Справа № 751/3625/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/676/2016
Категорія - ст.81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника засудженої адвоката ОСОБА_6 та засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 квітня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Знам`янка, Кіровоградської області, росіянки, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, до засудження не працювала, проживала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

про звільнення умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України відмовлено,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

представників ЧВК- 44 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

засудженої ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2013 року ОСОБА_7 засуджена вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ст. ст. 185 ч. 3, 307 ч. 2, 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2016 року зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26 липня 2012 року по 25 червня 2013 року та з 18 березня 2014 року по 22 червня 2014 року.

Засуджена ОСОБА_7 звернулась до Новозаводського районного суду Чернігівської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 квітня 2016 року було відмовлено у задоволенні її клопотання.

В основу свого рішення суд поклав те, що засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання в Чернігівській виправній колонії № 44, відбула встановлену законом частину строку покарання, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, оскільки за час відбування покарання характеризується посередньо, за порушення режиму утримання оголошувалося стягнення, яке погашене у встановленому порядку, не приймає участі в організації виховних заходів, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність, за весь час відбування покарання до праці відносилась задовільно, лише останній місяць, перед настанням пільги, покращила своє ставлення до праці та відноситься добре, що, на думку суду першої інстанції, свідчить про не усвідомлення засудженою пагубності протиправної поведінки, нестійке бажання вести правослухняний спосіб життя. Тому суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення її від відбування покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_6 звернулись з апеляційними скаргами, в яких просять ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування своїх вимог засуджена та її захисник вказують на необґрунтованість ухвали, оскільки вважають, що судом проігноровані доводи засудженої в судовому засіданні про неприязні стосунки з начальником відділення соціально-психологічної служби № 1 відділу СВПР ОСОБА_9 , що і послугувало видачею останньою необ`єктивної характеристики засудженій, з приводу чого засуджена зверталася і до прокуратури. Вважають, що засуджена заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки сумлінно працює, мала неодноразові заохочення у вигляді телефонних розмов, є нарядником колонії, що потребує достатньої уваги і безвідповідальній особі таку посаду не довірять, з 2014 року є головою активу загону, посилання адміністрації на те, що вона приймає участь в самодіяльності спростовує участю у підготовці до такої самодіяльності, тому вважає, що в повній мірі готова до законослухняної поведінки.

Заслухавши доповідача; пояснення засудженої ОСОБА_7 та її захисника, які підтримали свої апеляційні скарги з указаних у них підстав, просили задовольнити та на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки вважають, що остання довела своє виправлення; представників ЧВК-44, які вважають, що підстав для звільнення умовно-достроково ОСОБА_7 немає, оскільки засуджена своєю поведінкою не довела, що стала на шлях виправлення; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої і висловився про необхідність залишення ухвали суду без змін з причин її обґрунтованості та законності; дослідивши матеріали справи та особову справу засудженої ОСОБА_7 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч. 3 ст. 81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.

24 березня 2016 року комісією установи розглядалось питання застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України, проте, з огляду на характеристику, комісія дійшла висновку, що засуджена не довела своє виправлення, з тих же підстав напередодні комісією установи було відмовлено засудженій ОСОБА_7 і в застосуванні пільг, передбачених ст. 100, 101 КВК України, 82 КК України.

Апеляційний суд вважає, що наведені дані про особу засудженої ОСОБА_7 не можуть слугувати підставою для застосування щодо останньої положень ст. 81 КК України.

Колегія суддів погоджується з вище наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_7 , попри те, що відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою не довела своє виправлення, за тривалий час перебування у Чернігівській ВК (№ 44) мала одне стягнення, яке погашене у встановленому порядку, заохочень не мала, а її посилання на надання їй телефонних розмов як заохочень за працю спростовуються роз`ясненнями майстра ДП ЧВК 44, яка пояснює їх надання, як стимулювання до праці. Враховуючи, що при вирішенні питання можливості застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України, приймається до уваги весь період відбування покарання, а остання характеризується посередньо, за весь час відбування покарання до праці відносилась задовільно, а її намагання поліпшити показник роботи лише напередодні настання пільги, на переконання колегії суддів вірно розцінено судом першої інстанції як не усвідомлення засудженою пагубності протиправної поведінки, нестійке бажання вести правослухняний спосіб життя.

Крім того, попри застосування до засудженої ОСОБА_7 раніше умовно-дострокового звільнення та призначення покарання з іспитовим строком, остання знехтувала таким проявом довіри та вчинювала нові злочини, що свідчить про її суспільну небезпечність.

Тому з урахуванням положень ст. 81 КК України, а також думки прокурора та адміністрації установи, які не мають впевненості в подальшій самокерованій правослухняній поведінці ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд правильно дійшов висновку про недостатність підстав для її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону та порушень прав засудженої ОСОБА_7 на захист, які б потягли за собою безумовне скасування ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника засудженої адвоката ОСОБА_6 та засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 квітня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про застосування щодо неї умовно дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4