Справа № 314/2541/16-к Провадження № 1-кп/314/110/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2016 року м.Вільнянськ
Вільнянського районного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_2 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
секретарі - ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою від 03.03.2016 року було призначене підготовче судове засідання по вказаному провадженню.
В судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. При цьому потерпіла надала суду заяву, в якій прохає провести підготовче судове засідання без своєї участі. Керуючись ст.ст.26,314, 325 КПК України суд визнав за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності потерпілої ОСОБА_5 .
Прокурор у підготовчому судовому засіданні прохає суд призначити судовий розгляду на підставі вказаного обвинувального акту, зазначивши, що кримінальне провадження підсудне Вільнянському районному суду Запорізької області, під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається, при цьому вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення судового розгляду.
Вислухавши прокурора, обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступних висновків:
За змістом ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту за умови невідповідності його вимогам КПК України.
Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
В ч. 2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Зокрема, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, ч. 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.
Однак, всупереч вказаним нормам закону, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 неконкретно викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та відсутнє належним чином сформульоване обвинувачення.
Так обвинуваченому ОСОБА_3 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому текст обвинувального акту містить наступний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими:
« 10.06.2015 року приблизно о першій половині доби ОСОБА_3 …прийшов за адресою мешкання ОСОБА_5 …., у якої він попрохав у тимчасове користування мотокосу «СОЮЗ» БТС- 9043 Л у корпусі помаранчевого кольору, вартістю 1641,93 гривень, на що остання погодилась та надала ОСОБА_3 вищезазначену косу.
Після цього, у ОСОБА_3 виник умисел на умисне повторне таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаної коси з метою власного збагачення.
Так, приблизно в середині серпня 2015 року, діючи таємно, повторно, з корисливих мотиві, з метою власного збагачення ОСОБА_3 збув мотокосу «Союз» у корпусі помаранчевого кольору за грошові кошти у розмірі 600 гривень.
Таким чином ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1641, 93 грн.».
При цьому органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України як «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно».
З вищевикладеного вбачається, що при формулюванні обвинувачення органом досудового розслідування неконкретно викладені фактичні обставини по справі, не зазначена сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно-небезпечне діяння, тобто не відображені відомості щодо об`єктивної сторони злочину.
Так, в тексті обвинувачення конкретно зазначена лише дата, коли саме обвинувачений за згодою та дозволом потерпілої ОСОБА_5 взяв у останньої мотокосу для тимчасового користування. Також зазначена адреса місця проживання потерпілої, за якою, згідно змісту обвинувачення, і відбулась добровільна передача коси від потерпілої до обвинуваченого.
Потім в тексті обвинувачення зазначена приблизна дата, коли обвинувачений продав вказану косу (майже через два місяці).
При цьому, незважаючи на те, що при правовій кваліфікації скоєних ОСОБА_6 діянь його дії кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна, при формулюванні мотивувальної частини обвинувачення вказана кваліфікуюча ознака взагалі не зазначена. Міститься лише посилання на наявність у обвинуваченого умислу на скоєння крадіжки при продажі мотокоси, яку потерпіла раніше сама йому віддала. Однак момент виникнення у обвинуваченого умислу на скоєння інкримінованого йому злочину - конкретно не визначений. В тексті обвинувачення взагалі не зазначені обставини, які підлягають доказуванню, а саме не відображено: яке саме протиправне діяння скоїв ОСОБА_6 в період між тим, як потерпіла добровільно віддала йому косу, і моментом, коли останній згодом, майже через 2 місяця, її продав. Тобто, конкретно не зазначено, що ОСОБА_6 саме таємно заволодів цією мотокосою, а також коли ним була скоєна ця крадіжка, де і у кого перебувало вказане майно безпосередньо на час скоєння інкримінованої крадіжки, не вказані спосіб та обстановка вчинення злочину.
Тобто фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, суперечать правовій кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки не містять відомостей щодо об`єктивної сторони злочину, передбаченого саме ч.2 ст. 185 КК України.
Отже аналіз змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , свідчить про те, що при його складанні прокурором не було дотримано вимог ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, а містить лише неконкретні фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування та правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 ,
Відповідно до ст. 337 КПК України суд здійснює судовий розгляд виключно в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
За висновком суду, вищезазначені недоліки обвинувального акту унеможливлюють призначення судового розгляду на його підставі.
Згідно з п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, суд вважає, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору з причин його невідповідності вимогам КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1