Справа № 760/7637/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про встановлення розумних процесуальних строків проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в якості представника потерпілої ОСОБА_2 звернулася з клопотанням, в якому просила вирішити питання про встановлення розумних процесуальних строків проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0006545 від 07.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, до одного місяця, посилаючись на те, що слідчий СВ Солом`янського УП ГУ Національної поліції в м. Києві порушує строки проведення досудового розслідування.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, учасники кримінально-процесуальної діяльності розрізняються за своїм процесуальним становищем, роллю в процесі, виконують різні кримінально-процесуальні функції і завдання, переслідують неоднакову мету, вступають між собою у різні правовідносини.

За чинним кримінально-процесуальним законодавством набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється лише на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі.

Процесуальною формою такого волевиявлення може бути: подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, яка підлягає внесенню до ЄРДР та служить передумовою для початку досудового розслідування; подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого; згода особи на визнання її потерпілим у разі, якщо особа не подавала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, але слідчий, прокурор, суд визнав її потерпілою.

За правилами ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Винесення органом чи особою, яка здійснює кримінальне провадження, спеціального процесуального рішення про визнання особи потерпілим законом не вимагається, але така можливість передбачається ст. 110 КПК, але сам факт прийняття заяви та її реєстрації має бути підтверджено документом, який видається потерпілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КПК процесуального статусу заявника, відмінного за обсягом прав від потерпілого, особа набуває з моменту подання заяви та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та має лише право: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Проте, матеріали клопотання не містять відомостей про набуття ОСОБА_2 будь-якого відповідного процесуального статусу та наділення її певними правами.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 28 КПК України право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом мають підозрюваний, обвинувачений, потерпілий.

Отже, викладені вище обставини всі разом не дають можливості слідчому судді встановити повноваження, права та обов`язки адвоката ОСОБА_3 як представника потерпілої ОСОБА_2 в даному провадженні, щодо подання скарги.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством визначений вичерпний перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду клопотання про встановлення розумних процесуальних строків проведення досудового розслідування, а питання про повернення такого клопотання чинним кримінальним процесуальним законодавством не врегульовано, що свідчить про наявність прогалини в законодавстві, тому в силу дії засади законності воно має бути врегульоване та вирішене за правилами застосування аналогії кримінального процесуального закону.

Частиною 6 статті 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1,3 ст. 26 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, та вирішення слідчим суддею, судом у кримінальному провадженні лише тих питань, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо, зокрема скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 28, 304 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про встановлення розумних процесуальних строків проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні повернути особі, яка подала клопотання.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1