УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №280/1242/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника-адвоката ОСОБА_9
виправданого ОСОБА_10
потерпілої ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 03 липня 2015 року,-
Цим вироком: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів Сумської області, громадянина України, українця, з середньою - спеціальною освітою, розлученого, маючого двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше несудимого в силу ст.89 КК України, -
визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за недоведеністю його вини та виправдано його за даним обвинуваченням.
Згідно вироку ОСОБА_10 досудовим розслідуванням обвинувачується у тому, що 19 липня 2014 року близько 13 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті АДРЕСА_2 , спостерігав за словесним конфліктом між потерпілим ОСОБА_13 та його співмешканкою ОСОБА_14 , який виник на ґрунті ревнощів останнього. В цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_13 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство потерпілого, ОСОБА_10 у вказаний день та час, втрутившись у конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , підійшовши до останнього у кімнаті АДРЕСА_2 та невстановленим слідством кухонним ножем умисно наніс потерпілому один удар у розташування життєво важливого органу - грудну клітку зліва і таким чином ОСОБА_10 вчинив умисне вбивство ОСОБА_13 .
Смерть ОСОБА_13 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням серця, що супроводжувалось гострою крововтратою.
Суд першої інстанції вислухавши доводи сторін, дослідивши всі обставини кримінального провадження, на підставі ст.22 КПК України дотримуючись принципу змагальності сторін дійшов висновку, що винність ОСОБА_10 в обсязі пред`явленого йому обвинувачення не доведена.
Суд критично віднісся до показань потерпілої ОСОБА_15 , щодо причетності ОСОБА_10 до вбивства ОСОБА_13 .. Потерпіла в суді вказала, що бачила як ОСОБА_10 виймав з лівого боку ОСОБА_13 якесь лезо. Після цього ОСОБА_13 сам пішов до столу, сів на стільчик, три рази вдарився головою об стіл.
Під час слідчого експерименту вона розповіла, що бачила як ОСОБА_10 бив ножем в лівий бік її співмешканця, але при цьому вона подумала, що це ОСОБА_16 вдарив сам себе. Також вона розповідає, що ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_16 її кухонним ножем, який був у ОСОБА_16 і тут же вказує: «Це не той ніж який був треба, а той що треба мабуть ОСОБА_17 взяв у сусідів» і приніс його наперед для скоєння злочину. Вона бачила як ОСОБА_13 сидить за столом, а ОСОБА_18 намагається його розбудити і констатує, що ОСОБА_13 мертвий, але як ОСОБА_16 дістався стільця вона не бачила.
При цьому вже після від`їзду бригади швидкої допомоги, при оформленні працівниками протоколу огляду місця пригоди ОСОБА_19 стверджувала, що ОСОБА_16 сам себе зарізав.
Вказала на ОСОБА_10 як на вбивцю після того як побачила слідчий експеримент за його участі 20.07.2014 р.
Свідчення свідка ОСОБА_20 про те, що ОСОБА_21 (син ОСОБА_15 ) казав, що бачив як «дядько великим ножем зарізав батька» суд не взяв до уваги, оскільки потерпіла пояснила, що син під час трагедії був з нею в коридорі;
Свідчення свідка ОСОБА_22 про те, що він за день до вбивства бачив як ОСОБА_13 кидався з ножем на ОСОБА_10 , але той розбив ОСОБА_13 носа свідчать також про те, що ОСОБА_10 міг тримати себе в руках. Він під час нападу ОСОБА_13 не схватив ножа і не вдарив останнього, а спричинивши нападнику незначне ушкодження, припинив конфлікт.
Слідчий експеримент з ОСОБА_10 в якому він розповів та показав як скоював злочин не був покладений в основу обвинувачення тому, що при перегляді відеозапису, який здійснювався під час експерименту судом встановлено, що ОСОБА_10 себе оговорив. Підтверджується це тим, що під час експерименту:
1. ОСОБА_10 вказав, що коли 19 липня 2014 року розпочався конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вони з ОСОБА_16 пиячили у кімнаті за столом, що суперечить свідченням і потерпілої і ОСОБА_18 , - вони вказують, що вся трійка спала на ліжку;
2. Він вказав, що під час конфлікту, забрав ножа у ОСОБА_13 з правої руки, а судом достовірно встановлено, що ОСОБА_13 лівша і тримав ножа у лівій руці;
3. ОСОБА_10 показав, що після того як забрав ніж то вдарив ножем в груди ОСОБА_13 справа наліво. Дане твердження спростовується висновком додаткової судово-медичної експертизи № 2011/2131 від 17.09.2014 року, згідно якого раневий канал в ділянці грудної клітки має направлення зліва направо, незначно знизу вверх та спереду назад. Напрямок раневого каналу вказує на те, що найбільш ймовірно мав місце удар ножем «наотмаш», як і вказує ОСОБА_10 , але напрямок удару був зліва направо.
В положенні в якому ОСОБА_10 розташовував статиста під час експерименту, він фізично не міг би вдарити його зліва направо в груди тому, що заважає холодильник, який розташований при вході в кімнату.
Навіть щодо показів ОСОБА_15 , експерт зазначив, що покази останньої щодо напрямку раневого каналу майже відповідають даним судово-медичної експертизи з незначним уточненням, що мав місце більш гостріший кут ножа (напрямком його дії) відносно передньої поверхні грудної клітки потерпілого. Неточності у свідченнях ОСОБА_15 на думку суду сталися тому, що під час слідчого експерименту вона намагалася розмістити статиста таким чином, щоб показати, що вона бачила як обвинувачений наносить удар і тому поставила статиста в положення, яке виключає нанесення удару під гострим кутом в грудну клітку потерпілого, на що і вказав експерт.
4. ОСОБА_10 вказав, що після того як він вдарив ОСОБА_13 ножем останній впав на підлогу і він футболкою витирав на потерпілому кров, а потім посадив за стіл. Дані показання спростовуються висновками судово-імунологічної експертизи № 7/152-14 від 01.09.2014 року, згідно якої на представлених на експертизу футболці та штанах, вилучених у ОСОБА_10 крові не виявлено та висновком судово-цитологічної експертизи № 180/ц від 25.08.2014 року, згідно якої при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук ОСОБА_10 слідів крові не виявлено;
5. ОСОБА_10 пояснив, що після того як він посадив ОСОБА_13 за стіл останній зразу впав на підлогу. Дані показання спростовуються як показаннями свідка ОСОБА_18 так і потерпілої ОСОБА_15 . ОСОБА_23 вказав, що ОСОБА_16 впав коли він намагався його пробудити, а потерпіла вказала, що ОСОБА_16 впав коли його оглядала медична сестра;
ОСОБА_10 не володіє інформацією про механізм вбивства ОСОБА_13 , що і призвело до неточностей під час слідчого експерименту.
Під час проведення судово-психіатричної експертизи 19.08.2014 року обвинувачений розповів експертам, що на його думку ОСОБА_13 вбила ОСОБА_19 , що зазначено у висновку експертизи.
Також згідно витягу з ЄРДР встановлено, що саме ОСОБА_10 підозрювали у скоєнні вбивства ОСОБА_13 , його затримали біля 17-00 години 19.07.2014 року. В такому разі після затримання дана особа згідно ст.42 КПК України набула статусу підозрюваного. Згідно ст.52 КПК України після набуття особою статусу підозрюваного при обвинуваченні у особливо тяжких злочинах участь захисника є обов`язковою, але у справі знаходиться протокол допиту як свідка ОСОБА_10 , який проведений о 04 годині 40 хвилин 20.07.2014 року без захисника, що є суттєвим порушенням прав підозрюваного. Згідно ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати докази недопустимими, якщо порушено право на захист.
В такому випадку суд розцінив покази ОСОБА_10 , які він дав під час слідчого експерименту у той же день 20.07.2014 року сумнівними.
Державним обвинувачем не надано суду жодного матеріального доказу, який би доводив вину обвинуваченого (не знайдено знаряддя вбивства, не знайдено футболку, якою витирали кров). Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
За наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження в ході судового розгляду, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення його участі у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено. А тому, в силу презумпції невинуватості, закріпленого у ст.62 Конституції України виправдав ОСОБА_10 за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 03 липня 2015 року, яким ОСОБА_10 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за недоведеністю його вини та виправдано його за даним обвинуваченням скасувати повністю та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити останньому покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Вважає вирок суду незаконним, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що суд безпідставно критично віднісся до показів потерпілої ОСОБА_15 , оскільки останні узгоджуються із слідчим експериментом, проведеним за участю потерпілої, та у той же час пояснила, що це ОСОБА_10 сказав їй, що ОСОБА_13 сам себе зарізав.
Вважає суд безпідставно, нічим не обґрунтувавши вказує у вироку, що потерпіла ОСОБА_19 вказала на ОСОБА_10 як на вбивцю після того як побачила слідчий експеримент за участю останнього від 20.07.2014р.
Вважає, що позиція суду щодо не взяття до уваги показів свідка ОСОБА_20 про те, що син ОСОБА_15 . ОСОБА_21 бачив як «дядько великим ножем зарізав батька», є хибною, оскільки ОСОБА_21 під час вчинення кримінального правопорушення дійсно був поряд з потерпілою ОСОБА_14 та міг бачити вчинення даного правопорушення.
Зазначає, що думка суду про те, що ОСОБА_10 під час слідчого експерименту за його участю оговорив себе є необґрунтованою, оскільки слідчий експеримент проведений за участю захисника ОСОБА_24 , із застосуванням відео зйомки та відео, під час якого ОСОБА_10 без застосування будь-якого фізичного чи психологічного примусу за допомогою статиста добровільно розповів, що він вбив ОСОБА_13 та показав за яких обставин вчинив це вбивство.
Посилається на те, що твердження суду щодо того, що у акті судово-психіатричної експертизи вказано, що ОСОБА_25 розповів, що на його думку ОСОБА_13 вбила ОСОБА_19 , є хибним , оскільки у вказаному акті зазначено «Що було потім погано пам`ятає, але не виключає, що потерпілого могла вдарити його дружина».
Вважає, що суд безпідставно зазначив, що ОСОБА_10 затримано о 17 годині 00 хвилин 19.07.2014р., оскільки відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.07.2014р. ОСОБА_10 затримано о 09 годині 20 хвилин 20.07.2015, під час чого останній визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, про що зазначено у вказаному протоколі.
Крім того зазначає, що вина ОСОБА_10 підтверджується наступними доказами:
- висновком судово-медичної експертизи №701;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07.2014 за участю підозрюваного ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_24 , із застосуванням відео зйомки та відео;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07.2014 за участю ОСОБА_15 із застосуванням відео зйомки та відео;
- протоколом огляду місця події від 20.07.2014р.
- висновком додаткової судово-медичної експертизи №2011/2131;
- висновком судової медико-криміналістичної експертизи №148-МК;
- протоколом огляду місця події, із застосуванням фото фіксації, від 19.07.2014р.
- лікарським свідоцтвом про смерть №2310 від 19.07.2014р.;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.07.2014р. ОСОБА_18 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 ;
- протоколом огляду місця події від 22.07.2014р.;
- висновком судово-імунологічної експертизи №7/147-14 від 22.08.2014р.;
- висновком судово-імунологічної експертизи №7/172-14 від 22.09.2014р.;
- висновком судово-імунологічної експертизи №7/151-14 від 01.09.2014р.;
- висновком судово-імунологічної експертизи №7/148-14 від 02.09.2014р.;
- актом судово-наркологічної експертизи №Д-245 від 19.08.2014р.;
- актом судово-психіатричного експерта №339-2014 від 19.08.2014р.;
- показами потерпілої ОСОБА_15 , які узгоджуються висновком судово-медичної експертизи №701, протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07.2014 за участю підозрюваного ОСОБА_10 із застосуванням відео зйомки та відео, протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07.2014 за участю ОСОБА_15 із застосуванням відео зйомки та відео, висновком додаткової судово-медичної експертизи №2011/2131, висновком судової медико-криміналістичної експертизи №148- МК, протоколом огляду місця події, із застосуванням фото фіксації, від 19.07.2014р., лікарським свідоцтвом про смерть №2310 від 19.07.2014, висновками щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.07.2014 стосовно ОСОБА_10 а ОСОБА_18 , протоколом огляду місця події від 22.07.2014р.
висновком судово-імунологічної експертизи №7/147-14 від 22.08.2014р
висновком судово-імунологічної експертизи №7/172-14 від 22.09.2014р.
висновком судово-імунологічної експертизи №7/151-14 від 01.09.2014р.
висновком судово-імунологічної експертизи №7/148-14 від 02.09.2014р., та в свою чергу спростовують покази обвинуваченого ОСОБА_10 щодо не причетності до вбивства ОСОБА_13 ;
- показами свідка ОСОБА_18 ;
- показами свідка ОСОБА_26 ;
- показами свідка ОСОБА_27 ;.
- показами свідка ОСОБА_22 ;
- показами свідка ОСОБА_28 ;
- показами свідка ОСОБА_29 ;
- показами свідка ОСОБА_30 ;
- показами свідка ОСОБА_20 ;
- показами свідка ОСОБА_31 .
В письмових запереченнях захисник ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду від 03.07.2015 року відносно ОСОБА_10 без змін.
Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілу ОСОБА_11 , які підтримали подану прокурором апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, ОСОБА_10 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.373 КПК України виправдовувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:
1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;
2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;
3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Відповідно до Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, вимог ст.ст. 7, 17 КПК України про загальні засади кримінального провадження, та положень про презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, - ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Суд першої інстанції, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження в ході судового розгляду, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до обґрунтованого висновку, що пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення його участі у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено. В силу презумпції невинуватості, закріпленого у ст.62 Конституції України суд першої інстанції виправдав ОСОБА_10 за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Разом з тим судом першої інстанції не досліджено ряд обставин, які впливають на повноту судового розгляду.
В ході апеляційного розгляду, з метою усунення неповноти судового слідства судом першої інстанції, провівши частково судове слідство за клопотанням сторони провадження, судом встановлено наступне.
Допитаний в апеляційному суді виправданий ОСОБА_10 показав, 19.07.14 року приблизно з 09:00 ранку з ОСОБА_13 та ОСОБА_18 вживали алкогольні напої біля входу в гуртожиток, в якому проживали ОСОБА_13 та ОСОБА_11 з приводу примирення за конфлікт, який відбувся 17.07.14 року між ним та ОСОБА_13 .. Згодом до них приєдналися ОСОБА_32 та ОСОБА_28 .. Остання спиртне не вживала. Коли прийшов «Кип`яток» він не пам`ятає, але пам`ятає, що той приніс погану горілку. «Сєдой» та «Рижий» прийшли, коли він пішов спати.
Після 11 години він першим пішов спати в кімнату ОСОБА_11 та ліг на ліжко біля вікна. Прокинувся від того, що хтось його штурхав та намагався розбудити. Коли він прокинувся, то побачив в кімнаті працівників міліції, на підлозі лежав труп ОСОБА_13 , біля якого були медики. У ОСОБА_11 руки були в крові по лікті, ще в кімнаті був ОСОБА_33 з ОСОБА_34 , які були понятими. На той час він був одягнутий в робочі чорні спортивні штани, футболку в полоску і тапки. На одязі слідів крові не бачив.
ОСОБА_10 зазначив, що на даний час йому не відомо про обставини події та те, хто скоїв убивство ОСОБА_13 .
Однак, зі слів ОСОБА_18 йому стало відомо, що «рижий» після вбивства розповідав про обставини вбивства ОСОБА_13 , а саме те, що «Рижий» разом з ОСОБА_35 заводив ОСОБА_36 до кімнати з коридору, де він і був поранений, однак після того ОСОБА_37 просила, щоб він зник.
Вважає, що в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_18 заперечив проти того, що «Рижий» йому розповідав про обставини вбивства ОСОБА_36 , оскільки боїться, бо його залякували невідомі особи.
У відділенні міліції на нього та ОСОБА_18 чинили фізичний та психологічний тиск, прикували наручниками до батареї і працівники міліції казали: «.. ми знаємо, що це не ти, але бери все на себе..», не давали пити воду, вибили зуба, були розбиті губи. В наслідок таких неправомірних дій працівників міліції він вимушений був дати зізнавальні покази та оговорити себе. ОСОБА_18 теж били, після чого його зтошнило. Вночі, коли били, захисника не було. Захисника надали лише вранці. Про побиття його працівниками міліції захиснику і будь-кому не розповідав. Давав зізнавальні покази, оскільки працівники міліції йому погрожували, що він все рівно потрапить у в`язницю і буде ще гірше, оскільки він та ОСОБА_18 були учасниками «майдану».
Після того, як на досудовому слідстві змінився захисник, він йому повідомив останньому про побиття працівниками міліції, але ніяких скарг та заяв не писав, оскільки боявся.
Під час слідчого експерименту давав ті покази, які перед цим йому наказали давати оперативні працівники міліції, був у стані сп`яніння та погано себе почував.
Допитана в апеляційному суді потерпіла ОСОБА_11 показала, що з ОСОБА_13 проживала однією сім`єю з 2008 року в гуртожитку у кімнаті АДРЕСА_2 . У 2009 році них народися син ОСОБА_21 . Під час спільного проживання з ОСОБА_13 останній зловживав алкогольними напоями, часто вчиняв конфлікти в сім`ї, неодноразово брав у руки ніж та погрожував їй.
19.07.2014 року близько 06 години 00 хвилин вона пішла до лісу за ягодами, вдома залишилися ОСОБА_13 та їх син ОСОБА_21 . Після повернення додому близько 11 години 00 хвилин побачила, що її співмешканець ОСОБА_13 разом із своїми знайомими, а саме з ОСОБА_38 та ОСОБА_39 розпивають алкогольні напої біля гуртожитку на пеньку.
Через деякий час ОСОБА_10 пішов спати, за ним ОСОБА_18 . Вона запитала: чому всі ходять до них спати? На що ОСОБА_13 відповів, що їй не все рівно чому? ОСОБА_40 внаслідок цього почалася між ними лайка. Потім вона пішла на кухню, а ОСОБА_13 пішов у кімнату спати. ОСОБА_18 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 лягли спати втрьох на ліжку.
Син хотів їсти та попросив хліба з майонезом. Вона почала готувати їжу дитині на кухні, після цього повернулась в кімнату і біля столу нарізала хліб ножем. В той час ОСОБА_13 піднявся з ліжка, тримаючи у лівій руці кухонного ножа, якого взяв під подушкою, почав наближатися до неї продовжуючи словесний конфлікт та казав: «Я тебе вб`ю».
Вона залишила ніж, яким нарізала хліб на столі та почала відходити до дверей та стала біля холодильника. В цей час встав ОСОБА_10 та хотів забрати ножа у ОСОБА_13 , однак останній його не віддавав. ОСОБА_13 продовжив наближатися до неї з ножем, тоді вона вибігла за двері в коридор та зачинила за собою двері не до кінця та притримувала їх ногою, ОСОБА_13 кілька разів штовхнув двері та заспокоївся.
Через деякий час, а не відразу вона зазирнула до кімнати, оскільки син ОСОБА_21 стояв біля неї справа, крізь щілину дверей бачила як ОСОБА_10 витягав з лівого боку тіла ОСОБА_13 ножа чи ножиці, точно сказати не може, дитина можливо все бачила. Самого моменту, коли ОСОБА_10 наносив удар ножем чи ножицями ОСОБА_13 вона не бачила.
Потім ОСОБА_10 повернувся і з ножем пішов до ліжка, а ОСОБА_13 підійшов до столу, сів на стілець і три рази вдарився головою об стіл. Вона забігла у кімнату і кричала « ОСОБА_41 , ОСОБА_41 ...», а ОСОБА_18 встав з ліжка і сказав: «он уже труп». Ніж, який був у ОСОБА_13 в руках, коли він підходив до неї, лежав на підлозі біля вхідних дверей. Вона злякалася, підняла ножа з підлоги та поклала до кишені куртки, який потім віддала працівникам міліції. Тоді вона викликала «швидку» допомогу та міліцію.
Коли стали питати в ОСОБА_10 що сталося, то останній сказав що ОСОБА_13 сам себе зарізав. Потім ОСОБА_10 виходив з кімнати, а вона, син ОСОБА_21 та ОСОБА_18 залишилися в кімнаті та чекали на «швидку» допомогу та міліцію.
Поранення та кров на тілі ОСОБА_13 вже побачила коли приїхали медики та підняли футболку чорного кольору в полоску. Ще кров бачила на шортах та футболці ОСОБА_13 . На підлозі було кілька крапель крові, яку ніхто не витерав.
В той день « ОСОБА_42 », «Кип`ятка» та «Сєдого» вона не бачила та нікому не казала, що їх бачила.
Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_18 показав, що 19.07.2014 року зайшов до ОСОБА_43 та ОСОБА_36 в гуртожиток. Біля входу в гуртожиток випивали спиртні напої разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , «Кип`ятком» та ще двома Володимирами «Сєдим» та « ОСОБА_44 », які час від часу підходили. Потім близько 12 години дня ОСОБА_10 пішов спати, за ним через хвилину пішов ОСОБА_13 . Він з «Сєдим» та « ОСОБА_45 » ще випили «чекушку» і сам пішов спати в кімнату ОСОБА_11 де ліг на ліжко, на якому вже спав ОСОБА_13 та ОСОБА_10 «Кип`яток» пішов додому, а «Сєдий» пішов до ОСОБА_46 .
Він прокинувся на ліжку сам, відкрив очі і побачив, що ОСОБА_47 сидить за столом на стільчику та дрімав, голова спущена до низу. Тоді він встав та підійшов до останнього, щоб привести його до тями, однак той не реагував.
Коли спробував його підняти попід руки і покласти на ліжко, відчув, що ОСОБА_13 вже не теплий і в нього відсутній пульс. Тоді поклав його спиною на підлогу і почав кричати: «Коля труп..». Не пригадує, щоб бачив ножа, крові на тілі ОСОБА_36 та на підлозі теж не помітив. Хто був на той момент в кімнаті не пам`ятає, де був ОСОБА_10 йому не відомо.
ОСОБА_11 йому сказала, що ОСОБА_13 сам себе зарізав.
Зранку бачив, як ОСОБА_13 клав ножа під подушку. Потім ножа не бачив. Ніж був з світлою ручкою, текстурою схожою на корал.
Раніше не бачив, щоб під час конфліктів між ОСОБА_48 та ОСОБА_35 діло доходило до тілесних ушкоджень, але сварки були.
Після вбивства ОСОБА_36 , його та ОСОБА_10 забрали до міліції, де допитували та наносили побої долонями по вухах та міліцейським кийком по сідницях кілька разів, ОСОБА_17 теж кілька разів дали «підзатильників». Працівники міліції били та вимагали, щоб вони зізнавалися хто з них вбив ОСОБА_36 . Зі слів ОСОБА_17 , потім його били. Вважає, що працівники міліції до них з ОСОБА_17 відносились агресивно внаслідок того, що вони були учасниками «майдану».
Про побої працівниками міліції він нікого не повідомляв та нікуди не заявляв.
21.07.2014 року, коли він повертався від слідчого, на дорозі біля нього зупинився автомобіль і з автомобіля від незнайомих йому людей було сказано: «Сідай, поговоримо». Він сів в автомобіль і в нього запитали: «Ну що? Добігались, допригались..», потім його довезли до гуртожитку, де він вийшов. Вважає, що вказана подія має відношення, до обставин вбивства ОСОБА_36 .
Кілька разів він бачив « ОСОБА_49 », який йому розповів, що « ОСОБА_50 » усе знає про обставини вбивства ОСОБА_36 .
Згодом він цікавився у «Рижого» про обставини вбивства ОСОБА_36 , оскільки на той час перебував у стані алкогольного сп`яніння і не всі події пам`ятає, однак той йому нічого не розповідав.
Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_32 показав, що дати не пам`ятає, але того ранку близько 04:30 години ранку він, разом зі своєю співмешканкою пішли в ліс. Повернулися між 15 та 16 годинами та побачили, як біля будинку ОСОБА_17 , ОСОБА_47 , ОСОБА_23 та ще троє чоловіків, а саме Вова «Рижий», Вова «Сєдой» і Сашко «Кип`яток», який на другий чи третій день після вбивства ОСОБА_36 вже мешкав з ОСОБА_35 вживали спиртні напої. Випив з ними дві чарки горілки і його забрала співмешканка ОСОБА_51 . Потім, близько 17-18 годин його розбудили працівники міліції, він зайшов до кімнати, ОСОБА_47 лежав на підлозі, в кімнаті були ОСОБА_23 та ОСОБА_17 , який був дуже п`яний та не міг ходити. В кімнаті крові не було.
Через деякий час, коли ОСОБА_17 затримали, він, разом з другом ОСОБА_52 , який на даний час перебуває в зоні АТО зустріли «Рижого», який на його запитання повідомив, що був у кімнаті і бачив що відбувалось. Під час сварки ОСОБА_43 з ОСОБА_48 останній вибігав у коридор за першою, а після того ОСОБА_47 заходив у кімнату. Хтось чи ОСОБА_53 , чи ОСОБА_54 підхопив ОСОБА_36 і посадив на стілець. Баран три рази кивнув головою, ударився об стіл та помер. На його запитання, чому він не дочекався працівників міліції, «Рижий» сказав, що ОСОБА_37 йому сказала, щоб той втікав, бо в нього будуть проблеми з міліцією.
ОСОБА_55 суду пояснив, що через деякий час підходив до слідчого та намагався повідомити вказану інформацію, на що слідчий йому відповів, що в них вже є обвинувачений, який у всьому зізнався, і що про вказаного свідка треба було раніше повідомити.
Між ОСОБА_35 та ОСОБА_48 часто відбувалися конфлікти, в результаті яких вони завдавали один одному тілесні ушкодження.
Допитана в апеляційному суді свідок ОСОБА_28 показала, що в день вбивства ОСОБА_36 вона з ОСОБА_56 були в лісі. Коли прийшли з лісу, то ОСОБА_47 , «Рижий», «Сєдой», «Кип`яток» та ОСОБА_57 розпивали спиртні напої на вулиці біля гуртожитку. Запропонували ОСОБА_58 випити з ними, однак вона йому не дозволила і вони вдвох пішли до кімнати. Про обставини вбивства ОСОБА_36 дізнались від працівників міліції. Пояснила, що «Рижий» їй розповів, що після вживання спиртних напоїв «Кип`яток» пішов від них, а інші пішли до кімнати і включили телевізор. «Сєдой» і ОСОБА_57 заснули, а «Рижий» не спав, дивився телевізор і гуляв з дитиною. Під час розпиття спиртних напоїв Березовська ходила навколо гуртожитку та в руках тримала манікюрну пилочку, пилочка була тоненька та довга. Потім бачив, як ОСОБА_37 вдарила ОСОБА_36 і він з ОСОБА_35 підвели ОСОБА_36 до столу і посадили на стілець.
Вказала, що в день вбивства ОСОБА_36 , ОСОБА_37 до лісу не ходила.
Між ОСОБА_35 та ОСОБА_48 часто відбувались конфлікти, під час яких ОСОБА_37 наносила удари сковорідкою та молотком, постійно виганяла останнього, щоб той повертався додому на Львівщину.
Допитана в апеляційному суді свідок ОСОБА_34 показала, що вона була в магазині і їй передзвонила жінка її брата ОСОБА_59 і повідомила, що ОСОБА_37 привела свою дитину, щоб вона побула у них бо ОСОБА_47 сам себе зарізав. Потім в магазин забіг ОСОБА_23 і сказав: « ОСОБА_60 вже немає, він сам себе зарізав». Майже відразу їй зателефонувала ОСОБА_37 і попросила, щоб вона підійшла, як свідок, бо ОСОБА_61 сам себе зарізав. Тоді вона, разом із своїм співмешканцем ОСОБА_62 та його товаришем прийшла на місце події. Там вже була оперативна група. ОСОБА_17 був у нетверезому стані та сидів на дивані, його приводили до тями та били папкою по шиї та по плечах, щоб він назвав прізвище та ім`я. Березовська сиділа на дивані і кричала, що якщо її заберуть, то вона собі щось зробить і жити не буде.
Одразу в кімнаті ОСОБА_17 говорив що то він ударив, потім казав, що йому шкода дитини і через те він взяв вину на себе.
У ОСОБА_43 з ОСОБА_48 постійно відбувалися конфлікти.
ОСОБА_34 в судовому засідання апеляційного суду підтримала також оголошені судом покази, дані нею під час досудового розслідування (т.4 а.с.167) , згідно яких, їй ОСОБА_37 розповідала про присутність ще одного чоловіка, якого після вбивства остання відправила геть, щоб у нього не було проблем з працівниками міліції, а також і те, що ОСОБА_55 , коли забирав дитину ОСОБА_43 з дитячого садочка вихователька йому розповіла про те, що дитина бачила, як мама папу вдарила і папа заснув.
Показала також, що між ОСОБА_48 та ОСОБА_17 відбувалися конфлікти на ґрунті ревнощів, після сумісного вживання алкогольних напоїв.
Пояснила, що ОСОБА_37 після вказаної події стала дивно поводитися та неодноразово їй погрожувала, щоб не їхала в судове засідання та не розповідала про обставини справи.
ОСОБА_36 ховав ОСОБА_33 разом з сусідами, рідна сестра ОСОБА_36 хотіла приїхати на поховання, але ОСОБА_37 її відмовляла та казала, щоб вона краще вислала гроші, бо не вистачає на поховання.
Допитана в апеляційному суді свідок ОСОБА_63 показала, що на той час вона спільно проживала із ОСОБА_64 на прізвисько « ОСОБА_65 ». Недалеко від них, через міст над дорогою, проживали ОСОБА_37 з ОСОБА_48 в гуртожитку. Ходили чутки про те, що ОСОБА_66 зустрічався з ОСОБА_35 , їх разом бачили сусіди. В день вбивства ОСОБА_36 вона зранку ходила до лісу. Коли вона повернулася з лісу, ОСОБА_67 сидів на дивані, на телефон ОСОБА_68 подзвонила ОСОБА_37 і повідомила йому, що ОСОБА_16 сам себе зарізав і щоб він прийшов до неї. ОСОБА_66 ходив до неї додому, але не дійшов та повернувся назад, бо на місце вже приїхала «швидка» допомога та працівники міліції. Одразу після поховання ОСОБА_36 , через 2-3 дні ОСОБА_66 почав спільно проживати з ОСОБА_35 . Ходили чутки, що дитина ОСОБА_43 в дитячому садочку говорила, що мама папу вдарила і папа заснув.
Що стосується апеляційних доводів прокурора про те, що суд безпідставно критично віднісся до показів потерпілої ОСОБА_15 , оскільки останні узгоджуються із слідчим експериментом, проведеним за її участю, то вони є необґрунтованими та спростовуються як показами самої потерпілої, даними нею безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду, згідно яких остання самого моменту, коли ОСОБА_10 наносив удар ножем чи ножицями ОСОБА_13 вона не бачила, так і показами свідків:
- ОСОБА_34 , яка показала, що вона була в магазині і їй передзвонила жінка її брата - ОСОБА_59 і повідомила, що ОСОБА_37 привела свою дитину, щоб вона побула у них бо ОСОБА_47 сам себе зарізав, а потім їй зателефонувала і сама ОСОБА_37 та попросила, щоб вона підійшла як свідок, бо ОСОБА_47 сам себе зарізав;
- ОСОБА_18 , який показав, що ОСОБА_11 йому сказала, що ОСОБА_13 сам себе зарізав;
- ОСОБА_69 , яка показала, що коли вона повернулася з лісу, «Кип`яток» сидів на дивані і на телефон останнього подзвонила ОСОБА_37 і повідомила йому, що ОСОБА_16 сам себе зарізав і щоб він прийшов до неї.
Покази ОСОБА_43 , в яких вона зазначає, що в той день « ОСОБА_42 », « ОСОБА_70 » та « ОСОБА_49 » вона не бачила та нікому не казала що їх бачила, викликають сумніви, оскільки вони спростовуються показами свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_71 , ОСОБА_28 та виправданого ОСОБА_10 , які в апеляційному суді показали, що в день вбивства ОСОБА_36 , «Рижий», «Сєдой», «Кип`яток» приймали участь при розпитті спиртних напої на вулиці біля гуртожитку.
Протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , на який прокурор посилається як на один із доказів вини ОСОБА_17 , згідно якого останній вказував, що він вбив ОСОБА_36 , та на місці вказує, як саме це було скоєно не можна вважати доказом, оскільки він, в апеляційному суді пояснив, що вимушений був давати свідчення та вказувати під час проведення слідчого експерименту неправдиві відомості, оскільки на нього чинився тиск та погрози зі сторони працівників міліції та зазначив, що вказаний слідчий експеримент не відповідає дійсності.
З показів свідка ОСОБА_30 вбачається, що він бачив як працівники міліції застосовували фізичну силу до ОСОБА_10 , який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння та не міг орієнтуватися в обстановці. Вказане свідчить, що ОСОБА_17 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, фактично перебував у безпорадному стані та не міг вчиняти активних дій.
Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_10 підтверджують фактичні дані, які містяться в медичному висновку №109 від 20.07.2014 року, згідно якого ОСОБА_17 було освідувано в 01:30 годин 20.07.2014 року та встановлено, що останній перебував в стані сильного алкогольного сп`янінні, тобто після значного часу після затримання ОСОБА_17 ще перебував у стані сильного сп`яніння,
Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі про те, що ряд висновків експертиз доводять вину ОСОБА_17 у вбивстві ОСОБА_36 є безпідставними, оскільки жодною з них не встановлено, що саме ОСОБА_17 наніс удар колюче-ріжучим предметом в область серця ОСОБА_36 . Натомість у висновку судово-імунологічної експертизи №7/152-14 від 01.09.2014 року зазначено, що у вилученому одязі ОСОБА_10 , а саме: на штанах та футболці, крові не виявлено. Згідно висновку судово-цитологічної експертизи №180-ц від 28.07.2014 року, при дослідженні піднігтьового вмісту рук ОСОБА_10 крові не виявлено. Тобто вказані висновки спростовують причетність ОСОБА_17 до вбивства ОСОБА_36 .
На думку апеляційного суду прокурор, перераховуючи всі експертизи та покази свідків намагається спростувати прогалини досудового розслідування, яким не встановлено навіть знаряддя злочину та у будь-якому випадку притягти до кримінальної відповідальності ОСОБА_17 . При цьому прокурор жодним чином не відреагував на покази свідка ОСОБА_72 , який суду пояснив, що через деякий час після вбивства ОСОБА_36 підходив до слідчого та намагався повідомити інформацію, яка йому стала відома від « ОСОБА_42 », який був у кімнаті і бачив що відбувалось, на що слідчий йому відповів, що в них вже є обвинувачений, який у всьому зізнався, і що про вказаного свідка треба було раніше повідомити, чим допустив бездіяльність.
Крім того, досудовим слідством не встановлено осіб на прізвисько « ОСОБА_73 », « ОСОБА_50 » та « ОСОБА_65 », які були учасниками вказаної події та володіють інформацією про обставини вбивства ОСОБА_36 . Апеляційний суд виконав усі можливі дії для встановлення вказаних осіб та доставки їх у судове засідання, шляхом надання доручень органам національної поліції, які так і не були виконані. Наразі апеляційний суд позбавлений можливості встановити та допитати вказаних осіб, а отже враховуючи вказані обставини та недоліки досудового розслідування, які викликають сумніви у причетності ОСОБА_17 до вбивства ОСОБА_36 , відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може будуватись на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи повинно тлумачитись на її користь, апеляційний суд дійшов висновку про не доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції викладених у вироку Корольовського районного суду міста Житомира від 03 липня 2015 року і вважає рішення суду законним та обґрунтованим, підстав для його зміни або скасування не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 03 липня 2015 року щодо ОСОБА_10 , - без змін.
Дана ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: