Справа № 739/161/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/522/2016
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в залі суду у місті Чернігові апеляційні скарги прокурора, захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2016 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування в строк покарання терміну попереднього ув`язнення

з участю прокурора ОСОБА_8

захисника-адвоката ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2016 року частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання. Зараховано у строк відбутого за вироком Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2009 року покарання у виді довічного позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у період з 22 серпня 2008 року по 01 жовтня 2013 року відповідно до співвідношення один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В задоволенні решти вимог засудженому відмовлено.

Таке своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що відповідно до ст. 72 КК України передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, яке провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З огляду на те, що на час розгляду судом першої інстанції клопотання засудженого ОСОБА_7 , покарання у виді довічного позбавлення волі останнім не відбуте, при цьому до нього застосовувалося попереднє ув`язнення у період з 22 серпня 2008 року по 01 жовтня 2013 року, тобто до набрання вироком законної сили, судом зараховано засудженому вказаний строк відповідно до співвідношення, визначеного ч. 5 ст. 72 КК України, разом з тим, виходячи із положень цього ж закону та Закону України „Про попереднє ув`язнення від 30 червня 1993 року, суд дійшов висновку, що період тримання засудженого у слідчих ізоляторах після набрання вироком законної сили зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не підлягає, оскільки це тримання не було пов`язане з проведенням за участю засудженого слідчих дій або з його участю у судовому розгляді кримінального провадження.

Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою зарахувати фактичний строк його попереднього ув`язнення з 22 серпня 2008 року по 22 січня 2014 року (5 років 5 місяців) у строк відбутого покарання із розрахунку один день попереднього утримання за два дні позбавлення волі.

В інтересах засудженого подано апеляційну скаргу його захисником адвокатом ОСОБА_9 , який просить змінити ухвалу суду першої інстанції та перерахувати з підвищеним коефіцієнтом, зарахувавши у строк відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі увесь строк перебування ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі, в тому числі перебування у слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили.

Також у даному кримінальному провадженні було подано апеляційну скаргу прокурором та на яку засудженим було подано заперечення. Однак до початку апеляційного розгляду прокурор скористався правом відмови від апеляційної скарги, внаслідок чого, відповідно до ст. 403 КПК України, судом його апеляційна скарга не розглядається.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений зазначає, що судом першої інстанції йому безпідставно було відмовлено у повному задоволенні його клопотання, оскільки вважає, що увесь період з 22 серпня 2008 року по 22 січня 2014 року це період коли він фактично перебував у місцях попереднього ув`язнення, незалежно від того, що вирок суду щодо нього від 14 грудня 2009 року набув чинності 01 жовтня 2013 року після оголошення рішення ВССУ. Підставою так стверджувати вважає те, що його тримали в місцях попереднього ув`язнення на умовах, на яких тримали інших осіб, вироки щодо яких не набули законної сили. Апелянт вказує на неповноту судового розгляду, мотивуючи безпідставною відмовою суду у приєднанні до матеріалів провадження копії ухвали суду першої інстанції з аналогічними вимогами, які судом були задоволені в повному обсязі.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 мотивує вимоги своєї апеляційної скарги аналогічними доводами, викладеними засудженим та вказує, що весь період знаходження засудженого в установах попереднього ув`язнення має бути перерахований, оскільки таке утримання після вступу вироку в законну силу може бути мотивоване лише забезпеченням його участі у судовому розгляді в суді касаційної інстанції.

Заслухавши доповідача; засудженого та його захисника, які підтримали вимоги, викладені ними в своїх апеляційних скаргах та просили їх задовольнити з підстав вказаних у скаргах, а щодо відмови прокурора від поданої ним апеляційної скарги не заперечували, також засуджений попросив провадити розгляд провадження на російській мові та вручення йому копії судового рішення на російській мові; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг засудженого та його захисника; дослідивши матеріали даного кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого та його захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав, а апеляційна скарга прокурора розгляду не підлягає, оскільки прокурор відмовився від скарги до початку апеляційного розгляду, а засуджений та його адвокат не заперечують проти відкликання вказаної апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вироком Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2009 року був засуджений за ст. ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 11, 12, 27 ч. 5, 364 ч. 3, 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Покарання за вказаним вироком він відбуває у Новгород-Сіверській УВП № 31 УДПтС України в Чернігівській області.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому у строк попереднього ув`язнення включається також строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження до набрання вироком законної сили.

Як вбачається із матеріалів справи, до набрання законної сили вироком суду, яким ОСОБА_7 засуджений в рамках одного кримінального провадження, останній з 22 серпня 2008 року по 01 жовтня 2013 року утримувався під вартою в місцях попереднього ув`язнення. Також з моменту набрання вироком законної сили по 22 січня 2014 року, тобто до етапування в УВП № 31 ОСОБА_10 утримувався в слідчих ізоляторах.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 72 КК України та Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, місцевий суд дійшов правильного висновку та зарахував засудженому ОСОБА_7 у строк відбутого покарання за вказаним вироком у виді довічного позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у період з 22 серпня 2008 року по 01 жовтня 2013 року відповідно до співвідношення один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника з приводу доцільності зарахування в строк відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі усього строку перебування ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі, в тому числі перебування в слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України „Про попереднє ув`язнення попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Посилання засудженого та його захисника в апеляційних скаргах щодо тримання ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили в місцях попереднього ув`язнення на умовах, на яких тримали осіб, вироки щодо яких не набули законної сили не можуть бути предметом розгляду у даному кримінальному провадженні, оскільки скарги, заяви і листи з питань, не пов`язаних з кримінальним провадженням, розглядаються адміністрацією місця попереднього ув`язнення відповідно до вимог Закону України „Про попереднє ув`язнення.

Так само посилання засудженого на безпідставну відмову суду у приєднанні до матеріалів кримінального провадження та взяття до уваги копії судового рішення з аналогічними вимогами та прийнятого судом рішення, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки рішення будь-яких судів, окрім рішень Верховного Суду України, не можуть бути прикладом для застосування норм кримінального чи процесуального права з підстави відсутності в українському законодавстві прецедентного права.

Таким чином, з висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується та не знаходить підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Під час апеляційного розгляду судового провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону та порушень права засудженого на захист, які б потягли за собою безумовне скасування ухвали суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2016 року про зарахування в строк покарання терміну попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_7 з 22 серпня 2008 року по 01 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4