Справа № 522/9551/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року Місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 представника заявника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні скаргу директора ТОВ «Алко-Інвест» ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора, яка полягає у не задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0000800 від 26.03.2013р.,-

В С Т А Н О В И В:
До Приморського районного суду м. Одеси звернулась директор ТОВ «Алко-Інвест» ОСОБА_6 зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у не задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0000800 від 26.03.2013р.

В обґрунтування своїх вимог особа, що подала скаргу зазначила, що старшим слідчим з ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000800 від 26.03.2013р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, відносно директора ТОВ «Алко-Інвест» ОСОБА_6

23.06.2014р. ОСОБА_6 була допитана в якості підозрюваної, також 23.06.2016 року їй було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.4 ст.190 КК України від 29.07.2013 року.

Також 23.06.2014р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте Приморський районний суд м. Одеси відмовив слідчому і застосовував до неї запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Тому заявник зазначає, що вже протягом майже двох років з моменту пред`явлення їй повідомлення про підозру, органами досудового розслідування не здійснюється жодної слідчої дії по вказаному кримінальному провадженню, в тому числі і щодо неї. Знаходження під необґрунтованим кримінальним переслідуванням доставляє заявнику моральну шкоду, а також створює перешкоди в реалізації її конституційних прав і законних інтересів, в тому числі щодо вільного пересування тощо. Вважає, що під час проведення досудового розслідування встановлена відсутність події злочину, а повідомлення про підозру винесено не обґрунтовано та в порушення вимог глави 22 КПК України.

За твердженням заявника, бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000800 від 26.03.2013р., полягає у незадоволенні клопотань від 17.03.2016р. та 26.05.2016р., у невиконанні обов`язку з вчинення дій, передбачених п. 1 ч. 2 ст.283, п.2 ч.1 ч.4 ст.284 КПК України в частині підозри ОСОБА_6 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, а також порушення ч.ч.1, 5, 6 ст.28 КПК України, щодо недодержання розумного строку розслідування кримінального провадження.

Внаслідок сукупності порушень прокурором вимог та положень норм міжнародного права, Конституції України, чинного кримінального процесуального законодавства України його бездіяльність та процесуальне рішення, у зазначеному кримінальному провадженні є незаконними, оскільки наявні всі підстави для задоволення клопотання в повному обсязі і прийняття вмотивованої постанови про закриття кримінального провадження №0000800 від 26.03.2013р. щодо ОСОБА_6 на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутності в її діях події злочину.

В судовому засіданні представник особа, що подала скаргу - адвокат ОСОБА_5 підтримав скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні вимоги особи, що подала скаргу не визнали, пояснивши, що в рамках кримінального провадження надіслані запити в іноземній країни, на які чекаються відповіді, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 26.03.2013р. в ЄРДР внесено запис №0000800, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

29.07.2013 року ОСОБА_6 заочно повідомлено про підозру.

23.06.2014 року ОСОБА_6 була допитана в якості підозрюваної, також їй було вручено повідомлення про підозру від 29.07.2013 року.

Особа, що подала скаргу вважає, що рішення про повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, прийнято не обґрунтовано та в порушення вимог КПК України. В подальшому, прокурор, в порушення вимог ст. 283, п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не виконав свій обов`язок щодо закриття кримінального провадження відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з вказаною бездіяльністю уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні №0000800 від 26.03.2013 р., підозрюваною ОСОБА_6 було подане відповідне клопотання.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області радником юстиції ОСОБА_3 від 30.05.2016р. відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 , з посиланням на те, що слідчим направлено ряд запитів про міжнародну правову допомогу про проведення певних процесуальних дій на території іноземних країн, які на даний час знаходяться на виконанні, результати виконання по яким мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а повідомлення про підозру ОСОБА_6 ґрунтується на наявних в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказах та відповідно підстав для закриття кримінального провадження не встановлено.

Зазначена постанова від 30.05.2016р. про відмову в задоволенні клопотання є необґрунтованою, прийнятою з грубими порушеннями норм чинного законодавства, з огляду на наступне.
Прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво по кримінальному провадженню №0000800 від 26.03.2013р. згідно вимог ст.ст. 3, 8, 19, 62, 68 Конституції України, ст.ст.2, 8, 9, 28 КПК України не забезпечив швидке, повне та неупереджене розслідування кримінального провадження №0000800 від 26.03.2013р., в частині того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як встановлено вище, в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000800 від 26.03.2013р., ОСОБА_6 було пред`явлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

Досудове розслідування по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_6 здійснюється вже протягом двох років з моменту пред`явлення їй повідомлення про підозру і майже трьох років з 29 липня 2013 року з моменту складення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до принципів і засад, гарантованих ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. При цьому, з урахуванням можливого продовження строку, загальний строк досудового розслідування згідно з ч.2 ст.219 КПК України не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Разом із тим, ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Згідно із п.1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КПК України, прокурор зобов`язаний у такому випадку закрити кримінальне провадження у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру.

Згідно ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування, слід керуватися ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частина 2 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини також передбачає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто таке процесуальне рішення повинно бути достатньо мотивованим та обґрунтованим, зрозумілим для особи, яка звернулась із клопотанням, в частині відмови у задоволенні її прохання.

Посилання прокурора як на підставу у не задоволенні клопотання ОСОБА_6 , на наявні запити в зарубіжні країни, не відповідає приписам ст.110 КПК України щодо вмотивованості та обґрунтованості постанови, також і з огляду на те, що запис до ЄРДР було внесено ще у березні 2013 р.

Прокурор, відхиливши клопотання захисника, залишив поза увагою, що розумний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 слід відраховувати з дати повідомлення їй про підозру, тобто з 23.06.2014 р.

Крім того, ОСОБА_6 просила закрити кримінальне провадження відносно неї у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

В свою чергу, прокурор ані в постанові від 30.05.2016р., ані в судовому засіданні не спростував доводів підозрюваної ОСОБА_6 , викладених у клопотаннях від 17.03.2016 р. та від 26.05.2016 р. щодо необґрунтованого пред`явлення підозри і безпідставності відмови у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження.

Згідно із ст.303 КПК України, на досудовому провадженні підозрюваним може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Згідно із п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя, в порядку передбаченому цим кодексом, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За таких обставин, скарга директора ТОВ «Алко-Інвест» ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора, яка полягає у не задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0000800 від 26.03.2013 року підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст.2, 9, 284, 303-309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу директора ТОВ «Алко-Інвест» ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора, яка полягає у не задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0000800 від 26.03.2013р.- задовольнити.

Зобов`язати прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000800 від 26.03.2013р. здійснити дії, передбачені п.1 ч.2 ст.283, п.1 ч.1, ч.4 ст.284 УПК України в частині підозри, пред`явленої ОСОБА_6 , і винести постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЕРДР за №0000800 від 26.03.2013р. на підставі п.1 ч.1 ст.284 УПК України, за відсутністю події злочину, передбаченого ч.1 ст.15, ч.4 ст. 190 УК України.

Копію ухвали направити зацікавленим особам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

03.06.2016