09.08.2016
Справа № 359/9051/15-к
Провадження №1-КП/359/46/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

за участю потерпілого ОСОБА_5 ,

за участю потерпілого ОСОБА_6 ,

за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

за участю представника потерпілих ОСОБА_8 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка Полтавської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, не працюючого, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості, за таких обставин.

16.07.2015 р. близько 12 години 30 хвилин, в світлий період доби, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі "ПСО м. Києва" в напрямку автодороги "Київ-Харків".

Під час руху по зазначеній автомобільній дорозі водій ОСОБА_4 , проявляючи злочинну недбалість, не врахував дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед виїздом на перехрестя нерівнозначних доріг з другорядної дороги не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частим по головній дорозі, чим грубо порушив п. п. 2.3 "б", 10.1., 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 р. та введених в дію з 01.01.2002 р. (далі ПДР), внаслідок чого виїхав па перехрестя, де зіткнувся з автомобілем "FIАТ SCUDO" реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі "Київ-Харків", в напрямку міста Києва.

Внаслідок даної пригоди водій та пасажир "FIАТ SCUDO" реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Згідно висновку експерта №173/Е від 11.09.2015 р. у потерпілого ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: перелом лівої вертлужної впадини, перелом верхівки (великого бугра) лівої бедреної кістки. Вищеописані пошкодження утворилися від дії тупого (их) предмета (ів) по давності можуть відповідати терміну і обставинам, зазначеним у постанові, були безпечними для життя в момент заподіяння і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день.

Згідно висновку експерта №174/Е від 11.09.2015 р. у потерпілого ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: обширної скальпованої рани волосистої частини голови, забою лівого колійного суглобу, перелому лівої лучової кістки та шилоподібного виростку лівої ліктьової кістки. Вищеописані пошкодження утворилися від дії тупого (их) предмета (ів) по давності можуть відповідати терміну і обставинам, зазначеним у постанові, були безпечними для життя в момент заподіяння і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_4 , який грубо порушив правила дорожнього руху: п. 2.3 ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі: п. 10.1 ПДР згідно якою перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 16.11 ПДР, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Таким чином, порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 "б", 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р. та введених в дію з 01.01.2002 р. перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений показав, що 16.07.2015 р. близько 12 години 30 хвилин, він був за кермом автомобіля марки "FORD TRANSIT", д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по авто дорозі ПСО м. Києва, в напрямку автодороги "Київ-Харків". В салоні автомобіля пасажирів не було. Це був денний час доби, видимість була добра, опадів не було, дорога була суха. Автомобіль був технічно справний: рульова, гальмівна система та елементи підвіски були в справному стані. На автомобілі були ввімкнені передні та задні габарити. Під час руху він під`їхав до перехрестя з автодорогою "Київ-Харків", зупинившись перед дорожньою розміткою "Стоп-лінія" та дорожнім знаком "Проїзд без зупинки заборонений". Після цього пропустив 2 чи 3 автомобілі, точно не пам`ятає, які рухалися в напрямку міста Києва. Він подивився ліворуч та побачив автомобіль, який рухався по лівій смузі руху в напрямку міста Київ, але він знаходився далеко від перехрестя, та він почав переїжджати проїзну частину. Після цього зі швидкістю приблизно 20 км/год. виїхав на а/д "Київ-Харків" для виїзду на смуги руху в напрямку міста Харків. Коли він проїхав праву смугу руху в напрямку м. Київ, та знаходився на лівій смузі руху в напрямку м. Київ, відчув удар в задню частину свого автомобіля. Він зупинився, вийшов з автомобіля. Після цього він побачив, що зіткнувся з автомобілем марки "FIАТ SCUDO", який рухався в напрямку м. Київ по головній дорозі. Зіткнення транспортних засобів сталося в кінці лівої смуги руху в напрямку міста Київ автодороги "Київ-Харків". Він особисто тілесних ушкоджень не отримав. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості. До того, як трапилася ДТП самопочуття в нього було добре, сонливості не було. Ніяких алкогольних напоїв він не вживав ні в той день, ні напередодні. Додав, що поспішав, оскільки віз продукти харчування на весілля до своєї доньки. Був впевнений, що встигне проїхати перехрестя перед автомобілем "FIАТ SCUDO", впевнений, що так би і відбулось, якби водій "FIАТ SCUDO" не їхав з перевищенням швидкості та своєчасно відреагував, побачивши його на лівій смузі, та взяв в право, та у такий спосіб потерпілий міг би об`їхати його автомобіль та уникнути ДТП. Вважає, що ДТП відбулось з вини ОСОБА_6 який їхав з перевищенням допустимої швидкості. Він винен лише в адміністративному правопорушенні, та в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, тому його необхідно виправдати.

Не зважаючи на те, що обвинувачений не визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, його вина повністю доведена зібраними у справі доказами.
Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 16.07.2015 р. близько 12 години 30 хвилин, він за кермом власного автомобіля марки "FIАТ SCUDO", д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по автодорозі "Київ-Харків", в напрямку міста Київ. Він рухався по лівій смузі руху головної дороги свого напрямку руху та наближався до перехрестя з автодорогою ПСО м. Києва. В салоні автомобіля знаходився пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Це був денний час доби, видимість була добра, опадів не було, дорога була суха. Автомобіль був технічно справний: рульова, гальмівна система та елементи підвіски були в справному стані. На автомобілі були ввімкнені передні та задні габарити, швидкість руху складала близько 80 км/год. Він уважно слідкував за дорогою і ніщо не відволікало його увагу.

Під час руху він побачив, що перед перехрестям зі сторони автодороги ПСО м. Києва (праворуч по ходу його напрямку руху) стоїть перед "Стоп-лінією" автомобіль "FORD TRANSIT" білого кольору, пропускаючи транспортні засоби, які рухаються по головній дорозі "Київ-Харків". За декілька секунд перед цим він виконав обгін декількох транспортних засобів, які рухались в попутному напрямку, тому опинився в лівій смузі руху, та продовжив свій рух по ній. В той же момент, коли він вже наблизився до перехрещення проїзних частин, водій автомобіля "FORD TRANSIT" несподівано різко виїхав на перехрестя на його смугу руху. Він, не змінюючи напрямок руху, різко натиснув на гальма, але із-за незначної відстані, приблизно 50 метрів, уникнути зіткнення не було можливо. Зіткнення транспортних засобів сталося на лівій смузі руху, в напрямку міста Київ, автодороги "Київ-Харків", між передньою частиною його автомобіля та лівою задньою частиною автомобіля "FORD TRANSIT". Внаслідок ДТП він та його пасажир ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження та відповідно проходили лікування. До того, як трапилось ДТП самопочуття в нього було добре, сонливості не було. Ніяких алкогольних напоїв він не вживав ні в той день, ні напередодні. Вважає, що в даній ситуації його автомобіль марки "FIАТ SCUDO", не міг бути непоміченим обвинуваченим ОСОБА_11 , який зупинився та пропускав інші автомобілі, які їхали перед ним по головній дорозі. Крім того обвинувачений і не заперечує, що побачив його автомобіль, але чомусь помилково вирішив, що встигне проскочити перехрестя прямо перед ним. Якби обвинувачений ОСОБА_11 грубо не порушив правила дорожнього руху, та зачекав поки він проїде перехрестя, та враховуючи той факт, що останній виїжджав на перехрестя з другорядної смуги, та відповідно зобов`язаний був спочатку дати дорогу всім транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, тоді і ДТП би не сталося. Рухаючись зі швидкістю приблизно 80км./год. він ніяк не розраховував, що обвинувачений розпочне свій рух в той момент, коли він проїжджав перехрестя, побачивши це, він відразу натиснув на гальма, але це були секунди, тому як він не намагався, уникнути зіткнення було неможливо. Додав, що внаслідок ДТП зазнав матеріальних збитків, пережив моральне потрясіння та тяжке лікування, обвинувачений весь цей час не цікавився його самопочуттям та матеріальними збитками. Ні моральна, ні матеріальна шкода ОСОБА_11 йому не відшкодована.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що 16.07.2015р. близько 12 години 30 хвилин, він на пасажирському сидінні автомобіля "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по авто дорозі "Київ-Харків", в напрямку міста Київ. За кермом перебував його товариш ОСОБА_6 . Вони рухались по лівій смузі руху головної дороги свого напрямку руху, обганяючи інші автомобілі в попутному напрямку, та наближались до перехрестя з автодорогою ПСО м. Києва. Це був денний час доби, видимість була добра, опадів не було, дорога була суха. Автомобіль був технічно справний: рульова, гальмівна система та елементи підвіски були в справному стані. На автомобілі були ввімкнені передні та задні габарити, швидкість його руху складала близько 80 км/год. Під час руху він побачив, що перед перехрестям, зі сторони автодороги ПСО м. Києва (праворуч по ходу їх напрямку руху) стоїть перед "Стоп-лінією" автомобіль "FORD TRANSIT" білого кольору, пропускаючи транспортні засоби, які рухаються по головній дорозі "Київ-Харків". В той момент, коли вони вже наближалися до перехрещення проїзних частин, водій автомобіля "FORD TRANSIT" несподівано різко виїхав на перехрестя та опинився на їх смузі руху. ОСОБА_6 , не змінюючи напрямок руху, різко натиснув на гальма, але із-за незначної відстані уникнути зіткнення не вдалося. Зіткнення транспортних засобів сталося на лівій смузі руху, в напрямку міста Київ, автодороги "Київ-Харків", між передньою частиною їхнього автомобіля та лівою частиною автомобіля "FORD TRANSIT". Внаслідок ДТП він та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він проходив амбулаторне лікування. Обвинувачений не цікавився його самопочуттям та матеріальними збитками. Ні моральна, ні матеріальна шкода ОСОБА_11 йому не відшкодована.

Крім показань двох потерпілих вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується документами:

- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону до оперативного чергового Бориспільський МВ ГУМВС України та Київській області від 16.07.2015 року стосовно ДТП за участю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; (т.1 а.с.95);

- витягом з кримінального провадження від 17.07.2015 року правова кваліфікація ч.1 ст. 286 КК України (т.1 а.с.94);

- копії: посвідчення водія № НОМЕР_3 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та технічного паспорту на автомобіль марки "FORD TRANSIT", реєстраційний номер НОМЕР_1 власник ОСОБА_12 , з правом керування ОСОБА_4 ;

- копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/3371991 на автомобіль марки "FORD TRANSIT" реєстраційний номер НОМЕР_1 період дії з 04.06.2015 по 03.06. 2016 р., код страховика 003, страхувальник НАСК "ОРАНТА";

- копії: посвідчення водія № НОМЕР_4 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та технічного паспорту на автомобіль марки "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , власник ОСОБА_6 ;

- копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/6979778 на автомобіль марки "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , період дії з 10.06.2015 по 09.06. 2016 р., код страховика 003, страхувальник ТДВ "МСК";

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та фототавлицею до нього від 16.07.2015 р., з якого встановлено, що ДТП у виді зіткнення за участю автомобілів "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 та "FORD TRANSIT", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 відбулось на перехресті головної дороги з другорядною за межами населеного пункту по автодорозі "ПСО м. Києва" в напрямку автодороги "Київ-Харків". Подія відбулась у денний час, загальний стан видимості дороги до 300 метрів. Регулювання руху на цій ділянці відбувалось за допомогою дорожніх знаків та розмітки. На проїзній частині нанесені переривчата лінія дорожньої розмітки "Стоп лінія". Місце пригоди знаходиться у зоні дорожніх знаків, встановлених по ходу огляду: "проїзд без зупинки заборонено". Зафіксовано сліди газу та гальмування автомобіля "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 . В процесі огляду складено план-схему до протоколу огляду який складався за участю двох понятих (т.1 а.с.96-108);

- схемою дорожньо-транспортної пригоди, на якій зафіксовані сліди газу та гальмування автомобіля марки "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , стоп лінія, дорожній знак проїзд без зупинки заборонено, напрямки руху автомобіля марки "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіля марки "FORD TRANSIT", д.н.з. НОМЕР_1 , що свідчить про те, що "FORD TRANSIT" з другорядної смуги виїхав на головну не давши дорогу транспортному засобу "FIАТ SCUDO", який наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі та побачивши "FORD TRANSIT" намагався загамувати на змінюючи напрямок руху( т.1 а.с.99);

- протоколом огляду та затримання транспортного засобу "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 від 16.07.2015 р. з якого вбачається, що удар прийшовся на передню частину вказаного автомобілю при гаймувані. Деформовано: передня панель, переднє ліве та праве крило, канат, передні ліві двері, передня ліва стійка, дах. Розбито: передній бампер, решітка радіатора, передня права та ліва бокова фара лобове та переднє ліве вітрове скло, переднє праве крило деформоване (т.1 , а.с.109);

- протоколом огляду та затримання транспортного засобу автомобіля марки "FORD TRANSIT", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 при огляді встановлені наступні зовнішні пошкодження: деформовано бокову ліву частину та дах з лівого боку, задні праві та ліві двері задня ліва стійка. Розбито ліве вітрове скло, задній бампер з лівого боку, задній лівий фонарь, скло задніх правих дверей, що свідчить про те, що удар прийшовся у задню ліву частину автомобілю обвинуваченого, який намагався проскочити перехрестя прямо перед автомобілем потерпілого який гаймуючи все одно не зміг уникнути зіткнення яке було неминуче(т.1 , а.с.110);

- висновком судово-медичної експертизи №173/Е від 11 вересня 2015 року, яким підтверджується те, що у ОСОБА_6 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді перелом лівої вертлужної впадини, перелом верхівки (великого бугра) лівої стегнової кістки. Вищеописані пошкодження утворилися від дії тупого (их) предмета (ів) по давності можуть відповідати терміну і обставинам, зазначеним у постанові, були безпечними для життя в момент заподіяння і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день (т.1 а.с.117-119);

- висновком судово-медичної експертизи №174/Е від 11.09.2015 р. яким підтверджується те, що у потерпілого ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: обширної скальпованої рани волосистої частини голови, забою лівого колійного суглобу, перелому лівої лучової кістки та шилоподібного виростку лівої ліктьової кістки. Вищеописані пошкодження утворилися від дії тупого (их) предмета (ів) по давності можуть відповідати терміну і обставинам, зазначеним у постанові, були безпечними для життя в момент заподіяння і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день(т.1 а.с.121-123);

- висновком судової інженерно технічної експертизи №05-01/636 від 10 серпня 2015 року, з якого вбачається, що система робочого гальма, рульове керування та елементи підвіски автомобіля марки "FORD TRANSIT", д.н.з. НОМЕР_1 , були у робочому стані. Несправності, які б викликали зміну курсової стійкості, перед ДТП не виявлені (т.1 а.с.127 - 130);

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №5-01/635 від 09.09.2015 р., яким підтверджується те, що в момент первинного контакту ліва частина переднього бампера автомобіля "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 контактувала з лівим заднім колесом та лівою боковою частиною заднього бампера автомобіля марки "FORD TRANSIT", д.н.з. НОМЕР_1 ,під керуванням ОСОБА_4 . Зіткнення автомобілів "FORD TRANSIT", д.н.з. НОМЕР_1 та "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , сталось на лівій смузі для руху в напрямку до м. Києва, на ділянці близько 0,2- 1,2 м. від лівого її краю, в районі зафіксованих на схемі місць відхилення вліво лівого сліду гальмування та початку сліду юзу правого колеса автомобіля "FIАТ SCUDO" реєстраційний номер НОМЕР_2 . Це підтверджує, що потерпілий на "FIАТ SCUDO" їхав по головній трасі у лівій смузі в напрямку до м. Києва, а "FORD TRANSIT", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 намагався перебуваючи не на головній вулиці, намагався порушуючи правила ПДР проскочити через перехрестя розпочавши свій маневр не переконавшись у безпечності. Обвинувачений не дотримався п. п. 2.3 "б", 10.1.,ПДР України, тому в порушення п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг він як водій транспортного засобу, що рухався по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю "FIАТ SCUDO", який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі чим створив аварійну ситуацію в результаті якої відбулось зіткнення. Внаслідок ДТП потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , зазнали тілесних ушкоджень. Місце зіткнення автомобілів відповідає схемі ДТП. Між діями ОСОБА_4 та наслідками ДТП наявний причино-наслідковий зв`язок .

Суд також критично ставиться на посилання у дебатах захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на обставини, які не досліджувались під час судового розгляду. Так, він раптово під час дебатів згадав, що справу сфальсифікував слідчий ОСОБА_13 , який ніби то вимусив на той час підозрюваного ОСОБА_4 визнати вину під час досудового слідства, погрожуючи йому не поверненням у власність його транспортного засобу марки "FORD TRANSIT", який визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню. Разом з цим, вирішення таких питання не входить до компетенції слідчого. Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення. Отже, слідчий не в праві вирішувати подальшу долю речових доказів, отже вище вказана обставина є надуманою та не заслуговує на увагу.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового слідства не оскаржували дії чи бездіяльність слідчого ОСОБА_13 , та його захисником ОСОБА_7 під час підготовчого та судового розгляду жодних клопотань з цього приводу не заявлялось, жодні докази вище зазначеного факту в матеріалах справи відсутні.
Згідно п. 5 ст.364 КПК України учасники судового провадження мають право в судових дебатах посилатись лише на ті докази, які були дослідженні в судовому засіданні. Тому доводи захисника є безпідставними та не заслуговують на увагу.
Нових доказів невинуватості ОСОБА_4 захисник суду не надав. Навпаки у своїх показах обвинувачений визнає, що порушив ПДР чим скоїв, на його думку, тільки адміністративне правопорушення, але вважає, що потерпілий також порушив ПДР, бо їхав з перевищенням швидкості та не встиг об`їхати його автомобіль, та уникнути ДТП. Твердження захисника ОСОБА_7 , що ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, та в його діях відсутній склад злочину не ґрунтується на законі та матеріалах кримінального провадження, показах потерпілих та самого обвинуваченого.
Будь-які прямі докази винуватості потерпілого ОСОБА_14 по справі відсутні.

Суд також відхиляє доводи захисника про не задоволення його клопотання щодо витребовування в оператора мобільного зв`язку "Київстар" роздруківки вхідних і вихідних дзвінків за 16.07.2016 р. з мобільного телефону, який належить ОСОБА_6 . Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України суд при вирішення питань пов`язаних з підготовкою до судового розгляду має розглянути клопотання учасників судового провадження про: витребування певних речей і документів. Суд звертає увагу, що на даній стадії таких клопотань обвинуваченим та його захисником заявлено не було. Вище вказане клопотання надійшло до суду лише на стадії доповнень судового слідства (т.1 а.с.259). Отже враховуючи, що клопотання захисником ОСОБА_7 було подано не на відповідній стадії, з порушенням п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України, суд відмовив захиснику, дотримуючись закону та принципу змагальності для всіх учасників кримінального провадження.

Суд відхиляє доводи захисника щодо недоведеності вини обвинуваченого через не встановлення під час досудового розслідування дійсної швидкості з якою рухався автомобіль потерпілого. Так, відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. В порядку вищевказаної норми, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, під час судового розгляду створив необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Стороною обвинувачення зібрано та долучено до справи достатню кількість належних, допустимих та достовірних доказів, які підтверджують причинний зв`язок між порушенням обвинуваченим п. п. 2.3 "б", 10.1., 16.11 Правил дорожнього руху України та наслідками, що настали у виді тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які отримали потерпілі.

Твердження захисника про те, що інший учасник дорожнього руху ОСОБА_6 можливо рухався з перевищенням обмежень швидкості руху, або допустив інші порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвели до ДТП є необґрунтованими припущенням та не підтверджуються жодним доказом. В свою чергу допущення правил ПДР саме обвинуваченим підтверджено як показаннями самого обвинуваченого, так і показами двох потерпілих, протоколом огляду, висновками експертів, тощо.

Твердження захисника про те, що інший учасник дорожнього руху ОСОБА_6 в момент перед зіткненням мав можливість перестроїтись в іншу смугу та уникнути ДТП є необґрунтованими припущенням та не підтверджуються жодним доказом.

Положенням п. 1.4 ПДР України встановлено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники руху виконають ці правила, при обранні швидкості руху ОСОБА_6 не зобов`язаний був передбачити, що ОСОБА_4 порушить ПДР, та він мав різко змінити напрямок свого руху, щоб уникнути ДТП.

Суд вважає необґрунтованими доводи захисту щодо безпідставної відмови судом у призначенні авто-технічної експертизи. Ухвалою від 12.05.2016 року було розглянуте дане питання доцільності призначення експертизи та прийнято відповідне обґрунтоване рішення. Під час досудового розслідування проводилась обов`язкова експертиза щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, а також інженерно-технічначна, транспортно-трасологічна експертиза. З ініціативи представника потерпілих проводилось авто-товарознавче дослідження, у зв`язку із чим висновок від 15.04.2016 року долучено та досліджено в судовому засіданні. Відмовляючи в призначенні нової експертизи, суд врахував, що у зв`язку з відсутністю фактичних даних на які посилався у своєму клопотанні захисник, заявлена ним експертиза не має на меті встановити обставини, що мають значення для даного кримінального провадження та можуть вплинути на кваліфікацію кримінального правопорушення. При цьому, в даному випадку були відсутні обставини обов`язкового призначення судом експертизи відповідно до ст. 242 та ст. 332 КПК України.

У кримінальному провадженні зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Зазначені докази є послідовними, та суд покладає їх в основу вироку. Обвинувачений прагне ухилитись від кримінальної відповідальності. З цією метою в своїх показах він повідомив суду неправду, що ДТП сталось з вини потерпілого в зв`язку з перевищенням останнього швидкості руху та в зв`язку з цим неможливості потерпілому своєчасного вжиття заходів для здійснення маневру для об`їзду автомобіля обвинуваченого, крім того він жодним чином не розкаявся.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині доведена повністю.
Дії обвинуваченого кваліфіковані:

-за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Таку кваліфікацію дій ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Адже обвинувачений під час керування транспортним засобом допустив злочинну недбалість, яка виразилось у діях які загрожували життю та здоров`ю громадян, на перехресті нерівнозначних доріг, а саме рухаючись по другорядній дорозі, не був уважним, не врахував дорожню обстановку, відповідно реагуючи на її зміну, не переконався, що не буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та перед початком руху, не дав дорогу транспортному засобу потерпілого, який наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку його подальшого руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілі ОСОБА_6 та його пасажир ОСОБА_5 зазнали тілесні ушкодження середньої тяжкості. Додаткові обставини, які сприяли настанню цих наслідків, суд не встановив. Тому між діяннями ОСОБА_4 та цими наслідками існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Кримінальне правопорушення є закінченим.

Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 повинен бути засуджений:

-за ч. 1 ст. 286 КК України, за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обираючи покарання, суд виходить з того, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості. Обвинувачений вину не визнав та не розкаявся шкоду завдану злочином не відшкодовано. Отже обставини, які пом`якшують покарання, не встановлені.
Обставини які обтяжують покарання відсутні.

Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він раніше не судимий (том 1 а.с.237), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (том 1 а.с.88). За місцем проживання характеризується позитивно. Є пенсіонером за вислугу років, розлучений, на утриманні інвалідів та непрацездатних осіб не має. Спиртними напоями не зловживає. З раніше судимими особами стосунки не підтримує. З сусідами в конфлікти не вступає, громадський порядок не порушує. Скарг на ОСОБА_4 до Гребінського РВ УМВС України в Полтавській області не надходило. Ці обставини позитивно характеризують його особу.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_15 , суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, суспільну небезпеку скоєного, правову позицію прокурора, думку представника потерпілих, думку потерпілих, дані про особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючи обставини, та з огляду на всі обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому належить призначити покарання у виді обмеження волі на певний строк з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.
Суд вбачає підстави та необхідність для застосовування, до обвинуваченого ОСОБА_16 додаткового покарання, в виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, так як він вчинив кримінальне правопорушення, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження одразу двом потерпілим, також матеріальні збитки, та довготривалі душевні хвилювання. Невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєному, свідчить про не усвідомлення в своїх діях злочинної недбалості та не виключає можливості, що обвинувачений і далі може продовжити порушувати правила ПДР України, що є неприпустимо.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Згідно ч. 3 ст. 50 КК України покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
З огляду на декілька обставин, які позитивно характеризують особу обвинуваченого, та те, що обвинувачений є раніше не судимою особою, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 належить звільнити від відбування основного покарання у виді обмеження волі. Йому слід призначити іспитовий строк певної тривалості та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертиз у розмірі 1 535 гривень 40 копійок (т.1 а.с.92-93).

12.05. 2016 р. на стадії доповнення судового слідства прокурор в інтересах держави в особі фінансового управління Бориспільської районної державної адміністрації пред`явив до ОСОБА_4 цивільний позов: просив стягнути з ОСОБА_4 витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в розмірі 1 374 грн. 72 коп. ( т.1 а.с.238-241, а.с.258-259).
Обвинувачений цивільний позов пред`явлений прокурором в інтересах держави в особі фінансового управління Бориспільської районної державної адміністрації щодо стягнення витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 не визнав в повному обсязі.
У відповідності до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Таким чином, цивільний позов у кримінальній справі може бути пред`явлено лише на двох стадіях: під час досудового розслідування кримінального правопорушення, а також під час підготовчого судового засідання. Відповідно до ст. 347 КПК України початок судового розгляду починається з оголошення прокурором викладу обвинувального акту.

У розумінні ч. 7 ст. 128 КПК України у випадку пред`явлення цивільного позову під час судового розгляду кримінального провадження суд залишає позов без розгляду, що не позбавляє особу пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що прокурором ОСОБА_2 , уповноваженим в інтересах держави в особі фінансового управління Бориспільської районної державної адміністрації, цивільний позов у даному кримінальному провадженні пред`явлено вже після початку судового розгляду кримінального провадження, суд вважає за необхідне залишити пред`явлений 12.05.2016 р. цивільний позов прокурора про стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 заподіяних внаслідок злочину, без розгляду, та роз`яснити прокурору ОСОБА_2 як органу уповноваженому державою здійснювати відповідні функції, його право пред`явити вказаний цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

В ході розгляду кримінального провадження представник позивача ОСОБА_6 , пред`явив до ОСОБА_4 та Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" цивільний позов: просив стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду пов`язану з пошкодженням транспортного засобу автомобіля марки "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 41 973 грн. 00 коп., та стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 25 000 гривень 00 коп., а також судові витрати на правову допомогу 3 000 грн. 00 коп.; з Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" - матеріальну шкоду в розмірі 20 719 грн. 55 коп. на витрати пов`язані з лікуванням, 28 516 грн. матеріальної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

В ході розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_5 пред`явив до ОСОБА_4 та Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" цивільний позов: просив стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень 00 коп., з Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" - матеріальну шкоду в розмірі 505 грн. 67 коп. пов`язаною з витратами на лікування, та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обвинувачений не визнав заявлені представником потерпілих цивільні позови в повному обсязі.

Відповідач Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" в судове засідання свого представника не направила, повідомлялась про розгляд справи належним чином,в матеріалах справи наявні заперечення від представника зазначеної страхової компанії на заявлені позовні заяви які надійшли через канцелярію суду ( а.с. 192-194).

Цивільний позов ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Вищій спеціалізований суд у своїй постанові від 01.03.2013 р. № 4 " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" у п. 6 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно пункту 2.2 Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 має посвідчення водія відповідної категорії, отже він керував транспортним засобом на відповідній правовій підставі (т.1 а.с.111 ).
Згідно ст.1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/3371991 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахований у Національній акціонерній страховій компанії "Оранта", який діяв станом на день скоєння ДТП 16.07.2015 р.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася в період дії договору і є страховим випадком, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну здоров`ю становить 100 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну потерпілого 50 000 грн. відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/3371991 на автомобіль марки "FORD TRANSIT" реєстраційний номер НОМЕР_1 період дії з 04.06.2015 по 03.06. 2016 р., код страховика 003, страхувальник НАСК "ОРАНТА".

Відповідно до розділу 8 Особливі умови використання забезпеченого ТЗ вище вказаного полісу, вказано, що до керування допущені особи з водійським стажем менше 3 років та/або водійський стаж страхувальника менше 3 років.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" N 1961-IV від 01.07.2004р., п. 24.1. у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_6 , внаслідок чого він поніс вимушені матеріальні витрати на невідкладну медичну допомогу, придбання ліків, що підтверджується наданими копіями товарних чеків та квитанціями в заявленій сумі 20 719 грн. 55 коп. (т.1 а.с. 33-41).

Оскільки цивільна правова відповідальність автомобіля "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_4 , застраховано, тому і відповідно Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", має нести відповідальність, тому суд вважає, що витрати потерпілого ОСОБА_6 пов`язані з його лікуванням підлягають стягненню з НАСК "ОРАНТА" в заявленій сумі 20 719 грн.55 коп.

Щодо вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування завданої моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 та НАСК "ОРАНТА", суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

В ст. 26.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно п. 22.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону.

Так, страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого становить 20 719 грн. 55 коп., отже (20 719 грн. 55 коп./100%*5%= 1 036 грн.) Тому моральна шкода підлягає частковому задоволенню в сумі 1 036 грн. та також підлягає стягненню з відповідача НАСК "ОРАНТА" на користь потерпілого ОСОБА_6 , а в іншій частині належить відмовити.

Щодо вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування завданої моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди чітко передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до положень ст. 458 КПК України та ст. 3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.

Суд виходить з характеру та тривалості фізичних і моральних страждань потерпілого ОСОБА_6 , його стану здоров`я на момент розгляду кримінального провадження, що потерпілий з здорового чоловіка після злочинних дій ОСОБА_17 став тимчасово непридатним для регулярної праці, морально-психологічного стану після ДТП та отриманих пошкоджень і їх наслідків. Так, наслідком завдання моральних травм є порушення актуальних життєвих планів ОСОБА_6 , він постійно переносить душевну і фізичну біль, обмеження фізичної активності на невизначений строк та стаціонарне лікування, повністю позбавили його душевного спокою. Крім того він потребує подальшої реабілітації. Також звертає увагу на те, що впродовж певного періоду лікування позивач був непрацездатним , дотепер залишається обмеження трудової продуктивності, що тягне за собою погіршені можливості отримання прибутків, та призводить до зниження добробуту особи.

Однак при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує матеріальний стан обвинуваченого, стан його здоров`я, а також з огляду на засади розумності і справедливості, приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_17 моральної шкоди на користь ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню у розмірі 8 восьми тисяч грн.00 коп. Саме так сума на думку суду є справедливою по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 , та надасть йому можливість відновити своє здоров`я та психічний стан і повернути йому душевний спокій.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Власником автомобіля "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 ., є ОСОБА_6 . Це підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності виданого 17.06.2003 року.(т.1 а.с.113)

Судом встановлено, що матеріальна шкоду в розмірі 50 000 гривень забезпечується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3371991 терміном дії якого з 04.06.2015 року по 03.06.2016 року включно. ОСОБА_4 застрахував транспортний засіб "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_1 у НАСК "ОРАНТА" ( т.1 а.с.112).

Обвинувачений керував забезпеченим транспортним засобом "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 на законних підставах.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" N 1961-IV від 01.07.2004р., а п.9.1. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Статтею 9 п. 9.2. розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується.

Відповідно до вимог ст. 22 зазначеного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Договір страхування укладений з дотриманням вимог ст.ст.979-982, 985, 999 ЦК України і страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50 000 грн.

Згідно ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди, майну потерпілого це шкода пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 р. № 4, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаний з фізичним знищенням транспортного засобу регламентовано ст. 30 Закону № 1961-1.

У відповідності до п. 30.1 ст. 30 вказаного Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Згідно наданого позивачем звіту авто товарознавчого дослідження автомобіля "FIАТ SCUDO", ринкова вартість до моменту його пошкодження внаслідок ДТП складала 70.489, 00 коп., а вартість відновлюваного ремонту 72 657, 65 грн. Відновлювальний ремонт є недоцільним з економічної точки зору.

В такому випадку у межах страхової суми за полісом страховик відшкодовує лише різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку авто товарознавчого дослідження вартість утилізації автомобіля "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на дату дослідження 24 вересня 2015 року складає 41 973 грн. 00 коп. вартість автомобіля після ДТП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний ОСОБА_6 транспортний засіб "FIАТ SCUDO", реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав пошкодження у вигляді деформації передньої панелі, переднє ліве та праве крило, переднє праве крило, капот, передні ліві двері, передня ліва стійка, дах, Розбито: передній бампер, решітка радіатора, передня права та ліва блокфара, лобове скло, переднє ліве вітрове скло.

Враховуючи що витрати на відновлюваний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП і це підтверджено висновком звіту від 25.09.2015 року ремонт вважається економічно необґрунтованим.

Отже, відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності" власників наземних транспортних засобів", слідує якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, відповідно до п. 30.2 ст. 30 зазначеного закону зі страховика , в даному випадку відповідача належить стягнути суму матеріальних збитків розмірі 28 516 грн.00 коп. (70 489 грн. -41 973 грн. =28 516 грн. )

Визначаючи розмір та порядок відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з положень статей 22-24, 28-30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і приходить до висновку, що страхова компанія в межах ліміту відповідальності має нести витрати відшкодування шкоди заподіяну майну цивільного позивача ОСОБА_6 у зв`язку з фізичним знищенням транспортного засобу на суму 28 516, 00 грн. (ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого складає 50 000, 00 грн., франшиза 510, 00 грн.).

В іншій частині цивільного позову щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 утилізаційної вартості автомобіля у розмірі 41 973 грн. належить відмовити в повному обсязі. Представник потерпілих у своїх дебатах просить залишити у власності ОСОБА_6 автомобіль марки "FIАТ SCUDO", який на досудовому слідстві було визнано речовим доказом, а на момент розгляду даного кримінального провадження після ДТП його вартість становить 41 973 грн. Залишити у власність потерпілого автомобіль марки "FIАТ SCUDO", а також вимагати від обвинуваченого його утилізаційну вартість є неможливим з точки зору необґрунтованого стягнення з обвинуваченого вартості автомобіля "FIАТ SCUDO" у разі повернення його власнику, та стягнення різниці за його відновлення. Отже в цій частині слід відмовити в повному обсязі.

Щодо вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування витрат на правову допомогу з обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. Згідно положень ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати.

З огляду на те, що цивільні процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із пред`явленням позову представником потерпілих не врегульовані нормами КПК України, відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України суд повинен застосовувати норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно із ст.1 Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Розмір мінімальної заробітної плати становить 1378 грн. 00 коп., а тому розмір компенсації на правову допомогу не може перевищувати 551 грн. 20 коп. за годину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження представник потерпілих брав участь у судових засіданнях понад 6 год.

Таким чином, суд вважає за необхідне компенсувати потерпілому витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Щодо вимоги потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування завданої моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 та НАСК "ОРАНТА", суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд виходить з характеру та тривалості фізичних і моральних страждань потерпілого ОСОБА_5 , його стану здоров`я на момент розгляду кримінального провадження. В момент отримання тілесних ушкоджень, потерпілий переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес який супроводжувався почуттями тривоги, страху за своє здоров`я та життя. В продовж певного періоду лікування, ОСОБА_5 був непрацездатний і до тепер лишається обмеження трудової продуктивності та призводить до зниження добробуту особи. Були порушені актуальні життєві плани, дотепер продовжуються проблеми із здоров`ям у вигляді періодичних болів, виключення осіння вантажів, обмеження фізичної активності.

Однак при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує матеріальний стан обвинуваченого, стан його здоров`я, а також з огляду на засади розумності і справедливості, приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_17 моральної шкоди на користь ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню у розмірі 5 000 тисяч грн.00 коп. Саме так сума на думку суду є справедливою по відношенню до потерпілого ОСОБА_5 , та надасть йому можливість відновити своє здоров`я на скільки це можливо, відновити психічний стан та повернути йому душевний спокій.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_5 , внаслідок чого він поніс вимушені матеріальні витрати на невідкладну медичну допомогу, придбання ліків, що підтверджується наданими товарними чеками та квитанціями в заявленій сумі 505 грн. 67 коп. (т.1 а.с. 23).

Оскільки цивільна правова відповідальність автомобіля "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_4 , застраховано, тому і відповідно Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", має нести відповідальність, тому суд вважає, що витрати потерпілого ОСОБА_5 пов`язані з його лікуванням підлягають стягненню з НАСК "ОРАНТА" в заявленій сумі 505 грн. 67 коп.
Так, страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого становить 505 грн. 67 коп., отже (505 грн. 67 *5%/100%= 25 грн.28 коп.) Тому моральна шкода підлягає частковому задоволенню в сумі 25, 28 грн. та також підлягає стягненню з відповідача НАСК "ОРАНТА" на користь потерпілого ОСОБА_5 , а в іншій частині належить відмовити.

Речові докази: транспортний засіб "FIАТ SCUDO" реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить залишити у володінні ОСОБА_6 ; транспортний засіб автомобіль марки "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить залишити у володінні ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 22, ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. ст. 368-371, ч. 2, ч. 3 ст. 373, ст.ст. 374-376 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, 75-77, ч. 1 ст. 286 КК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",ст.1188, ст.1194, ст. 1195, ст. 1166, ст. 1206, ч. 3 ст. 23, ЦК України, суд

присудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати всіма транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю в 1 рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз у розмірі 1 535 гривень 40 копійок.

Цивільний позов прокурора ОСОБА_2 в інтересах держави в особі фінансового управління Бориспільської районної державної адміністрації щодо стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 , - залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), моральну шкоду у розмірі 8 000 тисяч гривень та судові витрати на правову допомогу 3 000 грн. 00 коп.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) - матеріальну шкоду на лікування в розмірі 20 719 грн. 55 коп., 28 516 грн. 00 коп. матеріальної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу та моральну шкоду в розмірі 1 036 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду у розмірі 5 000 тисяч гривень.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) - матеріальну шкоду в розмірі 505 грн. 67 коп. та моральну шкоду в зв`язку пошкодження здоров`я в розмірі 25 грн. 28 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Речові докази: транспортний засіб "FIАТ SCUDO" реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити у володінні ОСОБА_6 ; транспортний засіб автомобіль марки "Ford Transit", реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити у володінні ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1