питав у знайомих, що керують на гральному майданчику, чи не приїжджав хлопець на велосипеді, але останні відповіли, що ніхто не приходив. Велосипед йому повернули в міліції.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду місця події від 03.06.2015, згідно якого оглянуто велосипед марки «Старт Шоссе», ручної зборки жовтого кольору, який добровільно надав потерпілий громадянин ОСОБА_13 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.06.2015, згідно до якого свідок ОСОБА_21 впізнав особу обвинуваченого ОСОБА_7 на фотознімку під №3 за рисами обличчя, вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Так, свідок ОСОБА_21 зазначав, що 22.05.2015, приблизно о 10.00 годині на Центрально-Міському ринку м. Кривого Рогу обвинувачений ОСОБА_7 запропонував йому придбати велосипед жовтого кольору за 500 гривень.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок судово-товарознавчої експертизи №305 від 11.06.2015, відповідно до якої ринкова вартість не наданого на дослідження велосипеду «Старт шосе» ручної зборки, з урахуванням зносу станом цін на 16.05.2015 складає 5171 грн. 62 коп., вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд вважає вищезазначений висновок обґрунтованим та знаходить, що цей доказ є належним та достовірним.

Аналізуючи сукупність досліджених судом доказів, суд розцінює не визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_7 за епізодом з потерпілим ОСОБА_13 , як бажання уникнути відповідальності за скоєний ним злочин передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні вищезазначені докази, вважає що вони є обґрунтовані, належні, достовірні та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Судом критично оцінюються доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в не визнанні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України за епізодом з потерпілою ОСОБА_14 , так як вважає, що останню вперше побачив в Саксаганському райвідділі під час впізнання.

Вищезазначені доводи обвинуваченого ОСОБА_7 спростовуються послідовними, достовірними та обґрунтованими показаннями потерпілої ОСОБА_14 та письмовими доказами, котрі суд вважає щирими, правдивими та такими, що узгоджуються з фактичними обставинами справи.

За епізодом з потерпілою ОСОБА_14 за ч 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 вину спочатку визнав повністю та показав, що на початку травня 2015 року він йшов біля школи №11 на м-ні Ювілейний. Його увагу привернула жінка з золотим ланцюжком на шиї, яка гуляла з собачкою. Він бачив, що собачку потерпілій ОСОБА_14 приніс хлопець. Коли той пішов, а потерпіла ОСОБА_14 проходила повз школи, він підійшов ззаду та зірвав ланцюжок з шиї останньої. Потім він побіг до мікрорайону Сонячний де маршрутним таксі №312 поїхав у сторону Соцміста, щоб продати золотий ланцюжок, але не вийшло. Тоді він поїхав до свого знайомого з ім`ям ОСОБА_18 , який здав ланцюжок до ломбарду «Капітал» на свій паспорт та отримав за нього гроші, які віддав йому. В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 змінив покази та зазначив, що злочин стосовно ОСОБА_14 він не скоював і взагалі останню вперше побачив в Саксаганському райвідділі під час впізнання. За таких обставин пояснив, що вину у вчиненні злочину за даним епізодом не визнає.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 суду показала, що 12.05.2015, ввечері, приблизно о 17 год. 15 хв., вона проходила біля школи. Назустріч їй рухався обвинувачений ОСОБА_7 . Проходячи повз неї обвинувачений ОСОБА_7 зірвав з її шиї золотий ланцюжок та побіг. Під час впізнання вона, за рисами обличчя, впізнала ОСОБА_7 , як хлопця, який зірвав з неї золотий ланцюжок. Останній під час впізнання не заперечував, що саме він зірвав з її шиї золотий ланцюжок коли вона прогулювалася з собачкою та просив вибачення.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду місця події від 14.05.2015, відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості, яка розташована з тильної сторони СШ АДРЕСА_3 , вважає, що цей доказ допустимий, але неналежний, оскільки в ході огляду яких-небудь слідів не виявлено, тим самим ані підтверджує, ані спростовує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Так, з місця огляду нічого не виявлено та не вилучено.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол пред`явлення особи для впізнання від 20.08.2015, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_14 впізнала за зростом, статурою, кольором волосся, особу під № 4 ОСОБА_7 , який 15.05.2015, приблизно о 17 год. 30хв., біля СШ № 11, зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок, вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок судово-товарознавчої експертизи № 608 від 28.08.2015, відповідно до якої ринкова вартість, ненаданого потерпілою ОСОБА_14 на дослідження, золотого ланцюжка вагою 10,59 гр., проби 585, довжиною 50 см., плетіння бісмарк, шириною 6 мм, з урахуванням зносу та станом цін на 12.05.2015 складає 8506 грн. 42 коп., вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд вважає вищезазначений висновок обґрунтованим та знаходить, що цей доказ є належним та достовірним.

Крім того, суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 на початку судового розгляду визнав свою вину в скоєному відносно ОСОБА_14 злочині та давав послідовні показання, що узгоджувалися з показами потерпілої з приводу даного епізоду. В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 змінив свої показання та зазначив, що злочин стосовно ОСОБА_14 він не скоював і взагалі останню вперше побачив в Саксаганському райвідділі під час впізнання.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він вперше побачив потерпілу ОСОБА_14 в Саксаганському райвідділі під час впізнання, також перевірено судом, однак суд розцінює їх як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути відповідальності за вчинене.

Аналізуючи сукупність досліджених судом доказів, суд розцінює не визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_7 , як бажання уникнути відповідальності за скоєний ним тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні вищезазначені докази, вважає що вони є обґрунтовані, належні, достовірні та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Призначаючи покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому не встановлені.

Обставини, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_7 по відношенню до інкримінованих йому кримінальних правопорушень підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с. 44).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховуючи ступінь тяжкості скоєних злочинів, особистість обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується з нейтральної сторони (Т. 2 а.с. 46), раніше судимий (Т. 2 а.с. 47-49), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває (Т. 2 а.с. 44), у лікаря-нарколога перебуває під диспансерним наглядом з травня 2008 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності (Т. 2 а.с. 45).

Таким чином, суд, враховуючи вищевикладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, при визначенні остаточної міри покарання слід застосувати ч. 1 ст. 71 КК України та до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.02.2015, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.

Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Потерпілими цивільних позовів не заявлено, однак за ними зберігається право на звернення до суду за відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Питання розподілу процесуальних витрат за проведення експертизи судом вирішується в порядку, передбаченому ст.124 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

за ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

за ч. 2 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.02.2015, призначивши остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 4 (чотирьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком чинності.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту затримання, тобто з 21 год. 00 хв. 19 травня 2015 року (Т. 2 а.с. 22-23).

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 19 травня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судової-товарознавчої експертизи в сумі 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок (Т. 4 а.с. 33).

Речовий доказ золотий ланцюжок проби 585, вагою приблизно 12 грамів, довжиною 57 см, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_12 залишити у розпорядженні останньої, дозволивши використовувати та розпоряджатися на власний розсуд (Т. 2 а.с. 22).

Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1