Дата документу Справа № 323/48/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 323/48/16-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/879/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 в режимі відео конференції із Оріхівського райсуду Запорізької області,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відео конференції із Вільнянського слідчого ізолятора

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 березня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Водопійне Сакського району АР Крим, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Сакського міськрайонного суду АР Крим за ч.2 ст.187 КК України у виді 2 років 3 місяців 29 днів позбавлення волі, призначено покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з 14 березня 2016 року.

Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 23 січня 2016 року по 14 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою в якій, як вбачається з її змісту, посилається на відсутність доказів, що свідчать про наявність обставин кримінального правопорушення, визнаних судом доведеним, а також на неповний розгляд судом всіх обставин, що мають значення для справи. Вказує на порушення його прав та обов`язків, як підозрюваного, залишення поза увагою суду наведених ним доказів, що свідчили про порушення адміністрацією Оріхівської ВК його прав, а саме поміщення його до СПС з позбавленням можливості використовувати предмети особистої гігієни, у зв`язку з чим, в подальшому він відмовився від перебування в СПС. Просить вирок скасувати.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 , будучи засудженим 30 березня 2011 року Сакським міськрайонним судом АР Крим за ч.2 ст.187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, 23 серпня 2015 року прибув для відбування покарання до Оріхівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 88, розташованій в с. Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області із Кам`янської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 101 на підставі наряду 1/2-4640-Жн від 17 серпня 2015 року.

28 липня 2015 року на підставі мотивованої постанови начальника Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області № 101 ОСОБА_9 , засуджений ОСОБА_8 був поміщений до приміщення камерного типу (ПКТ) строком на 1 місяць за порушення вимог ст.ст. 9, 107 КВК України, п.2 розділу III «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених наказом № 2186/5 Державного департаменту України з питань виконання покарань від 29 грудня 2014 року, яке виразилось в тому, що 22 липня 2015 року о 22 годині 30 хвилин, останній не виконав команду «відбій». Відбуваючи подальше покарання в Оріхівській ВК УДПтС України в Запорізькій області № 88 засуджений ОСОБА_8 28 листопада 2015 року, близько 16 години прибув до чергової частини, де безпідставно, в категоричній формі, без будь - яких на те причин, відмовився слідувати для подальшого відбування покарання до відділення СПС (соціально - психологічної служби) № 5. Після чого, із засудженим ОСОБА_10 , начальником оперативного відділу капітаном в/с ОСОБА_11 було проведено профілактичну бесіду та висунено вимоги прослідувати до відділення СПС № 5 для відбуття подальшого покарання, на що засуджений ОСОБА_8 відмовився в категоричній формі. Із засудженим ОСОБА_8 заступником начальника колонії по соціально-виховній і психологічній роботі старшим лейтенантом в/с ОСОБА_12 знову було проведено профілактичну бесіду та висунено вимоги прослідувати до відділення СПС № 5 для відбуття подальшого покарання, на що засуджений ОСОБА_8 повторно в категоричній формі заявив, що він не бажає слідувати до вказаного відділення, про причини відмови не пояснив.

28 листопада 2015 року о 16 годині 50 хвилин, до службового кабінету начальника колонії полковника в/с ОСОБА_13 на комісію із профілактики правопорушень серед засуджених був доставлений засуджений ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_13 , встановивши, що відсутні причини, які б перешкоджали засудженому слідувати до відділення СПС № 5, пред`явив засудженому ОСОБА_8 законну вимогу, як представника адміністрації прослідувати до відділення СПС №5 при цьому в усній формі роз`яснив засудженому про те, що за злісну непокору законним вимогам представника адміністрації настає кримінальна відповідальність, але засуджений ОСОБА_8 відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації. Також засудженого в письмові формі було попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання законних вимог представника адміністрації та знову останньому висунуто вимогу слідувати до відділення СПС №5. Засуджений ОСОБА_8 , незважаючи на законність пред`явленої йому вимоги, маючи умисел, направлений на вчинення злісної непокори законним вимогам представника установ: виконання покарань, усвідомлюючи незаконність свого діяння та розуміючи протиправний характер своєї бездіяльності, в порушення ст.ст. 9, 107 КВК та п.З розділу 3 правил внутрішньо розпорядку установи виконання покарань в категоричній формі неодноразово, безпричинно відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації колонії, а саме слідувати до відділення СПС для відбуття подальшого покарання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала доводи обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів справи та доводів апеляційної скарги встановлено, що судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України та є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції не встановлені.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ст. 391 КК України, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені та викладені у вироку.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_8 , не визнаючи себе винним, в дачі показань відмовився.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 28 листопада 2015 року о 16:00 год. засуджений ОСОБА_8 відмовився виконувати законні вимоги представника адміністрації виправної колонії, після проведення профілактичної бесіди з ним був доставлений в кабінет заступника начальника по соціально-виховній та психологічній роботі ОСОБА_12 , де з ним знову було проведено профілактичну бесіду та висунуто вимоги прослідувати до відділення СПС №5 від виконання яких він повторно відмовився, у зв`язку з чим був доставлений до начальника ВК ОСОБА_13 на комісію по профілактиці правопорушень серед засуджених за невиконання законних вимог представника адміністрації, а саме за відмову в категоричній формі слідувати в віділення СПС №5 для подальшого відбуття покарання, куди засуджений був розподілений з участка карантину, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника колонії.

Однак, після цього в присутності комісії в складі заступника начальника колонії по соціально-виховній та психологічній роботі ОСОБА_12 , начальника відділу нагляду та безпеки ОСОБА_15 , начальника медико-санітарної частини ОСОБА_16 , помічника начальника колонії з залучення засуджених до праці і трудової адаптації ОСОБА_17 , начальника відділення СПС №5 ОСОБА_18 , оперуповноваженого БНОН оперативного відділу ОСОБА_19 , полковник ОСОБА_13 черговий раз пред`явив засудженому ОСОБА_8 законну вимогу прослідувати до відідлення СПС №5, на що засуджений знову в категоричній формі відмовився, без будь-яких причин та пояснень, чим знову невиконав законну вимогу начальника колонії, і отримав офіційне усне попередження про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України. ОСОБА_8 вимог начальника колонії не виконав, письмове пояснення з приводу причин відмови слідувати до СПС № 5 для подальшого відбування покарання не пояснив, підпис під зробленим йому офіційним попередженням не поставив, про що й було складено акт.

Одночасно начальник колонії з`ясувавши відсутність в засудженого ОСОБА_8 претензій, скарг, запитань чи заяв до адміністрації колонії, віддав наказ йому - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повідомити Орхівське ВП ГУНП в Запорізькій області про факт злісної непокори законним вимогам представника адміністрації колонії засудженого ОСОБА_8 , провести службову перевірку згідно з діючим законодавством України та повідомити прокурора Запорізької області. Засуджений ОСОБА_8 був доставлений до чергової частини колонії.

Показання свідка ОСОБА_14 повністю узгоджуються та підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_18 ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_13 , які були належним чином досліджені судом, і оцінені в їх сукупності.

Крім того, відмова засудженого ОСОБА_8 прослідувати до СПС №5 для подальшого відбування покарання зафіксована й в рапортах вище зазначених працівників ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також офіційному попередженні начальника установи з соціально-виховної та психологічної роботи та начальника арештного дому Оріхівської ВК №88 з приводу кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України, постанові начальника начальника арештного дому Оріхівської ВК №88 про накладення на засудженого дисциплінарного стягнення, а також актами комісії від 28 листопада 2015 року про відмову засудженого ОСОБА_8 надавати письмові пояснення з приводу невиконання законних вимог працівників адміністрації виправної колонії та відмова від підпису під офіційним попередженням про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК Украни.

Одночасно судом були досліджені матеріали службової перевірки Кам`янської виправної колонії №101 УДПтСУ в Запорізькій області. Зафіксовані в них відомості свідчать про порушення засудженим ОСОБА_8 , за обставин зазначених у вироку, вимог режиму утримання за що останній був поміщений до приміщення камерного типу строком на 1 місяць.

Крім того, судом був досліджений відеозапис подій 28 листопада 2015 року зроблений в кабінеті заступника начальника установи з соціально-виховної та психологічної роботи та начальника установи на якому зафіксована неодноразова, в категоричній формі відмова ОСОБА_8 виконувати законні вимоги представників колонії №88 без пояснення причин та умов їх невиконання.

Зазначеним показанням та письмовим матеріалам суд дав належну оцінку, вони відповідають матеріалам кримінального провадження, узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, і спростовують доводи апеляції засудженого ОСОБА_8 про відсутність в матеріалах провадження доказів його вини вчиненні злочину, передбаченого 391 КК України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти того, що він не виконував вимоги адміністрації виправної установи, пояснюючи свою поведінку тим, що йому не були надані належні йому предмети гігієни.

Посилаючись на неповноту судового розгляду, ОСОБА_8 не зазначив, в чому саме вона полягає, і які саме докази не досліджені судом.

Клопотань про дослідження інших доказів ні в суді першої, ні апеляційної інстанції обвинувачений не заявляв.

Дійшовши до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, суд правильно кваліфікував його дії за ст. 391 КК України.

Призначене ОСОБА_8 покарання з урахуванням всіх обставин справи та особи засудженого, є обґрунтованим, необхідним для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст. 65 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений не посилається на суворість призначеного покарання, колегія суддів підстав для його пом`якшення не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 409 КПК України, які тягнуть скасування чи зміну вироку, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 березня 2016 року,, яким ОСОБА_8 , засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 391 КК України, залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15 березня 2016 року по 29 серпня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4