Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5269/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2016 року Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт на майна.

В поданому до суду клопотанні вказував, що 21 липня 2016 року до ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області з письмовою заявою звернулася ОСОБА_4 1978 р.н., згідно якої остання просить притягнути до відповідальності її чоловіка ОСОБА_6 1976 р.н., який 09.07.2016 року заволодів належним їй автомобілем марки «Тоуоtа» моделі «Аvensis» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, який був придбаний за час їхнього шлюбу та подарований їй ОСОБА_7 .

Слідчий зазначав, що 29 липня 2016 року за даним фактом СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області розпочато кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001891 за ст.356 КК України.

Також слідчий посилався на те, що в межах даного кримінального провадження 08 серпня 2016 року, вищевказаний автомобіль марки «Toyota» моделі «Avensis» д.н.з. НОМЕР_1 , було оголошено в розшук, а 20 вересня 2016 року о 16 год. 15 хв., співробітниками ВП №1 у ОСОБА_6 було вилучено вищевказаний автомобіль марки «Toyota» моделі «Avensis» д.н.з. НОМЕР_1 та поміщено на штраф майданчик по вул. Європейській 164 в м. Полтава.

Посилаючись на те, що вилучений автомобіль має значення речового доказу у кримінальному провадженні та може бути використаний для доведення винуватості конкретних осіб у вчиненні інкримінованого їм злочину, просив слідчого суддю накласти арешт на даний транспортний засіб.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які приймають участь у розгляді, приходить до наступного висновку.

Наданими до слідчого судді матеріалами встановлено, що до ЄРДР внесені дані про вчинення кримінального правопорушенні за попередньою кваліфікацією за ст. 356 КК України за наступною фабулою: 09 липня 2016 року невстановлена особа самовільно, без дотримання будь-якого встановленого законом порядку, з метою перешкоджання ОСОБА_4 у здійсненні права користування автомобілем марки «Тойота» «Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності, порушила її право на володіння, користування та розпорядження ним.

Також встановлено, що в межах даного кримінального провадження слідчим ОСОБА_3 08 серпня 2016 року згідно з постановою оголошено в розшук автомобіль марки «Тойота» «Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, внесено автомобіль до бази розшуку на території України.

20 вересня 2016 року о 16 год. 15 хв. зазначений автомобіль тимчасово вилучений, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Звертаючись до суду з відповідним клопотанням, слідчий посилається на те, що вилучений автомобіль має значення речового доказу у кримінальному провадженні та може бути використаний для доведення винуватості конкретних осіб у вчиненні інкримінованого їм злочину.

Разом з тим, за нормами ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

В силу норм КПК України арешт на майно може бути накладено лише за наявності обґрунтованих підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, дані про яке внесені до ЄРДР.

Як вбачається з наданих до слідчого судді матеріалів, до ЄРДР внесені дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

За нормами ст. 356 КК України кримінальним правопорушенням є самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Разом з тим, матеріалами досудового розслідування встановлено, що власником транспортного засобу «Тойота» «Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , є саме ОСОБА_6 . Також матеріалами досудового розслідування встановлено та не оспорюється жодною із осіб, яка приймає участь в розгляді даного клопотання, що саме ОСОБА_6 який, будучи власником автомобіля, 09 липня 2016 року забрав транспортний засіб з підземного паркінгу ТРЦ «Київ» по вул. Зіньківська, 6/1.

Посилання представника ОСОБА_4 на те, що чинне законодавство не вимагає офіційного оформлення права власності на транспортний засіб не заслуговує на увагу.

Відповідно до абз. 1 п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, з наступними змінами та доповненнями, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Пунктом 8 вищевказаних Правил визначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

При цьому пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, надано право власнику транспортного засобу передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Зазначена норма передбачає виключно можливість у такий спосіб передачі права користування та жодним чином не регулює можливість переходу права власності шляхом передання реєстраційного документа на транспортний засіб.

Таким чином, враховуючи зібрані органами досудового розслідування матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України.

Натомість, під час розгляду клопотання встановлено наявність між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спору з приводу розподілу майна, який має бути вирішений виключно в порядку цивільного судочинства.

При цьому відсутні будь-які підстави вважати, що транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт, є доказом злочину, та/чи підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Такий транспортний засіб в межах даного кримінального провадження не може бути використаний для забезпечення цивільного позову.

Твердження осіб, які приймають участь в розгляді клопотання про те, що арешт необхідний для забезпечення цивільного позову в межах цивільної справи № 554/4793/16-ц, яка знаходиться в провадження Октябрського районного суду м. Полтави не заслуговують на авагу, оскільки в силу норм ст. 170 КПК України метою накладення арешту не є забезпечення вирішення спорів в цивільних справах.

За таких обставин, відсутні жодні правові підстави, визначені КПК України, для накладення арешту на транспортний засіб «Тойота» «Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , тому клопотання слідчого є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області.

Слідчий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_1

22.09.2016