Справа № 592/5925/15-к
Провадження № 1-кп/592/92/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2016 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми матеріали кримінального провадження № 0001401 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносілка Комінтернівського району Одеської області, українця, громадянина України, військовозобов?язаного, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.04.2011 р. Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, 07.08.2013 р. звільненого з місць позбавленні волі за відбуттям строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -
встановив:
02 березня 2015 року приблизно о 08 год. 20 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на автостоянці поблизу залізничного вокзалу, що по вул. Привокзальній в м. Суми, побачив рекламний щит з оголошенням ТОВ «Споживчий центр» про надання грошових позик у найкоротший термін. У цей момент у ОСОБА_7 виник умисел на вчинення розбійного нападу на відділення вищевказаного товариства. Реалізуючи задумане, 02 березня 2015 року приблизно о 08 год. 45 хв. ОСОБА_7 приїхав на таксі ВАЗ 2109, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , до відділення ТОВ «Споживчий центр», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Набережна р. Стрілки, 3, діючи з прямим умислом, ОСОБА_7 безперешкодно проник до відділення ТОВ «Споживчий центр», де під час розмови з працівником даного відділення ОСОБА_8 дістав з кишені вдягненої на ньому куртки заздалегідь підготовлений ніж та, погрожуючи застосуванням до неї фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, висунув вимогу передати йому грошові кошти товариства, тобто скоїв напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу. Однак, ОСОБА_8 , сприйнявши погрози ОСОБА_7 за реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, з метою припинення протиправних дій останнього, взяла стілець та почала оборонятися від обвинуваченого. ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії будуть помічені іншими особами та його буде затримано, з місця скоєння кримінального правопорушення втік.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що при попередньому нападі він не отримав грошових коштів, вирішив вчинити повторний розбійний напад на відділення ТОВ «Споживчий центр», за адресою: м. Суми, вул. Шевченка, 2. Реалізуючи задумане, 02 березня 2015 року приблизно о 08 год. 50 хв. ОСОБА_7 приїхав на таксі ВАЗ 2109, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , до відділення ТОВ «Споживчий центр», що розташовується за адресою: м. Суми, вул. Шевченко, 2, діючи з прямим умислом, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, ОСОБА_7 безперешкодно проник до відділення ТОВ «Споживчий центр», де під час розмови з працівником даного відділення ОСОБА_9 дістав з кишені вдягненої на ньому куртки заздалегідь підготовлений ніж та, погрожуючи застосуванням до неї фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, висунув вимогу передати йому грошові кошти товариства, тобто скоїв напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу. Однак, ОСОБА_9 , сприйнявши погрози ОСОБА_7 за реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, з метою припинення протиправних дій останнього, натиснула кнопку виклику охорони. ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії будуть помічені іншими особами та його буде затримано, з місця скоєння кримінального правопорушення втік.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 по пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 3 ст. 187 КК України винним себе визнав частково та суду показав, що 02 березня 2015 року він мав намір отримати кредит у двох відділеннях ТОВ «Споживчий центр» в м. Суми. Спочатку він приїхав на таксі до відділення даного товариства, що знаходиться на вул. Набережна р. Стрілки в м. Суми, та коли він потрапив всередину приміщення ТОВ «Споживчий центр», то у нього лише тоді виник умисел на незаконне заволодіння грошима товариства. З цією метою він дістав ніж та почав вимагати грошей. Не отримавши грошей, він поїхав на таксі до другого відділення ТОВ «Споживчий центр», що знаходиться на вул. Шевченко в м. Суми, де також хотів отримати кредит, оскільки йому край потрібні були гроші. Коли ж він потрапив до приміщення даного товариства, то у нього знову виник умисел на незаконне заволодіння грошима товариства. З цією метою він знову дістав ніж та почав вимагати грошей, але потім йому стало жалко потерпілу й він покинув приміщення, не отримавши бажаного результату. У подальшому даний ніж ним був подарований ОСОБА_10 . Вину свою не визнав за ч. 3 ст. 187 КК України, пояснивши, що проникнення до приміщень не було та його дії охоплюються єдиним умислом, а тому визнає себе винним лише за ч. 1 ст. 187 КК України.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 його вина у скоєнні інкримінованого йому діяння за вказаних вище обставинах повністю доведена зібраними по кримінальному провадженні і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що на початку березня 2015 року він на таксі ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , підвозив раніше не знайомого ОСОБА_7 до відділень ТОВ «Споживчий центр», що знаходяться на вул. Набережна р. Стрілки та вул. Шевченко в м. Суми.
Свідок ОСОБА_12 , допитана в режимі відеоконференції, пояснила суду, що про скоєння її сином, ОСОБА_7 , злочину на території м. Суми вона дізналася від слідчого. Вважає, що злочин її син скоїв у зв`язку з тим, що перебував у скрутному матеріальному становищі.
Крім показів свідків вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.03.2015 р., з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 заявила про те, що 02.03.2015 р. приблизно о 08 год. 45 хв. у керівника відділення ТОВ «Споживчий центр» за адресою: м. Суми, вул. Набережна р. Стрілки, 3, невідомий, погрожуючи ножем, вимагав гроші з сейфу;
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.03.2015 р., з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 заявила про те, що 02.03.2015 р. приблизно о 08 год. 50 хв. у касира відділення ТОВ «Споживчий центр» за адресою: м. Суми, вул. Шевченко, 2, невідомий хлопець, погрожуючи ножем, вимагав надати гроші з сейфу;
протоколами огляду місць подій від 02.03.2015 р., з яких вбачається, що місцем вчинення розбійних нападів є приміщення відділень ТОВ «Споживчий центр», що знаходяться на вул. Набережна р. Стрілки, 3 та вул. Шевченко, 2 в м. Суми;
протоколами пред`явлення особи для впізнання від 04.03.2015 р. та фототаблицями до них, з яких вбачається, що потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_7 , як особу, яка вчиняла на них розбійні напади;
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.03.2015 р., з якого вбачається, що свідок ОСОБА_11 впізнав за фотознімками ОСОБА_7 , як особу, яку він вранці 02.03.2015 р. підвозив до відділень ТОВ «Споживчий центр», що знаходяться на вул. Набережна р. Стрілки, 3 та вул. Шевченко, 2 в м. Суми.
Зі сторони обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_7 надані суду відеозаписи з камер відеоспостережень з приміщень ТОВ «Споживчий центр», що знаходяться на вул. Набережна р. Стрілки, 3 та вул. Шевченко, 2 в м. Суми, на яких зафіксовано характер, спосіб, час та послідовність вчинюваних ОСОБА_7 протиправних дії; протокол огляду предметів від 04.03.2015 р. та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що об`єктом огляду був розкладний ніж, з рукояткою чорного кольору, який був добровільно виданий ОСОБА_10 та який 02.03.2015 р. був йому подарований ОСОБА_7 .
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що на відеозаписах, які було продемонстровано в судовому засіданні, зображений саме він і що саме такі дії ним вчинялися, як там зафіксовано.
Також судом було пред`явлено для огляду обвинуваченому протокол огляду предметів від 04.03.2015 р. та фототаблицю до нього, на якій зображений розкладний ніж, і обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що там зображено його ніж, з яким він вчинив розбійний напад та який 02.03.2015 р. ним був подарований ОСОБА_10 .
Під час судового розгляду захисник обвинуваченого подала письмове клопотання про визнання недопустимими доказами: дисків з копіями записів з камер відеонагляду приміщень без отримання судом оригіналів таких записів, а також протоколу визнання ножу речовим доказом та інших документів, що посилаються на ніж, як отриманий слідством в порушення вимог КПК України.
Суд не погоджується з позицією сторони захисту та вважає, що диски з копіями записів з камер відеонагляду приміщень, а також протокол визнання ножу речовим доказом та інші документи, що посилаються на ніж, є допустимими доказами, виходячи з наступного.
Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Вказані докази отримано стороною обвинувачення у порядку ст. 93 КПК України, а саме: диски з копіями записів з камер відеонагляду приміщень ТОВ «Споживчий центр» були надані директором даного товариства за клопотанням останнього, а ніж добровільно видано свідком ОСОБА_10 за його письмовою заявою. Отже, вказані докази отримані у порядку, встановленому КПК України.
Відеозаписи з камер відеоспостереження приміщень у розумінні ст. 99 КПК України є документами.
Постановами слідчого СВ Сумського МВ УМВС України від 04.03.2015 р.: два DWD-R диски з відеозаписами з камер відеоспостереження з приміщень ТОВ «Споживчий центр», розташованих у будинку № 3 по вул. Набережна р. Стрілки та у будинку АДРЕСА_2 за 02.03.2015 р., а також виданий ОСОБА_10 розкладний ніж, який 02.03.2015 р. був йому подарований ОСОБА_7 , визнано речовими доказами на підставі ст. 100 КПК України.
З огляду на викладене, судом не встановлено істотних порушень прав та свобод людини, які б слугували підставою для визнання зазначених доказів недопустимими у розумінні ст. 87 КПК України.
Здобуті під час досудового розслідування і досліджені в судовому засіданні докази суд визнає об`єктивними та допустимими.
З урахуванням викладеного суд вважає, що ОСОБА_7 мав намір заволодіти грошовими коштами ТОВ «Споживчий центр» з його приміщень, проникнення в які не пов`язувалось із режимом роботи, і поетапно реалізував цей намір.
Вказані суперечливі покази обвинуваченого ОСОБА_7 в частині того, що його дії охоплюються єдиним умислом, а також того, що першого й другого разу перед потраплянням в приміщення ТОВ «Споживчий центр» у нього був спочатку намір на отримання кредиту, а вже всередині приміщень у нього виникав умисел на розбій, протирічать іншим доказам по кримінальному провадженню та свідчать про те, що насправді у ОСОБА_7 виник умисел на вчинення розбійного нападу на відділення вищевказаного товариства ще коли він перебував на автостоянці поблизу залізничного вокзалу, де побачив рекламний щит з оголошенням ТОВ «Споживчий центр» про надання грошових позик у найкоротший термін.
Суд вважає, що оскільки ОСОБА_7 мав намір заволодіти грошовими коштами ТОВ «Споживчий центр», місце знаходження яких зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне потрапляння до такого приміщення з означеною ціллю є незаконним, а з вчиненням наступних дій із застосуванням погроз застосування насильства з метою заволодіння майном має кваліфікуватися як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення.
Виходячи із здобутих доказів і, надавши їм належну оцінку, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати наступним чином:
-за ч. 3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, кваліфікуючими ознаками якого є розбій, поєднаний з проникненням у приміщення, та розбій, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом?якшує покарання, суд визнає щире каяття ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_7 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, має молодий вік, ніде не працює, за місцем реєстрації характеризується задовільно, матеріальна шкода злочином не завдана. За місцем попереднього ув`язнення ОСОБА_7 характеризується незадовільно.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.
На підставі викладеного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.
Крім того, суд вважає необхідним призначати ОСОБА_7 додаткове покарання у виді конфіскації майна, за виключенням житла.
Відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази по справі: два DWD-R диски з відеозаписами з камер відеоспостережень з приміщень ТОВ «Споживчий центр» суд вважає необхідним залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Моторола», що зберігається в матеріалах кримінального провадження та належить ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили реалізувати, а вилучені кошти обернути в рахунок конфіскації майна; розкладний ніж, що знаходиться на зберіганні в камері схову Сумського відділу поліції (м. Суми) ГУ НП в Сумській області знищити.
Цивільні позови по справі не заявлені.
Керуючись ст. ст. 368-370, ч. 2, 3 ст. 373, ст. 374 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за виключенням житла.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не змінювати, залишити тримання під вартою; початок строку відбування покарання 04 березня 2015 року; у відбутий строк покарання зарахувати час тримання його під вартою 03 березня 2015 року.
Зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в межах кримінального провадження № 0001401 час тримання його під вартою з 03 березня 2015 року по 27 травня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі: два DWD-R диски з відеозаписами з камер відеоспостережень з приміщень ТОВ «Споживчий центр» залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Моторола», що зберігається в матеріалах кримінального провадження та належить ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили реалізувати, а вилучені кошти обернути в рахунок конфіскації майна; розкладний ніж, що знаходиться на зберіганні в камері схову Сумського відділу поліції (м. Суми) ГУ НП в Сумській області знищити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, через Ковпаківський районний суд м. Суми.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3