07.04.2016 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 533/329/16-к
Провадження № 1-кп/533/40/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина Полтавської області кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000091 від 18.03.2016 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, дітей на утриманні не має, офіційно не працюючого, судимого
-20.11.2015 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту вбачається, що вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 20.11.2015 року обвинувачений ОСОБА_3 засуджений до 80 годин громадських робіт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

22.12.2015 року вищевказаний вирок Козельщинського районного суду Полтавської області набрав законної сили.

29.12.2015 року вирок Козельщинського районного суду Полтавської області, яким обвинувачений ОСОБА_3 було засуджено до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, надійшов на виконання до Козельщинської кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області.

25.02.2016 року працівниками Козельщинського КВІ обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено умови та порядок відбування покарання, про що останнім дано підписку, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, встановлено дні явки на реєстрацію в КВІ.

Цього ж дня обвинуваченого ОСОБА_3 направлено для відбування покарання до Пригарівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області. Він мав приступити до відбуття громадських робіт 26.02.2016 року.

Починаючи з 26.02.2016 року обвинувачений ОСОБА_3 став ухилятися від відбування покарання, а саме у лютому 2016 року із запланованих 8 годин згідно графіку, мав працювати на різних об`єктах 26.02.2016 та 29.02.2016 року, але засуджений у період з 26.02.2016 по 29.02.2016 року на роботу не вийшов. У березні із запланованих 72 годин згідно графіку, відпрацював лише 4 години, допустив 17 днів прогулів (68 годин), тобто не вийшов більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, що згідно положень п.2 ч. 2 ст. 40 Кримінального виконавчого кодексу України є ухиленням від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 06.01.2016 року без поважної причини не з`явився за викликом на реєстрацію в КВІ. 25.02.2016 року обвинувачений ОСОБА_3 був примусово доставлений до Козельщинської КВІ та працівниками КВІ за порушення порядку та умов відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 винесено застереження у вигляді письмового попередження. Останнього попереджено про можливість притягнення до кримінальної відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання.

Незважаючи на попередження, обвинувачений ОСОБА_3 у лютому 2016 року знов порушив порядок та умов відбування покарання, про що останньому 02.03.2016 року було винесено застереження у вигляді письмового попередження та попереджено про можливість притягнення до кримінальної відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання, однак обвинувачений ОСОБА_3 продовжив порушувати порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт і станом на 28.03.2016 року обвинуваченим ОСОБА_3 без поважних причин допущено невихід на громадські роботи в лютому 2016 року 2 рази в кількості 8 годин та у березні 2016 року 17 разів в кількості 68 годин.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки він ухилився від відбування громадських робіт, будучи засудженим до цього покарання.

29.03.2016 року між обвинуваченим та прокурором укладена угода про визнання винуватості у вищезазначеному кримінальному провадженні, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000091 від 18.03.2016 року.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому за вчинене ним злочин, передбачений ч.2 ст. 389 КК України у виді арешту строком 1 місяць.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України вбачається, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Далі судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Зміст наданої суду угоди про визнання винуватості від 29.03.2016 року відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч. 2 ст. 389 КК України, вину у вчиненні вищезазначеного злочину визнає повністю, погоджується на затвердження угоди та призначення узгодженого покарання.

Цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які були роз`ясненні судом.

Усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, які передбачені ст. 476 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вищезазначену угоду про визнання винуватості підтримав та прохав її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні прохав затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки остання відповідає вимогам норм КПК України та КК України.

Далі, судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України вбачається, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та державним обвинувачем.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого: є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого - не встановлено.

Згідно ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 до покарання за цим вироком не відбуте покарання за попереднім вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 20.11.2015 року.

Також, з метою забезпечення виконання вироку суду та інших процесуальних рішень по справі і до вступу вироку в законну силу, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки під час досудового слідства відносно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 29.03.2016 року між прокурором Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000091 від 18.03.2016 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком 1 (один) місяць.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного заданим вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 22.11.2015 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді арешту на строк 1 (один) місяць 5 (п`ять) дів.
Обрати засудженому ОСОБА_3 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою судді до суду; не відлучатися з населеного пункту за адресою проживання АДРЕСА_2 без дозволу суду;повідомляти суд про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України зокрема:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок надрукований суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя