Справа № 495/1366/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Русів, Снятинського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працює на посаді номера обслуги 3-го розрахунку 2-го гарматного артилерійського взводу 1-ої гарматної артилерійської батареї 1-го гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , матроса, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №26 від 30 січня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду командира гармати 4-го розрахунку 2-го гаубичного артилерійського взводу 2-ої гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону, який прибув із військової частини пп НОМЕР_2 .
В подальшому, наказом №355 від 18 грудня 2015 року командира військової частини НОМЕР_1 обвинуваченого ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги 3-го розрахунку 2-го гарматного артилерійського взводу 1-ої гарматної артилерійської батареї 1-го гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Обвинувачений ОСОБА_3 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст. 1, 3, п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники); бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Надалі, проходячи військову службу, наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №186 від 29 червня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_3 у складі 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 відряджений до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_3 з метою удосконалення підготовки та злагодженості підрозділів з місцем дислокації АДРЕСА_3 та подальшим передислокуванням у складі підрозділу до АДРЕСА_3 .
21 грудня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від проходження військової служби на певний час, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 (1 гаубичний артилерійський дивізіон, який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 ) та ухилявся від військової служби тривалістю понад один місяць, до 22 лютого 2016 року, в умовах особливого періоду, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .
22 лютого 2016 року обвинувачений ОСОБА_3 добровільно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 (1 гаубичний артилерійський дивізіон, який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 ) та приступив до виконання покладених на нього службових обов`язків.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 12.12.2014 року він був призваний для проходження військової служби. Після проходження відповідної підготовки він був направлений для проходження військової служби в зоні АТО. Через деякий час він відряджений до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_3 та продовжував нести військову службу. 21.12.2015 року у зв`язку із тим, що вітчим захворів та йому необхідно було робити операцію, у нього виник умисел самовільно покинути місце служби з метою подальшого догляду за ним. До військової частини він повернувся 22.02.2016 року. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати. Він має намір продовжити нести військову службу.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 407 ч.4 КК України - самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем служби характеризується посередньо, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання характеризується посередньо та бажає продовжити службу, суд вважає при призначені покарання обвинуваченому застосувати положення ч.1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 407 ч.4 КК України, а саме призначити покарання у виді арешту з відбуванням на гауптвахті.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення тримання під вартою як запобіжний захід з 24.02.2016 року по 04.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ