Справа №489/5713/16-к 25.11.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі: секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України,
- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
підозрюваний: ОСОБА_8
захисник: ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника. Скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову ухвалу якою обрати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
__________________________________________________________________
провадження № 11-сс/784/498 /16 слідчий суддя
категорія: оскарження ОСОБА_9
запобіжного заходу доповідач апеляційного суду
ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Узагальнені доводи захисника.
Вважає запобіжний захід у вигляді взяття під варту, обраний відносно ОСОБА_6 , занадто суворим.
Посилаючись на норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, звертає увагу на те, що в матеріалах провадження відсутні докази, які б підтверджували твердження, що підозрюваний переховуватиметься від слідства та суду або знову вчинить злочин.
Вказує, що тяжкість пред`явлених ОСОБА_6 обвинувачень сама по собі не може бути підставою для обрання відносно підозрюваного такого запобіжного заходу як тримання вартою.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 05.11.2016р. о 3 годині 30 хвилин, знаходячись біля будинку № 68 по вул. Електронній в м. Миколаєві, діючи з корисливих мотивів, за раніше виниклим умислом, маючи на меті заволодіння чужим майном, розпиливши зміст перцевого балончика в обличчя ОСОБА_10 , вчинив напад на останнього. Застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні декількох ударів по тілу потерпілого, що спричинило перелом зовнішньої кісточки правої гомілки, заволодів належним потерпілому мобільним телефоном «Самсунг», вартістю 1 200 грн., заподіявши йому матеріальну шкоду.
18.11.2016 року відомості за вказаним фактом внесено до ЄРДР за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 187 КК України.
Цього ж дня ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 19.11.2016р. йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України.
19.11.2016 року слідчий СВ Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя визнав доведеними ризики вказані слідчим в клопотанні, зазначивши, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, не має постійного місця роботи, не зв`язаний міцними соціальними зв`язками.
Окрім того, слідчий суддя, посилаючись на ч.4 ст. 183 КПК України не визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, оскільки злочин у якому підозрюється ОСОБА_6 , вчинений із застосуванням насильства.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_11 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, вивчивши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Так, належним чином та з достатньою повнотою досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання відносно ОСОБА_6 такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Слідчий суддя, дійшов правильного висновку про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, що підтверджується доказами, на які послався слідчий в обгрунтування клопотання.
Так, наявність такої підозри підтверджуються: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18.11.2016 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2016 року, де потерпілий вказує саме на ОСОБА_6 , як на особу яка скоїла злочин відносно нього; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 18.11.2016 року; поясненнями ОСОБА_6 від 18.11.2016р., в яких він вказує про обставини вчинення відносно ОСОБА_10 злочину; довідкою лікаря-травматолога від 05.11.2016 року № 154, відповідно до якої у потерпілого виявлено перелом зовнішньої лодижки правої гомілки; рапортами співробітників КР; інформацією генерального директора ломбарду «Гроші тут», з якого вбачається, що 05.11.2016р. був закладений телефон «Самсунг В 35 OE» .
Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.
Так, відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, стосовно підозрюваного може бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий за вчинення злочину проти власності, новий злочин вчинив в період іспитового строку, не працює, постійного місця проживання в м. Миколаєві не має.
Окрім того, як видно з матеріалів кримінального провадження, 22.03.2016 року до Заводського районного суду м. Миколаєва направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 щодо скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Також, матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 причетний до скоєння ще одного злочину.
Так, на початку листопада 2016 року біля 23 години ОСОБА_6 на перетині вул. Південної та пр. Миру, розпиливши зміст перцового балончика в невідомого йому чоловіка, зірвав з нього ланцюг.
Як вбачається з характеристики за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 , останній за місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, періодично порушує громадський порядок, тривалий час ніде не працює, заходів щодо працевлаштування не вживає.
Зазначене вказує на достатньо високу ймовірність вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень .
Вищенаведене, а також те, що підозрюваний не має постійного місця проживання в м. Миколаєві, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, усвідомлення неминучості настання покарання за вчинений злочин, вказує також на те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Наведені дані відносно особи підозрюваного ОСОБА_6 свідчать про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто наявні підстави, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ступінь вищенаведених ризиків є істотним, тому, інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти таким ризикам.
Доводи захисника з посиланням на рішення Європейського суду «Харченко проти України» та «Воляник проти України», відносно того, що слідчий суддя не розглянув питання щодо обрання відносно підозрюваного іншого альтернативного запобіжного заходу, є необґрунтованими з наступних підстав.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях ( «Харченко проти України» та інших) акцентує увагу на тому, що питання про обрання запобіжного заходу не має вирішуватися абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин.
Отже, слідчий суддя, з урахуванням обставин справи ( тяжкість вчиненого злочину, наявність судимості за аналогічний корисливий умисний злочин, причетність до вчинення інших злочинів, відсутність постійного місця роботи та житла, схильність до незаконного збагачення, відсутність міцних соціальних зв`язків) обґрунтовано дійшов висновку, що інший альтернативний запобіжний захід не зможе запобігти ризикам вчинення з боку обвинуваченого інших злочинів та переховуватися від органів досудового слідства та суду.
З огляду на наведене, посилання захисника на відсутність підстав для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є слушними.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є вмотивованим та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, Апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2016 року, якою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: