23.08.2016 Справа №607/4187/16-к
Тернопільський міськрайонний суд
у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,-
відповідно до ч. 4 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор клопоче про продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою за наявністю до цього підстав.
Захисник та обвинувачена просять змінити їй запобіжний захід на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою, зсилаючись на те, що ОСОБА_3 визнає вину, на досудовому слідстві з`являлась на усі виклики, крім цього в неї відбувається періодичне загострення виразкової хвороби шлунку. Також, обвинувачена запевнила, що буде з`являтись на усі виклики суду, і у випадку зміни їй запобіжного заходу, буде проживати в знайомої за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження з цього питання, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора і продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою ще на 60 днів, та відповідно відмови у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою, з огляду на таке:
строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 , продовженого ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 29 червня 2016 року, закінчується о 00 год. 00 хв. 27 серпня 2016 року.
Звершити судове провадження до спливу вказаного строку тримання під вартою обвинуваченої не є можливим.
На даний час нових обставин, які б свідчили про зникнення або зменшення ризиків, які слугували підставою для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суду не представлено. Мотиви, з яких приймалось рішення про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, не змінились; ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують бути:
перебуваючи на волі, обвинувачена зможе вчинити спроби переховуватись від суду, а також продовжити злочинну діяльність.
Висновок про наявність цих ризиків суд робить, виходячи з оцінки: тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченій у випадку визнання судом її винуватою у вчиненні двох кримінальних правопорушень; того, що вона раніше неодноразово судима, незаміжня, не працювала, без постійного місця проживання.
Застосування до обвинуваченої запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, для запобігання зазначеним ризикам, на переконання суду, не є достатнім.
З приводу аргументів захисту, наведених вище на доцільність зміни запобіжного заходу, суд відмічає, що суду не представлено доказів наявності в ОСОБА_3 житла, де б вона могла б перебувати на час провадження, та неможливості, з огляду на її стан здоров`я, перебування в умовах тримання під вартою, крім цього остання пояснила, що в слідчому ізоляторі отримує лікування; відповідно суд їх /аргументи/ не може взяти до уваги. Визнання вини та належна процесуальна поведінка ОСОБА_3 вказаних вище ризиків не спростовує.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 331, 392КПК України, суд,-
клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 21 жовтня 2016 року.
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу із тримання під вартою на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1