Справа №485/1774/15-к 22.03.2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув матеріали кримінального провадження № 0000260 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2015 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кінецпіль Первомайського району Миколаївської області, який проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця ст. Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області, який проживає по АДРЕСА_2 , зареєстрований по АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Куйбишеве Снігурівського району Миколаївської області, громадянки України, яка проживає по АДРЕСА_2 , зареєстрована по АДРЕСА_4

-обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених п. 6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187 КК України.

провадження №11-кп/784/125/16 головуючий суду 1-ої інстанції: ОСОБА_12

категорія: ч.2 ст.115 КК України доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_13 , ОСОБА_14
потерпілий ОСОБА_15
захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6
обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 виклала вимогу про зміну вироку через неправильну кваліфікацію її дій, зазначивши, що не визнає себе винною у вчиненні злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 виклав вимогу про скасування вироку в частині засудження його підзахисного за п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України та просив перекваліфікувати його дії з ч.4 ст. 187 на ч.3 ст. 186 КК України і призначити покарання в межах санкції цієї статті.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 виклав вимогу про скасування вироку в частині засудження його підзахисної за ч.4 ст. 187, п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України. Просив визнати її винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 виклав вимогу про скасування вироку в частині засудження його підзахисного за ч.4 ст. 187, п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України, закриття провадження в цій частині. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 119 КК України та з застосуванням положень ст. 70 КК України остаточно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 виклав вимогу про закриття провадження за недоведеністю участі його підзахисного у вчиненні злочину, передбаченого п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України. Вважає, що необхідно перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.4 ст.187 КК України на ч.З ст.186 КК України і призначити основне покарання у межах санкції даної статті та не застосовувати додаткове покарання у виді конфіскації належного йому майна.
Зменьшити розмір грошового стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілого, а саме: стягнути майнову шкоду, яка була завдана внаслідок пограбування потерпілої.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України та йому призначено покарання:
- за п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна,
-за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років, з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.
На підставі статті ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України та йому призначено покарання:
- за п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна,
-за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років, з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.
На підставі статті ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_5 визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України і їй призначено покарання:
- за п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 років, з конфіскацією 1/2 частини належного їй майна,
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років, з конфіскацією 1/4 частини належного їй майна.
На підставі ч.1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, з конфіскацією 1/2 частини належного їй майна.
Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_15 71 785 грн. в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди та 500 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Цивільний позов повного товариства «Ломбард-Скарбниця» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 майнової шкоди в розмірі 1829 грн. 71 коп. залишено без розгляду у зв`язку з неявкою представника цивільного позивача в судове засідання.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_5 зазначає, що не причетна до вчинення злочину, передбаченого п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України, про вбивство дізналась від правоохоронних органів.
На обгрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 зазначає, що умисел у обвинувачених був направлений на крадіжку майна ОСОБА_16 .
Стверджує, що ініціатива здійснити цей злочин була від ОСОБА_5 , яка добре знайома з ОСОБА_16 , бувала у неї в оселі і знала, де остання зберігала цінні речі та гроші.
При цьому апелянт викладає свою версію хронології подій скоєного злочину, яку вважає вірною і вказує на ексцес виконавця, оскільки дії ОСОБА_10 не були охоплені спільним умислом інших учасників злочину, усе трапилося спонтанно, потерпіла випадково зіткнулася з ОСОБА_10 , що призвело до трагічних наслідків.
Вважає, що вина ОСОБА_7 у скоєнні вбивства не доведена.
Посилається на слідчий експеримент проведений з ОСОБА_10 під час якого останній показав про участь ОСОБА_7 у вбивстві. Проте вважає цей доказ єдиним і недостатнім для доведення винуватості його підзахисного у вчиненні цього злочину.
Вважає, що необхідно перекваліфікувати дії його підзахисного з ч.4 ст. 187 на ч.3 ст. 186 КК України.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 зазначає, що його підзахисна та інші обвинувачені мали умисел на вчинення крадіжки належного потерпілій ОСОБА_16 майна і як альтернативного плану- відкрите заволодіння її майном.
Стверджує, що матеріалами провадження підтверджено, що потерпіла ОСОБА_16 тяжкі тілесні ушкодження отримала вже після того як обвинувачені відкрито заволоділи належним їй майном. На виконання вказаного плану ними були придбані маски для прикривання обличчя та гумові рукавички. Вказана обставина на думку захисту вже свідчить про логічну суперечність обвинувачення, оскільки вказані заходи спрямовані на забезпечення анонімності, тобто неможливості впізнання обвинувачених потерпілою після вчинення ними пограбування.
Також стверджує, що ОСОБА_5 не приймала участі в нанесенні ударів потерпілій, умислу на спричиненя смерті потерпілої не мала і попередньої змови на це у неї з іншими обвинуваченими не було. ОСОБА_5 лише заволоділа майном потерпілої і тому на думку апелянта її дії, а також дії інших обвинувачених слід кваліфікувати за ч.З сг.186 КК України .
В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 посилається на те, що в ході досудового розслідування та судового розгляду обвинувачені послідовно надавали свідчення про те, що від самого початку мали умисел на вчинення крадіжки належного потерпілій ОСОБА_16 майна і в якості альтернативного плану- відкрите заволодіння її майном.
Звертає увагу на те, що згідно обвинувального акту та показань самих обвинувачених тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, потерпіла отримала вже після того як обвинувачені незаконно та відкрито заволоділи належним їй майном. Тому на думку апелянта кваліфікація дії ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ч.З ст.186 КК України.
Також вважає, що дії його підзахисного неправильно кваліфіковані за п.п. 6.12, ч2 ст.1 15 КК України, оскільки у нього не було умислу на позбавлення життя потерпілої, також у обвинувачених не було знарядь для вчинення вбивства.
Матеріалами кримінального провадження доведено, що майном потерпілої обвинувачені заволоділи до настання її смерті, тобто корисливий мотив на той момент вже був реалізований і тому на думку апелянта жодного сенсу вчиняти убивство у обвинувачених не було.
Сторона захисту вважає, що тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_16 наступили внаслідок злочинної самовпевненості обвинуваченого ОСОБА_10 , який наносячи удар скляною вазою по голові вважав, що це лише має привести до втрати потерпілою свідомості, в чому він в подальшому переконався шляхом перевірки пульсу потерпілої, який за його словами був рівним, дихання також не було порушене, тому він був переконаний в тому що потерпіла жива і лише втратила свідомість.
Ця обставина як зазначає захисник, знайшла своє підтвердження у висновку СМЕ від 25.06.2015 року № 53, згідно якому потерпіла деякий час після отримання смертельної травми могла подавати ознаки життя, тобто дихати та зберігати серцевий ритм.
На підставі викладеного вважає, що дії його підзахисного слід кваліфікувати за ч.1 ст. 119 КК України, тобто вбивство з необережності, оскільки умислу на спричинення смерті потерпілої з корисливих мотивів у нього не було, а з іншими обвинуваченими він про це також ніколи не домовлявся.
В обґрунтування апеляції захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на покази обвинувачених в судовому засіданні, вважає, що не доведена їх вина у вбивстві ОСОБА_16
Звертає увагу на протиріччя в показах ОСОБА_10 , який під час проведення слідчого експеримменту стверджував, що удари вазою в область голови ОСОБА_16 наніс ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_10 . Але під час додаткового допиту ОСОБА_10 показав, що саме він наніс один чи два удари скляною вазою в область голови потерпілої після того, як ОСОБА_7 і ОСОБА_5 , погукавши його, пішли з місця події з викраденим майном, про вбивство їм нічого не повідомив.
Вважає, що висновки судово-медичної експертизи №53/а від07.08.2015року не можуть бути покладені в основу вироку, оскільки вони мають вірогідний характер.
Ніхто з обвинувачених не підтвердив, що у них була попередня змова на застосування до потерпілої такого насильства, яке було б небезпечним для життя і здоров`я.
З урахуванням наведеного вважає, що дії обвинувачених слід кваліфікувати за ч.3 ст.186 КК України, у зв`язку з чим на думку апелянта має бути зменшений розмір грошового стягнення з ОСОБА_7 як з особи, яка не має причетності до позбавлення життя потерпілої, розбійного нападу на неї і до заволодіння золотих виробів потерпілої, якими заволодів ОСОБА_10 .
Встановлені судом першої інстанції обставини
Судом першої інстанції встановлено, що на початку квітня 2015 року, перебуваючи у селі Катеринка Первомайского району Миколаївської області, обвинувачена ОСОБА_5 повідомила обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про можливість вчинення нападу на мешканку села Куйбишеве Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_16 , яка є особою похилого віку з метою заволодінння майном останньої. При цьому обвинувачена ОСОБА_5 повідомила, що вона обізнана про наявність у потерпілої (яка працює директором місцевої школи), значної суми грошових коштів та цінного майна, у тому числі ювелірних виробів. ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 домовились про спільне вчинення нападу на потерпілу ОСОБА_16 , розробили план спільних дій, спрямованих на реалізацію злочинного умислу та розпочали підготовку до вчинення злочину. Згідно розробленого плану, ОСОБА_5 повинна була показати місце проживання потерпілої, а ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 повинні були проникнути у будинок та здійснити напад на потерпілу, поєднаний із застосуванням фізичного насильства з метою подолання її опору та вжити заходи, зокрема, пов`язані із застосуванням фізичного насильства щодо потерпілої, спрямовані на запобігання можливості їх викриття у вчиненні злочину, аж до заподіянні смерті потерпілої. На виконання вказаного плану ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 заздалегідь підготували для використання під час нападу шапки-маски для прикривання обличчя, а також спільно із ОСОБА_5 обумовили необхідність придбання резинових рукавичок та клейкої стрічки (скотчу), який планували використати для фіксації потерпілої з метою подолання її опору.
Реалізуючи злочинний умисел, направлений на вчинення вказаного злочину обвинувачені маючи при собі заздалегідь підготовлені шапки-маски для обличчя, на автобусах міжміського сполучення, а потім на потязі, виїхали із села Катеринка Первомайського району Миколаївської області у напрямку села Куйбишеве Снігурівського району Миколаївської області, де проживала потерпіла. В дорозі вони разом придбали медичні резинові рукавички та клейку стрічку (скотч), яку ОСОБА_10 заздалегідь приготував для використання - відмотав частину вільного кінця стрічки та закріпив таким чином, щоб вільний кінець не з`єднувався із рулоном.
09.04.2015року ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 разом із ОСОБА_5 , яка вказувала напрямок пересування, з метою реалізації злочинного умислу направленого на вчинення розбійного нападу, з метою заволодінням майном, належним потерпілій ОСОБА_16 , близько 21.00 години прибули до села Куйбишеве Снігурівського району Миколаївської області. Перебуваючи у вказаному населеному пункті ОСОБА_5 вказала на домоволодіння ОСОБА_16 , що розташоване в АДРЕСА_5 , та вони разом через хвіртку розташовану з боку Куйбишевського НВК проникли на його територію, а саме на територію господарського подвір`я. Перебуваючи на території господарського двору домоволодіння потерпілої, обвинувачені побачили, що потерпіла ОСОБА_16 знаходиться у будинку та розмовляє по мобільному телефону, при цьому ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 підійшли до вхідних дверей у будинок, а ОСОБА_5 продовжила перебувати на території господарського двору та шляхом спостереження через вікно, контролювала поведінку потерпілої. В подальшому ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 виявили, що вхідні двері в будинок зачинені, після чого обстежили будинок ззовні з метою виявлення шляхів для проникнення у нього та виявили, що проникнення можливо здійснити через вікно у кімнаті котельної, яке єдиним було дерев`яне та одна із його частин відчинялась. З метою уточнення подальших спільних дій, спрямованих на реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 повернулись на територію господарського подвір`я, де продовжувала перебувати ОСОБА_5 та разом із останньою обговорили план подальших спільних дій.
Відповідно розробленого плану, ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 повинні були проникнути всередину будинку та підготуватись там до вчинення нападу на ОСОБА_16 , а ОСОБА_5 повинна була дочекатись коли потерпіла закінчить розмовляти по телефону, підійти до вхідних дверей будинку та постукати у них або у вікно з метою змусити потерпілу вийти з житлової кімнати у прихожу, де ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 вчинять фізичний напад на останню.
На виконання зазначеного злочинного плану, спрямованого на реалізацію злочинного умислу, направленого на заволодіння майном потерпілої, з метою уникнення в подальшому їх впізнання, ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 одягли шапки-маски з прорізами для очей та резинові медичні перчатки, після чого ОСОБА_7 витягнув скло однієї із частин вікна в кімнаті котельної та разом із ОСОБА_10 проникли до приміщення житла ОСОБА_16 . Перебуваючи у будинку потерпілої, ОСОБА_10 зайшов у прихожу, де присів біля пластикової тумби неподалік вхідних дверей до житлових кімнат, а ОСОБА_7 залишився у ванній кімнаті, яка є суміжною із прихожою, та також приготувався до вчинення нападу на потерпілу.
В подальшому, діючи за попередньою змовою та виконуючи заздалегідь обумовлений план дій, ОСОБА_5 підійшла до будинку потерпілої та постукала у вікно прихожої, при цьому ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 продовжували перебувати в приміщенні житла потерпілої для заподіяння ОСОБА_16 фізичної шкоди з метою подолати її опір та унеможливити запобігання нею вчиненню злочину та звернення за допомогою до сторонніх осіб. ОСОБА_16 , почувши стук у вікно, вийшла у прихожу кімнату та направилась до вхідних дверей в будинок. В цей момент ОСОБА_10 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , з метою досягнення спільної остаточної мети злочину - заволодіння майном потерпілої, підійшов до ОСОБА_16 і наніс рукою не менше одного удару в скроневу ділянку голови зліва та, утримуючи за плечі, штовхнув на підлогу. В результаті застосованого фізичного насильства, потерпіла впала на підлогу лицем донизу, а ОСОБА_10 сів їй на спину та продовжив застосовувати фізичне насильство з метою подолання опору. При цьому він вагою свого тіла притискав потерпілу до підлоги, викрутив її руки назад та намагався обв`язати їх скотчем, обмеживши таким чином її рухи, а також намагався наклеїти скотч на обличчя потерпілої з метою запобігти можливості покликати на допомогу. Оскільки виконати вказані дії (обв`язати руки і обличчя потерпілої) ОСОБА_10 не вдалось, він залишився у прихожій, де продовжував застосовувати фізичне насильство до потерпілої шляхом притискання її до підлоги, а ОСОБА_7 проник до житлових кімнат, де розпочав пошук грошових коштів та майна потерпілої. В подальшому ОСОБА_7 , який не зміг самостійно відшукати місця зберігання грошових коштів та ювелірних виробів, покликав на допомогу ОСОБА_5 та вони разом почали обшукувати домоволодіння потерпілої. При цьому, ОСОБА_5 , будучи обізнаною про матеріальний стан потерпілої і наявність в неї грошових коштів, направилася в одну з кімнат, де у шафі знайшла гаманець вартістю 100 грн., в якому знаходилося не менше 10 000 гривень, не менше 2 000 доларів США, а також 5 карток на бензин марки А-95 «WOG» на 10 л. кожна, вартістю 225 грн. за 1 картку на загальну суму 1125 грн. Крім того, ОСОБА_5 заволоділа золотим ланцюжком з кулоном вартістю 3000 грн., які перебували в серванті вищевказаної кімнати. В цей час ОСОБА_7 , перебуваючи в іншій кімнаті, діючи на виконання спільного умислу, заволодів належними потерпілій ноут-буком марки «АSUS» із сумкою та зарядним пристроєм, вартістю 5000 грн. та чотирма мобільними телефонами - SAMSUNG С5292, вартістю 1800 грн. із стартовим пакетом мобільного оператора «LІFЕ», вартістю 10 грн., SAMSUNG Е1200 , вартістю 200 грн. із стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар», вартістю 10 грн., NОКІА 6125, вартістю 600 грн. із стартовим пакетом мобільного оператора «МТС», вартістю 10 грн. та NOКІА 1202 вартістю 200 грн. ОСОБА_10 в цей час, постійно перебував біля потерпілої та виконував всі дії, направлені на подолання опору з боку останньої.
Заволодівши майном, яке знаходилось у кімнатах, ОСОБА_7 , продовжуючи діяти на виконання злочинної змови, підійшов до ОСОБА_16 , яку шляхом застосування насильства продовжував утримувати на підлозі ОСОБА_10 та разом із останнім вони зняли з потерпілої золоті вироби, а саме: каблучку вагою до 1,95 г. вартістю 1000 грн., каблучку вагою 3,2 г. вартістю 1500 грн. та сережки у вигляді перекручених крапель вартістю 1500 грн., заволодівши таким чином вказаним майном.
В подальшому, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел направлений на заволодіння майном потерпілої та позбавлення її життя, ОСОБА_7 взяв у руки скляну вазу, яка стояла у прихожій на тумбочці та наніс нею удар в ліву потиличну область голови ОСОБА_16 , при цьому ОСОБА_10 продовжував застосовувати до потерпілої фізичне насильство шляхом притискання до підлоги з метою подолання її опору та забезпечення для ОСОБА_7 сприятливих умов для нанесення удару вазою.
Після цього, побачивши що потерпіла ОСОБА_16 не рухається, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , покинули домоволодіння потерпілої із викраденим майном, яким в подальшому розпорядились на власний розсуд.
Смерть ОСОБА_16 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді вдавленого уламкового перелому кісток зводу та основи черепа та крововиливу під тверду мозкову оболонку.
Висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційних скарг.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та обвинувачених на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, потерпілого, які вважають апеляційні скарги необґрунтованими і такими, які не підлягають задоволенню, а вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд вірно встановив обставини вчинення злочинних дій, під час яких ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 за попередньою змовою з метою заволодіння майном ОСОБА_16 проникли у її будинок, де із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, із заподіянням їй тяжких тілесних ушкоджень заволоділи майном та умисно вбили потерпілу з корисливих мотивів.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 у вчиненні цих злочинів відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується дослідженими судом та викладеними у вироку доказами.

Так, із показань допитаного в судовом засіданні потерпілого ОСОБА_15 убачається, що 9.04.2015 року близько 8.30 години він дізнався про смерть матері ОСОБА_16 . Прибувши до її місця проживання в село Куйбишеве Снігурівського району, він дізнався про те, що мати було вбито та викрадено належне їй майно: ноутбук, мобільні телефони, гроші та ювелірні вироби.

Свідок ОСОБА_17 підтвердила наявність у ОСОБА_16 трьох мобільних телефонів, ноутбука, золотого ланцюжка, трьох перстнів, які вона носила постійно.

Свідока ОСОБА_18 теж підтвердила що ОСОБА_16 мала не менше двох мобільних телефонів та ювелірні вироби.
Показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_21 встановлено, що 9.04.2015 року близько 05.40 год свідок ОСОБА_19 бачила світло в будинку ОСОБА_16 . О 8.00 год. вона, ОСОБА_21 і ОСОБА_20 підійшли до будинку ОСОБА_16 двері були приоткриті. В коридорі лежала потерпіла обличчям вниз, коли перевернули на спину то виявили, що вона холодна та обличчя в крові, кров була також на грудях, скотч на руці.
Крім того свідок ОСОБА_20 підтвердила, що ОСОБА_16 мала золоті вироби, ноутбук.
Свідок ОСОБА_22 теж показала суду, що труп ОСОБА_16 знайшли в її будинку на підлозі. Коли її перевернули то побачили, що лице в крові, груди в синцях. Також бачила на її руці скотч.
Суд взяв до уваги показання потерпілого та свідків, оскільки вони узгоджуються із данними протоколу огляду місця події від 10.04.2015 року, згідно якого місцем події є територія домоволодіння ОСОБА_16 , розташоване в АДРЕСА_5 . На момент огляду, в зазначеному будинку, на підлозі в коридорі виявлено труп ОСОБА_16 і на трупі виявлено сліди тілесних ушкоджень, на руці- скотч.
Дослідивши дані висновку судово-медичної експертизи № 53 від 25.06.2015 року, суд першої інстанції встановив, що причиною смерті ОСОБА_16 є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді втиснутого уламкового переламу кісток зводу та основи черепа та крововиливу під тверду мозкову оболонку. Крім того, під час проведення експертизи у ОСОБА_16 виявлені наступні тілесні ушкодження: втиснутий уламковий перелом потиличної кістки з розповсюдженням на праву тім`яну кістку, лобну кістку, основу черепа, крововилив під тверду мозкову оболонку в потиличній області голови, витягнуто-овальної форми крововилив в м`які тканини голови потиличної області, рана в правій потиличній області голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, а також синців на обличчі - навколо очей, на спинці носа, підборідді, лівій щоці, лобі, грудях, лівому передпліччі, крововиливу в склеру лівого ока, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи, садна на ліктях та правому коліні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи дані експертизи трупа і дані гістологічного дослідження тканин трупа після причинення тяжкого тілесного ушкодження у вигляді черепно - мозкової травми, смерть потерпілої наступила протягом короткого проміжку часу після моменту травми (декілька хвилин) і враховуючи тяжкість травми, протягом цього короткого проміжку часу вона не могла здійснювати будь-яких самостійних дій, в тому числі і ходити. Усі тілесні ушкодження, що виявлені на трупі були спричинені протягом короткого проміжку часу. Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 110-К від 11.09.2015 року особливості локалізації і характеру ушкоджень трупу свідчать про те, що дані ушкодження могли утворитись не менш ніж від 14-18 травматичних впливів. Всі виявлені при експертизі трупу ушкодження по їх опису мають признаки прижиттєвості.
Також судом було встановлено знаряддя вбивства, а саме ваза, що знайшло своє підтвердження у досліджених судом висновках експертиз:
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 72 від 14.05.2015 року, на наданому на дослідження клапті шкіри з потиличної ділянки від трупа ОСОБА_16 є одне забите ушкодження, яке утворилося від однократної дії тупого твердого предмета з пласкою поверхнею. В проекції ушкодження мікрочасток заліза не виявлено. На зовнішній бічній поверхні наданої на експертизу вази виявлено сліди - накладення підсохлої речовини бурого кольору у вигляді плями та бризок. Слід у вигляді плями утворився внаслідок контакту з закривавленою поверхнею. Сліди у вигляді однонаправлених бризок могли утворитися внаслідок динамічного контакту предмета з закривавленою поверхнею. Конструктивні особливості наданої на експертизу вази не виключають можливості нанесення ушкодження на клапті шкіри з голови трупа ОСОБА_16 наданою на експертизу вазою;
Висновком молекулярно - генетичної експертизи № 328 від 22.04.2015 року визначено генетичні ознаки зразка крові потерпілої ОСОБА_16 , а висновком експертизи № 432/315 від 06.05.2015 року підтверджено, що на вазі виявлено кров, генетичні ознаки крові та клітин збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_16 .
Внаслідок проведених оперативно-розшукових дій були встановлені причетні до вчинення злочинів відносно ОСОБА_16 особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_10 ОСОБА_7 , які, будучи допитаними в судовому засіданні, вину свою визнали частково і показали, що 6-7 квітня 2015 року ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_7 і ОСОБА_10 вчинити крадіжку грошових коштів та ювелірних виробів у ОСОБА_16 ОСОБА_7 та ОСОБА_10 погодилися і з цією метою разом з ОСОБА_5 9.04.2015 року приїхали в село Куйбишеве Снігурівського району де проживала потерпіла. У м. Миколаєві купили перчатки і скотч, скотч для того, щоб скрутити руки потерпілій. Близько 21.00 години прийшли до будинку потерпілої і побачили крізь вікно, що вона говорить по телефону. ОСОБА_5 спостерігала за потерпілою, а ОСОБА_10 відчинив дерев`яне вікно, проник в будинок, одягнув маску, потім проник ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 стукала в вікно, щоб потерпіла вийшла у веранду, Коли потерпіла (на її стук) вийшла в веранду, ОСОБА_10 повалив потерпілу на підлогу, сів на її спину і утримував. В цей час ОСОБА_7 знаходився в кімнаті шукав гроші золоті вироби, а потім позвав ОСОБА_5 , яка знайшла гроші в гаманці. ОСОБА_7 знайшов ноутбук, три телефони. Після чого ОСОБА_7 з ОСОБА_5 вийшли з будинку. Потерпіла лежала на підлозі він вдарив її вазою і зняв з неї золоті вироби. Після вчинення злочину гроші витрачали разом.
Суд взяв до уваги показання обвинувачених в тій частині, яка узгоджувалася з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами по кримінальному провадженню. Так, факт застосування скотчу для подолання опору з боку потерпілої підтверджений вищенаведеними показаннями свідків, які виявили труп ОСОБА_16 і бачили на руці потерпілої скотч, даними протоколу огляду місця події, під час якого з виявленого на руці потерпілої скотчу були зроблені змиви, які потім були преметом молекулярно-генетичного дослідження і зідно висновку експерта №322 від 19.05.2015 року встановлено, що генетичні ознаки крові та клітин у змиві з липкої стрічки «скотч» збігаються з генетичними ознаками крові та клітин потерпілої ОСОБА_16 .
Показання ОСОБА_10 в тій частині, що він перед вчиненням нападу на потерпілу, одягнув маску, знайшло своє підтвердження у досліджених судом першої інстанції висновках експертиз: № 402 від 12.05.2015 року, згідно якого визначено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_10 ; №571 від 16.07.2015 року, згідно якого на шапці-масці з прорізами (об`єкт 1) генетичні ознаки клітин збігаються з генетичними ознаками підозрюваного ОСОБА_10 .
Також судом першої інстанції шляхом допиту свідків та дослідженням письмових доказів було встановлено, яким чином розпорядилися ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 золотими виробами, грошовими коштами, ноутбуком та іншим майном, яке належало потерпілій ОСОБА_16 .
Так показами свідка ОСОБА_23 встановлено, що в квітні 2015 року після 24 години на його мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_5 і попросила приїхати в місто Снігурівку до магазину " 33 квадратних метри". Коли приїхав в м. Снігурівку, то в автомобіль сіли усі обвинувачені. В м. Миколаєві обвинувачений, який вище зростом розраховувався з ним, заплативши 500 гривен,
Показами свідка ОСОБА_24 встановлено, що 9 -10 квітня 2015 року ОСОБА_5 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 по телефону повідомили, що їдуть зі Снігурівки, де заробили грошей. Вони заїхали за ним на таксі і всі разом поїхали відпочивати в бар "Докер", де свідок бачив у них приблизно 10 тисяч доларів і гривні. Коли обвинувачені знаходилися у нього вдома, він разом з ОСОБА_26 витянули золоті вироби з сумки обвинувачених і здали в ломбард. Всі гроші знаходились у ОСОБА_7 .
Показами свідка ОСОБА_26 встановлено, що в квітні 2015 року він, обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_10 були за місцем проживання ОСОБА_24 , де вживали спиртні напої. Потім обвинувачені пішли відпочивати, а він із ОСОБА_24 взяли із їх сумки золоті вироби ітелефон та здали в ломбард.
Показами свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 встановлено, що в квітні 2015 року, обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_10 приходили в бар "Барбарис" майже щодня відпочивати.
Крім того, свідок ОСОБА_28 добавив, що розраховувався в барі ОСОБА_7 , який давав ОСОБА_29 долари для обміну на гривні.
Показами свідка ОСОБА_30 встановлено, що 14.04.2015 року вона уклала договір про оренду житла з ОСОБА_7 . При укладанні договору ОСОБА_7 дав долари ОСОБА_10 , який їх поміняв і віддав їй 1700 гривень. 15.04.2015 року вона бачила у них ноутбук. Під час проведення обшуку вилучили належні обвинуваченим два муляжі пістолета, маску - балаклаву.
Суд першої інстанціїї, дослідивши протокол обшуку від 28.04.2015 року, встановив, що під час обшуку квартири АДРЕСА_6 , яку орендував ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено серед іншого майна: мобільний телефон «Нокіа», газету «Вісті Снігурівщини» випуск № НОМЕР_1 від 29.03.2012 року із статтею про ОСОБА_16 , сім-карти мобільних операторів Life, МТС, Kiivstar, договір оренди квартири від 14.04.2015 року, товарну накладну, товарний чек, 2 в`язані шапки з прорізами для очей, рулон скотчу.
Із дослідженого судом протоколу обшуку від 28.04.2015 року видно, що під час обшуку будинку АДРЕСА_2 , де проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено сім-карти мобільних операторів МТС, Life, Київстар, 5 пластикових карток «WOG» по 10 л. кожна.
Вилучено майно було оглянуто, що підтверджуєьться даними протоколів огляду від 29.04.2015 року, 03.07.2015 року.
За даними протоколів тимчасового вилучення майна від 01.05.2015 року судом першої інстанції було встановлено, що у приміщенні ломбарду «Скарбниця», розташованого в м. Миколаєві по вулиці Дзержинського 51, було вилучено: ноутбук «Асус Селерон В815», виданий у сумці «Continent» з зарядним пристроєм до ноутбуку, золотий ланцюжок, мобільний телефон «Lenovo S660», ноутбук «Asus F 5 ЗУ».
Отримання фінансових кредитів ОСОБА_10 під заставу майна підтверджується:
Специфікацією №1 (прийняття закладу) від 25.04.2015 року за 527- 000009610, згідно якої ОСОБА_10 у ПТ «КЛИМЧУК І КОМПАНІЯ «ЛОМБАРД КАПИТАЛ» отримав фінансовий кредит в сумі 500 грн. під заставу майна - ноутбуку «Asus F5 ЗУ»;
Специфікацією №1 (прийняття закладу) від 26.04.2015 року за 527- 000009637, згідно якої ОСОБА_10 у ПТ «КЛИМЧУК І КОМПАНІЯ «ЛОМБАРД КАПИТАЛ» отримав фінансовий кредит в сумі 2275 грн. під заставу майна - ланцюга (брухт), золото 585;
Специфікацією №1 (прийняття закладу) від 28.04.2015 року за 527- 000009696, згідно якої ОСОБА_10 у ПТ «КЛИМЧУК І КОМПАНІЯ «ЛОМБАРД КАПИТАЛ» отримав фінансовий кредит в сумі 1000 грн. під заставу майна - мобільного телефону «Lenovo S660»;
Зазначене майно, а також оригінали договорів про надання фінансового кредиту під заставу майна від 28.04.2015 № 527- 000009696, від 26.04.2015 № 527-000009637, від 25.04.2015 № 10 було оглянуто, що підтверджується даними протоколу огляду від 01.05.2015 року, який суд теж безпосередньо дослідив в судовому засіданні.
Дослідивши дані протоколів пред`явлення речей для впізнання від 06.05.2015 року, суд першої інстанції встановив, що потерпілий ОСОБА_15 з наданих для впізнання ланцюжків з жовтого металу впізнав ланцюжок за №3, який було викрадено у його матері ОСОБА_16 ; свідок ОСОБА_15 з наданих для впізнання ланцюжків з жовтого металу впізнала ланцюжок за №4, який було викрадено у її свекрухи ОСОБА_16 .
Суд першої інстанції також взяв до уваги повідомлення ПТ «Ломбард-Скарбниця» від 24.04.2015 року, згідно якого мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_2 закладав до ломбардного відділення ПТ «Ломбард-Скарбниця» ОСОБА_24 ; від 27.04.2015 року, згідно якого ОСОБА_24 звертався до ломбардного відділення ПТ «Ломбард- Скарбниця» з приводу закладу мобільного телефону «Самсунг» S5292, сережки деформованої за реактивом, каблучок деформованих за реактивом, що узгоджується із показаннями свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_26 .
Разом з тим суд першої інстанції обґрунтовано віднісся критично до показань обвинувачених щодо викладених ними обставин вчинення ними злочинів відносно ОСОБА_16 в судовому засіданні, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами.
Як убачається із протоколу проведення слідчого експерименту від 29.04.2015 року, ОСОБА_10 надавав інші пояснення щодо обставин розбійного нападу на ОСОБА_16 та її вбивства, а саме: пояснив та показав про обставини нанесення ОСОБА_7 удару в потиличну область голови потерпілої в той момент, коли він утримував її.
Суд також дослідив протокол проведення слідчого експерименту від 05.08.2015 року, з якого видно, що підозрюваний ОСОБА_10 на місці показав та розповів обставини проникнення до будинку ОСОБА_16 та нанесення ним удару вазою в область голови потерпілої.
З метою перевірки показань ОСОБА_10 була проведена судово-медична експертиза № 53/А від 07.08.2015 року, згідно висновків якої тяжкі тілесні ушкодження в області голови, які спричинили смерть потерпілої, при обставинах які вказав ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 05.08.2015 року, утворитися не могли. Обставини та спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, на які вказав ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 29.04.2015 року, практично повністю пояснюють обставини, при яких могли б утворитися тяжкі тілесні ушкодження в області голови, які спричинили смерть потерпілої. Тому більш вірогідними обставинами при яких утворилися тілесні ушкодження виявлені на трупі (в тому числі які спричинили смерть потерпілої) є обставини, на які вказав ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 29.04.2015 року.
З урахуванням даних вказаної експертизи та тієї обставини, що ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 29.04.2015 року давав пояснення в присутності захисника та понятих, що виключає застосування до нього тиску з боку працівників правоохоронних органів, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги дані протоколу слідчого експерименту від 29.04.2015 року.

Заява обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування до нього незаконних методів слідства, а саме фізичного впливу працівниками міліції Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області, під тиском яких він обмовив ОСОБА_7 , перевірені судом як в ході судового засідання шляхом дослідження висновку експерта № 52, так і в ході досудового розслідування, за результатами якого постановою слідчого відділу прокуратури Миколаївської області від 16.11.2015 року закрито кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України по факту перевищення службових повноважень працівниками Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області, що супроводжувалось насильством стосовно ОСОБА_10 .
Крім того, суд, з`ясовуючи обставини вчинення злочинів обвинуваченими за попередньою змовою і в группі керувався роз`ясненнями які містяться у п.16. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», а саме: вчиненим за попередньою змовою групою осіб умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його виконання. За цей злочин несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють убивство за попередньою змовою, до таких дій належать: застосування на початку нападу насильства щодо потерпілого з метою приведення його у безпорадний стан з тим, щоб інший співучасник, скориставшись таким станом, заподіяв потерпілому смерть; подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим співучасником; усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це; надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час учинення вбивства (у вигляді порад, передачі зброї тощо); ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу тощо.

Як вірно вказав суд першої інстанції про вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб вказує те, що дії обвинувачених були послідовними і узгодженими. Узгодженість також підтверджується встановленою судом хронологією подій щодо заволодінння майном, вбивства в процесі заволодінння майном та способом залишення обвинуваченими місця вчинення злочину (йшли пішки з села Куйбишеве до міста Снігурівки, телефонували з мобільного телефону в місто Миколаїв з метою виклику таксі, чекали таксі на зупинці транспорту в місті) що на думку суду першої інстанції свідчило про впевненість обювинувачених, що їх не будуть переслідувати протягом тривалого часу.
Доводи сторони захисту про те, що умисел обвинувачених був направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_16 , або відкритого заволодіння її майном та відсутність умислу на розійний напад і вбивство потерпілої спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, із яких убачається, що ОСОБА_5 була знайома з ОСОБА_16 , заходила до будинку потерпілої без маски, коли останню утримував на підлозі ОСОБА_10 . Крім того, заздалегідь обвинуваченими був приготовлений (куплений) скотч для подолання опору з боку потерпілої.

З огляду на наведене є безпідставними доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікувати дії обвинувачених з ч.4 ст.187 КК України на ч.3 ст. 186 КК України.

Також є неспроможними покази обвинувачених щодо вбивства ОСОБА_16 ОСОБА_10 після залишення ОСОБА_5 і ОСОБА_7 будинку потерпілої, оскільки вони спростовуються вищезазначеними доказами, в тому числі і висновками судово-медичних експертиз, про те, що смерть потерпілої наступила протягом короткого проміжку часу після моменту травми (декілька хвилин) і протягом цього короткого проміжку часу вона не могла здійснювати будь-яких самостійних дій, в тому числі і ходити.
В той же час спрямованість завданого удару потерпілій у життєво важливий орган (голову), застосування при цьому тяжкої скляної вази, свідчать про те, що було вчинено умисне вбивство, тому, що застосовано таке насильтство, яке неминуче мало призвести до смерті.
У зв`язку з чим є неспроможними доводи ОСОБА_10 про вбивство ОСОБА_16 через необережність і необхідності кваліфікації дій за ст. 119 КК України.
Таким чином, дослідженими судом доказами доведено, що було вчинено умисне вбивство під час розбійного нападу і тому виходячи із роз`яснень, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», дії винних необхідно кваліфікувати за п.6 ч.2 ст.115 КК України та ч. 4 ст.187 КК України.
Крім того, суд першої інстанції дослідив висновки судово-психіатричної експертизи №266 від 29.05.2015 року, №267 від 29.05.2015 року, №268 від 29.05.2015 року і встановив, що ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 психічним захворюванням не страждають в теперішній час і не страждали в період часу, до якого відносяться діяння, що їм інкримінуються. В період часу, до якого відносяться діяння, що їм інкримінуються, вони могли усвідомлювати свої дії і керувати ними.
Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що своїми протиправними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 вчинили умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень і вірно кваліфікував їх дії за п. 6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст.187 КК України.
Визначаючи вид і розмір покарання обвинуваченим, суд відповідно до вимог ст.65-КК України врахував вчинення обвинуваченими особливо тяжких злочинів, часткове визнання обвинуваченими своєї вини, дані про особу обвинувачених, які за місцем проживання характеризуються позитивно; обставини, що пом`якшують покарання відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , яка має трьох малолітніх дітей, раніше не судима, вчинила злочин в стані вагітності; обставину, що обтяжує покарання - скоєння злочину щодо особи похилого віку.
Врахувавши наведене, суд першої інстанції призначив ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих їм злочинів та додаткове покарання - конфіскацію майна, яке є обов`язковим.
На думку апеляційного суду призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинувачених і є необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.
Підстав для пом`якшення покарання, про що просили апелянти, апеляційний суд не вбачає.
При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд врахував, що внаслідок злочинних дій обвинувачених потерпілий переніс душевні страждання, пов`язані із вбивством його матері, заволодінням її майном і він має право на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи глибину душевних страждань, які зазнав потерпілий ОСОБА_31 та з урахуванням розумності і справедливості, майнового стану обвинувачених, суд першої інстанції обґрунтовано визнав розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 500 000 грн.

Підстав для зменшення розміру моральної шкоди, про що просила сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.

Виходячи із доведеності підстав, суд першої інстанції правильно визначив і розмір майнової шкоди - 25065 грн. та 2000 доларів США (по офіційному курсу НБУ станом на день постановлення вироку), що становить 46720 гривень.
З огляду на вищенаведене, вирок суду є законним, обґрунтованим та справедливим, зміні чи скасуванню він не підлягає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2015 року відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 з 28.04.2015 року по 22.03.2016 року, ОСОБА_7 - з 28.04.2015 року по 22.03.2016 року, ОСОБА_5 - з 28.04.2015 року по 22.03.2016 року у строк відбуття призначеного їм вироком суду першої інстанції покарання у виді позбавлення волі із рахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які утримуються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3