Справа №295/8627/16-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.07.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 за участю:
секретаря ОСОБА_2
за участю слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3
скаржника ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 подала до суду скаргу на рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про повернення транспортного засобу, при цьому зазначила, що під час ОМП її чоловік ОСОБА_6 добровільно надав траспортний засіб "Peugeot- Partner " державний номерний знак " НОМЕР_1 " для вилучення та проведення подальшого дослідження відповідними спеціалістами для підтвердження або спростування даних про причини ДТП.
В подальшому транспортний засіб визнано речовим доказом, проведено експертизу, однак в порушення ст. 100 КПК України володільцю автомобіль не повернуто, останній зберігається у вкрай неналежних умовах.
Скаржник та його захисник в судовому засіданні скаргу підтримали просили задовольнити. Слідчий в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення скарги, зазначив, що вказаний транспортний засіб є речовим доказом по справі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги. слідчий суддя приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Таким чином, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує. Згідно частини 2 цієї ж процесуальної норми, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо… Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.171, частиною шостою ст.173 цього Кодексу. При цьому, в частині 5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. В даному спірному випадку, зазначене в частині 5 ст.171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано не було, так само як і відсутня в матеріалах кримінального провадження постанова про арешт майна, при цьому слідчий не повернув тимчасово вилучене майно особі, у якої воно було вилучено. Визнання речовими доказами можливо лише вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, арештованого майна відповідно до правил ст.98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за минуванням стадії накладення на нього арешту відповідно до правил частини 5 ст.171 КПК України, діючим КПК України не передбачено. Такий процесуальний порядок щодо тимчасово вилученого майна узгоджується і з вимогами Глави 16 КПК України і частини 7 ст.236 КПК України. Оцінюючи зібрані по справі докази, аналізуючи правові позиції учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки слідчий, визнаючи тимчасово вилучене майно - траспортний засіб "Peugeot- Partner " державний номерний знак " НОМЕР_1 " речовим доказом в кримінальному провадженні, фактично вийшов за межі можливих варіантів щодо процесуальної долі такого майна, визначених частиною 1 ст.167 КПК України (арешт або повернення).
Керуючись ст.ст. 98-100, 169, 303-307, 309 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1