УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/5544/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 72 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження № 295/5544/16-к за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 20 травня 2016 року про відмову засудженому
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року,
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати хвалу суду першої інстанції, зарахувати строк попереднього ув`язнення з 29.07.1997 р. по 25.05.2000 р. Посилається на те, що Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю. Апелянт наголошує на своєму праві подачі президенту України клопотання про його помилування відповідно до Положення про порядок здійснення помилування, затвердженого Указом Президента України від 21.04.2015 р. № 223/2015. Засуджений зазначає про те, що під час слухання даного провадження в суді першої інстанції було порушено його право на захист, судовий розгляд відбувся без участі захисника.
Згідно ухвали суду першої інстанції, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року у зв`язку з тим, що довічне позбавлення волі є безстроковим видом покарання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Вироком Харківського обласного суду від 30.12.1998 р. ОСОБА_8 було засуджено за ч.3 ст.142, п.п.«а», «г», «є» ст.93, ч.1ст.42, ч.3 ст.42 КК України до смертної кари з конфіскацією всього особистого майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 25.05.2000 р. вирок Харківського обласного суду від 30.12.1998 р. щодо ОСОБА_8 змінено: смертна кара замінена на довічне позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Судове засідання в суді першої інстанції 20.05.2016 р. за клопотанням засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання було проведено з приводу вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, в порядку передбаченому ст.ст.537, 539 КПК України.
Вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, не входить до переліку кримінальних проваджень, які проводяться з обов`язковою участю захисника (ст. 52 КПК України).
Крім того, ні в клопотанні засудженого ОСОБА_8 , ні в судовому засіданні суду першої інстанції не ставилось питання про призначення або участь захисника під час судового розгляду, яке проводилось відповідно до ст.539 КПК України. Засуджений був належно повідомлений про час і місце судового розгляду його клопотання (що підтверджується розпискою на а.с.14), проте з відповідними заявами про його участь чи забезпечення участі інших учасників процесу до суду не звертався.
Довічне позбавлення волі є окремим, найбільш суворим основним та безстроковим покаранням, відповідно до якого засуджений за вироком суду ізолюється від суспільства і примусово поміщується до спеціальної кримінально-виконавчої установи (в`язниці) без зазначення у вироку строку його тримання в ній.
Вимоги ст. 72 КК України розповсюджуються на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Цим кримінальним законом визначено перелік покарань до якого він застосовується, в якому такий вид покарання як довічне позбавлення волі відсутній.
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 20.05.2016 р., якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :