Провадження №1-кп/748/169/16
Єдиний унікальний № 748/1333/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 08 червня 2016 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ріпки Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше судимого 25 лютого 2015 року вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області за ч.1 ст. 289, 75,76 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком один рік шість місяців,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
Сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за контрактом, проходячи військову службу відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) № 140 від 02 липня 2014 року на посаді механіка- водія третьої механізованої роти механізованого батальйону, старший солдат, поставлений на всі види забезпечення, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби, упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є справою всього українського народу і обов`язком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині А НОМЕР_3 польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини, 13 жовтня 2014 року незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, самовільно залишив розташування військової частини А НОМЕР_3 польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , повернувшись у розташування військової частини в АДРЕСА_2 05 січня 2015 року та приступив до виконання своїх службових обов`язків.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаюється у вчиненому. Зазначив, що 13 жовтня 2014 року покинув військову частину, у якій проходив службу та поїхав за місцем проживання до смт. Ріпки Чернігівської області. У розташування військової частини повернувся 05 січня 2015 року та продовжив виконувати обов`язки військової служби.
Згідно з вимогами ст. 349 ч.3 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження та вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого, що виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини тривалістю понад один місяць органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, повне визнання вини, обставини, за яких обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, молодий вік, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у межах санкції статті за інкримінований йому злочин у виді позбавлення волі.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 даний злочин вчинив до постановлення вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2015 року, за яким засуджений за ч.1 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на три роки з іспитовим строком один рік шість місяців, то остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за правилами ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарння більш суворим, призначеним за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2015 року у виді позбавлення волі строком на три роки, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні. Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1