АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1370/15 Справа № 202/7832/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року щодо міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27 листопада 2015 року та визначеного розміру застави у сумі 24360 грн. відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Валга, Естонія, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, -

встановила:
Відповідно до наданих органом слідства матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 20 вересня 2015 р. близько о 7 год. 10 хв. перебуваючи в приміщенні КЗ «Обласного шкірновенерологічного диспансеру», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Байкальська, 9 «а», умисно, таємно з палати №15 вказаного закладу, викрав два мобільні телефони, які належать ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після чого при виході з палати зустрів ОСОБА_10 і на вимогу останнього, добровільно передав викрадене майно, яке тим було повернуто потерпілим.

Вищевказані злочинні дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Приймаючи рішення про обрання стосовно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції своє рішення вмотивував обґрунтованістю підозри у вчиненні тим інкримінованого злочину.

Послався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, що підозрюваний може переховуватись від органів слідства та суду, вчинити інший злочин, перешкоджати слідству іншим чином.

Враховано судом тяжкість скоєного, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Підозрюваний ОСОБА_7 оскаржує судове рішення. В апеляції просить його скасувати та застосувати до нього запобіжний захід - домашній арешт.

В обґрунтування доводів своєї скарги вказує на те, що обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворою та не відповідає тяжкості скоєного злочину.

Посилається на порушення його права на захист та відсутність матеріальної шкоди в пред`явленому обвинуваченні.

Вважає, що судом не враховані дані про його особу, що на утриманні має малолітнього сина, 2007 року народження, батьків пенсійного віку і дружину - інваліда першої групи. Посилається на стан здоровья, пов*язаний з отриманням ним у липні 2015 р. черепномозкової травми та ряд інших тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, прокурор ОСОБА_6 та слідчий ОСОБА_11 заперечували проти доводів апеляції та просили залишити її без задоволення, мотивуючи наявністю ризиків передбачених ст. 177 КПК.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав доводи своєї апеляції та просив змінити йому міру запобіжного заходу на домашній арешт.

В судових дебатах учасники підтримали свої позиції.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думки учасників судового процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали разом з доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне скасувати судове рішення, постановити нове, яким задовольнити апеляцію підозрюваного з наступних підстав.

З наданих матеріалів вбачається, що слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання міри запобіжного заходу, в порушення вимог ст. 178 КПК посилався лише на тяжкість скоєного злочину та вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується підозра.

Між тим, відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Єлоєв проти України» (№ 17283/02), від 06 листопада 2008 р., - «навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, та тяжкість обвинувачення не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого».
Твердження суду про обґрунтовану підозру підтверджуються наданими матеріалами справи, а саме показами свідка ОСОБА_10 , який безпосередньо був очевидцем вказаних подій. Однак, судом не враховано поведінку підозрюваного на місці події, який не намагався втікати з місця скоєння злочину. На першу вимогу передав мобільні телефони, що своїми злочинними діями не причинив шкоди потерпілим. А потерпілий ОСОБА_12 відмовився від участі в кримінальному провадженні, що свідчить про відсутність претензій матеріального характеру до підозрюваного.

Таким чином, доводи суду про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а саме можливость переховування від органів досудового слідства та суду, перешкоджання провадженню, не грунтується на матеріалах справи і фактичних обставинах скоєного підозрюваним злочину.

Не може колегія суддів залишити без уваги, що судом не враховані дані про особу підозрюваного його стан здоров`я, що в липні 2015 р. отримав обширну черепномозкову травму та ряд інших тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим потребує медичного догляду та лікуванню, і що таке лікування утруднено отримати в умовах слідчого ізолятора.

Беручи до уваги той факт, що на утриманні ОСОБА_7 перебуває малолітній син 2007 року народження, батьки пенсійного віку, дружина - інвалід першої групи, враховуючи, що останній підозрюється у вчиненні злочину, який згідно з вимогами ст. 12 КК віднесено до категрії злочинів середньої тяжкості, колегія суддів вважає, що така виняткова міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою є несправедливою та такою, що суперечить принципам гуманності та законності.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено достатніх підстав, для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не доведено, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК, а сукупність даних про обставини скоєного ОСОБА_13 злочину, наслідки кримінально-караного діяння, дані про особу, соціальні зв*язки, відсутність ризиків для обрання найбільш суворого запобіжного заходу, приводять колегію суддів до висновку про можливість застосування щобо ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 р., щодо міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27 листопада 2015 року з розміром застави у сумі 24360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят гривень) відносно ОСОБА_15 скасувати.

Постановити нову, якою обрати у відношенні ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Валга, Естонія, проживає за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 27 листопада 2015 р., заборонивши йому залишати своє місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 з 19 год. до 7 год. ранку наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 - тримання під вартою скасувати, звільнив його з-під варти негайно в залі суду.

Копію ухвали направити начальнику Жовтневого РВ ГУМВС України м. Дніпропетровська для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4