Справа № 300/406/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.07.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/414/2016 щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, не судимого, обвинуваченого в злочині, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Воловецького районного суду від 06.06.2016, якою обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні разом з додатком повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Як зазначено в обвинувальному акті, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 12.09.2015 приблизно о 13:00, керуючи автомобілем «Suzuki Grand Vitara» НОМЕР_1 , на 703 км + 870 м автодороги «Київ-Чоп», біля с. Латірка Воловецького району Закарпатської області, під час руху вниз з перевалу порушив вимоги п.п. 1.10, 11.3, і 34 Правил дорожнього руху не врахував дорожню обстановку, не вибрав правильно швидкість руху, виїхав на зустрічну смугу, де його автомобіль зіткнувся з автомобілем «Mazda 6» НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_10 , після чого обидва ці транспортні засоби зіткнулися з вантажним автомобілем «Scania R 420» SK НОМЕР_3 з причепом «Kogel Cargo - MAXX» SK VT 431 YE під керуванням водія ОСОБА_11 .
Внаслідок цих зіткнень отримали тілесні ушкодження: водій автомобіля «Mazda 6» ОСОБА_10 і пасажир автомобіля «Suzuki Grand Vitara» ОСОБА_12 середнього ступеня тяжкості, пасажир автомобіля «Mazda 6» ОСОБА_13 тяжкі.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення в обвинувальному акті викладена як «порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження».
Підставами для повернення обвинувального акта прокуророві в ухвалі суду зазначено те, що в ньому не узгоджуються виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення: «не сформульована, не розкрита і не конкретизована» об`єктивна сторона порушення правил експлуатації транспортного засобу, не розкрито кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у вигляді тілесних ушкоджень потерпілих різного ступеня тяжкості. Така невідповідність, на думку суду, порушує право ОСОБА_9 на захист, унеможливлює дотримання судом приписів ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду, а отже і ухвалення судового рішення.
Окрім цього, суд в ухвалі зазначив, що на порушення вимог п.3 ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту замість розписки підозрюваного про о тримання копій обвинувального акту, цивільного позову і реєстру матеріалів досудового розслідування, додана її ксерокопія.
Стверджується, що «суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, аналізуючи об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, фактично вдався в оцінку доказів, що на даній стадії кримінального провадження є неприпустимим».
Апелянт не погоджується і з вказівкою в ухвалі на те, що в обвинувальному акті не розкрито кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України у вигляді тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості. Зазначає, що в формулюванні обвинувачення всі тілесні ушкодження, отримані усіма потерпілими, вказані, але кваліфікуючою ознакою ч.2 ст. 286 КК України в її диспозиції передбачено з них тільки тяжке тілесне ушкодження.
Стосовно зауваження суду щодо розписки підозрюваного про отримання копій процесуальних документів апелянт зазначає, що сторона захисту надання підозрюваним такої розписки не заперечила і підтвердила отримання зазначених в ній документів.
Зі свого боку апелянт зауважує, що суд в ухвалі не визначив строку, достатнього для виправлення допущених, на його думку, недоліків і перекрутив номер кримінального провадження.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу частково, окрім доводів щодо кваліфікації дій ОСОБА_9 , але просила ухвалу скасувати та направити обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314-316 КПК України; пояснення захисника, який проти доводів прокурора не заперечив; провів судові дебати, перевірив обвинувальний акт, додані до нього матеріали, обговорив доводи суду першої інстанції, апеляційної скарги і вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України. Пунктом п`ятим частини другої цієї статті передбачено, що він, окрім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Ці вимоги в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 дотримані. Твердження, що виклад в ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення не узгоджується між собою, оскільки «не сформульована, не розкрита і не конкретизована» об`єктивна сторона порушення правил експлуатації транспортного засобу, є безпідставним тому, що в такому порушенні ОСОБА_9 не обвинувачується. А вимогою від прокурора формулювання ще і такого обвинувачення суд порушив засади кримінального провадження, визначені у ст. ст. 22 і 26 КПК України. Кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України «у вигляді тілесних ушкоджень потерпілих різного ступеня тяжкості» в обвинувальному акті також зазначені.
Тому безпідставними є і наведені судом доводи про порушення прокурором права ОСОБА_9 на захист та унеможливлення ним дотримання судом приписів ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.
Ту обставину, що до обвинувального акту замість розписки підозрюваного про отримання копій обвинувального акту, цивільного позову і реєстру матеріалів досудового розслідування додана її ксерокопія, порушенням права ОСОБА_9 на отримання зазначених документів вважати не можна, оскільки і обвинувачений і його захисник у підготовчому судовому засіданні отримання цих документів підтвердили.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що суд на порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України вдавався до перевірки правильності кваліфікації дій обвинуваченого та до оцінки доказів, не відповідає дійсності. Ні про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ні про оцінку доказів в оскарженій ухвалі не йдеться.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Воловецького районного суду від 06.06.2016, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору, скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала Апеляційного суду Закарпатської області набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.
Судді: