Комінтернівський районний суд м.Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
перекладача- ОСОБА_5
потерпілого- ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002138 від 14.09.2015 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Р/Цхири,Гальского району, громадянина Грузії, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Мікая Вазгені, 14 вересня 2015 року приблизно о 14,30 годин, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна з проникненням в житло вступив в злочинну змову з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Реалізуючи свій умисел, спільно з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. підійшли до будинку АДРЕСА_3 , де діючи по раніш досягнутій домовленості ОСОБА_7 відійшов на деяку відстань, щоб спостерігати за навколишнім оточенням для попередження особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у разі виникнення небезпеки або появи сторонніх осіб, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження за допомогою фомки віджав вікно та сповістив про це ОСОБА_7 . Після чого вдвох таємно проникли в середину квартири АДРЕСА_4 , що є житлом ОСОБА_6 , звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 2700 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на 14.09.2015 року складало 58 586,36 гривень, мобільний телефон « Леново 920» вартістю 2070 гривень, золотий ланцюжок вагою 36,6 грамів, золоті сережки вагою 2 грама, загальною вартістю 1795,41 гривні, фотоапарат « Олімпус 4000», вартістю 615 гривень. Загалом вартість викраденого майна склала 20590,41 гривень згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 4406 від 13.10.2015 року.
Проте, дії останніх були помічені власником квартири ОСОБА_6 , який зайшов до квартири та намагався затримати ОСОБА_8 та особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, В подальшому, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження вийшовши за межі злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, з метою утримання викраденого майна здійснив напад на ОСОБА_6 під час якого захватив рукою шию потерпілого та почав душити, таким чином застосував до потерпілого насильство, а ОСОБА_8 залишився на місці скоєння злочину до приїзду співробітників поліції.
Надалі, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження шляхом нанесення неодноразових ударів потерпілому ОСОБА_6 зміг зламати його опір та втекти з місця вчинення злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вищенаведеній формуліровці звинувачення визнав частково, пояснив, що дійсно в зв,язку зі скрутним матеріальним становищем вирішив скоїти крадіжку майна потерпілого, але був затриманий на місці потерпілим. Ніякого майна з квартири він не встиг викрасти, телефон, який у нього знайшли, йому підкинули. Оскільки потерпілого він знав раніше і потерпілий його впізнав на місці скоєння кримінального правопорушення, то він намагався з ним домовитись щодо не притягнення його до відповідальності.
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість підтверджується наступними дослідженими судом доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_6 згідно з якими, 14.09.2015 року його донька ОСОБА_9 по телефону повідомила його, що в їх квартирі знаходяться сторонні люди. Він через деякий час прийшов до своєї квартири, в якій побачив раніше йому знайомого ОСОБА_7 та незнайомого ОСОБА_10 . ОСОБА_11 став наносити йому тілесні ушкодження, щоб подолати його опір та втекти з квартири. Він не зміг його затримати та ОСОБА_11 втік з квартири з його майном, а ОСОБА_7 залишався в його квартирі до приїзду поліції;
Показами свідка ОСОБА_9 , яка є дочкою потерпілого, зі слів якої встановлено, що 14.09.2015 року вона знаходилась вдома, почувши якийсь сторонній шум в одній із кімнат квартири, вона вибігла на вулицю та стала телефонувати батькові, через деякий час під,їхав її батько, з яким вони зайшли до квартири і побачили там двох сторонніх осіб. Батько намагався затримати одного із крадіїв, як в подальшому було встановлено ОСОБА_12 , але той став наносити йому тілесні ушкодження, і зміг втекти з квартири. Вона залишилась в квартирі з ОСОБА_7 , а батько пішов викликати поліцію;
Показами свідка ОСОБА_13 , дружини потерпілого,яка підтвердила наявність майна, яке було викрадене 14.09.2015 року, а також підтвердила, що в цей день дочка повідомила її чоловіку, що в їх квартирі є сторонні особи, після чого її чоловік поїхав до квартири. В подальшому вона дізналась, що з їх квартири була скоєна крадіжка, один із крадіїв, ОСОБА_7 , був затриманий на місці скоєння злочину.;
Показами свідка ОСОБА_14 , яка 14.09.2015 року в складі слідчо оперативної групи виїзжала на квартиру АДРЕСА_5 , де як слідчий проводила огляд місця події;
Показами свідка ОСОБА_15 , який є родичем ОСОБА_7 , який пояснив, що зі слів ОСОБА_6 йому стало відомо, що його родич ОСОБА_7 скоїв крадіжку та він з потерпілим направились до його квартири для того, щоб показати, що зробив його родич та вирішити питання щодо сплати матеріальних збитків, але побачивши, що в квартирі вже знаходиться поліція, він не став заходити в квартиру.
Протоколом огляду місця події від 14.09.2015 року, в ході якого було оглянуто місце скоєння кримінального правопорушення, а саме, квартира АДРЕСА_5 .
Протоколом огляду речового доказу від 13.10.2015 року, під час якого оглянуті, вилучені під час проведення огляду місця події предмети;
Протоколом огляду речового доказу від 16.09.2015 року, під час якого, оглянутий і вилучений у ОСОБА_8 мобільний телефон «Леново»;
Протоколом огляду речового доказу від 17.09.2015 року під час якого оглянутий і вилучений у ОСОБА_8 мобільний телефон «Самсунг»;
Протоколом слідчого експерименту від 12.10.2015 року за участю потерпілого і обвинуваченого, під час якого ОСОБА_7 вказав на вікно, в яке вони з ОСОБА_11 14.09.2015 року проникли в квартиру потерпілого. В подальшому слідчий експеримент було припинено у зв,язку з тим, що ОСОБА_6 не дозволив пройти в квартиру для проведення слідчого експерименту;
Висновком судово медичної експертизи № 4371 АЯ/15 від 15.09.2015 року згідно з яким у потерпілого в зв,язку з подіями 14.09.2015 року були виявлені легкі тілесні ушкодження, і рлкази потерпілого в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать об,єктивним судово медичним даним стосовно часу, способу спричинення та механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень;
Висновком судово товарознавчої експертизи від 13.10.2015 року, згідно з яким загальна ринкова вартість брухту золота 583 проби станом на 14.09.2015 року складає 17905 гривень 41 копійка. Ринкова вартість досліджуваного мобільного телефону марки « Леново», з урахуванням зносу, станом на 14.09.2015 року складає 2070 гривень. Ринкова вартість досліджувальної фотокамери марки « Олімпус» з урахуванням зносу , станом на 14.09.2015 року складає 615 гривень;
Висновком судово криміналістичної експертизи від 21.09.2015 року № 300, згідно з яким на слідокопіючий поверхні відрізка липкої стрічки розмірами 61 х38 мм., вилученого 14.09.2015 року в ході огляду місця події - квартири32 будинку АДРЕСА_3 , відкопійовано слід мікрорельєфу поверхні матеріалу перчатки розмірами 41 х20 мм., який придатний для встановлення групової належності. Слід мікрорельєфу поверхні матеріалу перчатки розмірами 41 х 20 мм.( з вікна проникнення) залишений перчаткою, що має одну групову належність з перчаткою, яка була вилучена при огляді місця події 14.09.2015 року та надана для порівняльного дослідження.
Таким чином,оцінюючи наведені докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 в скоєнні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням в житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб та дії його кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 мав прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, тобто він усвідомлював, що посягає на чужу власність, бажав таємно вилучити чуже майно, на яке він не має ніякого права, передбачав спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажав спричинити таку шкоду.
Суд, вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, оскільки, грабіж має місце в тому випадку, коли викрадення розпочалося таємно, але в процесі вчинення злочину переросло у відкрите і це усвідомлюється винним. В даному випадку, ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, при появі потерпілого, припинив свої злочинні дії,намагаючись домовитись з потерпілим, в той же час, коли особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, проігнорувала появу потерпілого та застосувавши до нього насильство, з викраденим майном, втекла.
В той же час, суд не приймає до уваги покази обвинуваченого про відсутність майна, яке, зі слів потерпілого та свідків було викрадено, оскільки, не вірити показанням потерпілого та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_13 підстав у суду не має, а покази ОСОБА_7 щодо спростування наявності викраденого майна, суд оцінює критично, як викликані бажанням уникнути матеріальної відповідальності.
Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, характеризується задовільно, на обліках в КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3 та КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває», має на утриманні двох малолітніх дітей 2014 року народження.
Обставиною, яка пом,якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст.. 66 КК України, суд вважає щире каяття
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,яке відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про його особу, тому суд дійшов висновку про призначення покарання, пов,язаного з позбавлення волі,однак, не призначаючи при цьому максимальне покарання, передбачене санкцією даної статті.
Відповідно до вимог ст..197 КПК України строк тримання обвинуваченого під вартою з 14 вересня 2015 року зараховується в строк відбутого покарання, з урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України, а саме, до дня набранням вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув,язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення матеріальної шкоди, яка підтверджується матеріалами справи в сумі 79176,77 гривень, в частині стягнення моральної шкоди, як з урахуванням спричинених потерпілому моральних страждань, так і з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який має на утриманні двох малолітніх дітей та має скрутне матеріальне становище.
З ОСОБА_7 підлягають стягненню витрати, пов,язані з проведенням судово-криміналістичних експертиз.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України строк відбуття покарання рахувати з 14 вересня 2015 року, зарахувавши в строк відбутого покарання час знаходження ОСОБА_7 під вартою з 14 вересня 2015 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув,язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди -79176 гривень 77 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов.язані з проведенням експертиз у розмірі 2025 гривень 54 копійки.
У відповідності до вимог ст.. 100 КПК України -речовий доказ по справі мобільний телефон,вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 .
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі №27 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити ОСОБА_7 та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1