АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 серпня 2015 року за № 120 151 000 800 075 29, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львів, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 серпня 2015 року за № 120 151 000 800 075 29, щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України через те, що у ньому не зазначено точного місця вчинення кримінального правопорушення і даних стосовно завданої шкоди та її розміру.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить дану ухвалу скасувати та повернути обвинувальний акт в суд першої інстанції для проведення судового розгляду.

При цьому, апелянт зазначає про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема містить місце вчинення кримінального правопорушення туристичний комплекс «Пролісок», що по проспекту Перемоги, 139, в місті Києві, однією зі складових якого є кемпінг, де, за встановлених органом досудового розслідування обставин правопорушення, ОСОБА_5 помітив потерпілого ОСОБА_9 . Тому висновки суду про те, що обвинувальний акт не містить точного місця вчинення кримінального правопорушення через посилання на указаний кемпінг, що має одну адресу з туристичним комплексом, на думку прокурора, не перешкоджає суду встановити істину у провадженні під час судового розгляду.

Крім цього, не погоджується прокурор і з поверненням обвинувального акта з підстави відсутності у ньому інформації стосовно розміру завданої кримінальним правопорушеннями шкоди, оскільки під час досудового розслідування потерпілими цивільні позови не заявлялися та не надавалися відомості щодо витрат на лікування.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

В свою чергу, п. п. 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України регламентує, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

При цьому, обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, а відтак що повинні бути відображені при викладі в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

З обвинувального акта у кримінальному провадженні № 120 151 000 800 075 29 щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України видно, що фактичні обставини кримінального правопорушення по епізоду відносно потерпілого ОСОБА_9 викладені наступним чином.

ОСОБА_5 приблизно о 4 годині 1 серпня 2015 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та маючи при собі дерев`яну биту, знаходився біля території туристичного комплексу «Пролісок», розташованого по проспекту Перемоги, 139, в місті Києві.

В цей час ОСОБА_5 помітив наочно знайомого йому ОСОБА_9 , який також знаходився неподалік від в`їзду на територію кемпінгу.

Наблизившись до ОСОБА_9 , ОСОБА_5 безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе загальноприйнятим нормам моралі, з хуліганських спонукань, застосовуючи дерев`яну биту, як предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 один удар в обличчя, та один удар по стегну правої ноги, завдавши останньому тілесні ушкодження.

Аналогічним чином орган досудового розслідування сформулював обвинувачення ОСОБА_5 .

З наведених обставин вбачається, що органом досудового розслідування встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинено біля в`їзду на територію кемпінгу туристичного комплексу «Пролісок» по проспекту Перемоги, 139, в місті Києві.

Висновки ж суду про те, що викладені таким чином обставини кримінального правопорушення не вказують на точне місце його вчинення, на думку колегії суддів, не є підставою для повернення обвинувального акта, оскільки не перешкоджають судовому розгляду.

Не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження також повернення обвинувального акта з тих підстав, що у ньому не зазначено розміру завданої кримінальним правопорушенням шкоди потерпілим, оскільки останніми цивільні позови не заявлялися.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт містить такі недоліки, які позбавляють можливості прийняти матеріали кримінального провадження до судового розгляду, не узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону.

У зв`язку із цим, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 серпня 2015 року за № 120 151 000 800 075 29, щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України, скасувати.

Призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження: № 11-кп/796/1326/2016
Категорія КК України: ч. 4 ст. 296
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_10
Суддя - доповідач: ОСОБА_1