АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1701/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 645/1462/16-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 302, ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 303 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.07.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.04.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Шевченкове, Шевченківського району, Харківської області, громадянка України, офіційно не працююча, не заміжня, раніше не судима, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджена за ст.302 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; ст.303 ч.1 КК України - 3 років 6 місяців позбавлення волі; ст.303 ч.2 КК України - 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування призначеного за цим вироком покарання - звільнена з випробувальним строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід вигляді особистого зобов`язання - залишено без змін до набрання вироком чинності.
Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , посягаючи на моральні засади суспільства, діючи з корисливих спонукань, бажаючи отримувати доходи від протиправної діяльності, що полягає в організації та утриманні притону розпусти і надання такого місця для здійснення розпусних дій, в травні 2013 року підшукала кімнату № НОМЕР_1 , розташовану в готелі «Турист», за адресою м. Харків, пр. Московський, 144, в якій особи жіночої статі будуть надавати сексуальні послуги незнайомим чоловікам, замасковані під масаж. Після чого ОСОБА_8 звернулась до своєї родички ОСОБА_9 та, не посвячуючи її у свої злочинні наміри, повідомила про те, що вона збирається відкрити масажний салон, проте оскільки вона не є підприємцем, запропонувала ОСОБА_9 орендувати приміщення к. 801 у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де вона відкриє масажний салон.
ОСОБА_9 , не будучи проінформованою про злочинні наміри ОСОБА_8 та введеною нею в оману, 27 травня 2013 року уклала договір №18 оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) - кімнати № НОМЕР_1 , розташованої в готелі «Турист» за адресою: м. Харків, пр. Московський, 144 з виконавчим директором готелю ОСОБА_10 , який також не знав про злочинні наміри ОСОБА_8 .
Після чого ОСОБА_8 , маючи злочинний намір, направлений на створення та утримання місць розпусти з метою наживи, облаштувала приміщення, провела певні ремонтні роботи по підключенню освітлення, встановила обладнання для підігріву води, поставила масажні тапчани, а також підшукала дівчат, які будуть надавати сексуальні послуги незнайомим чоловікам. Для реалізації свого злочинного наміру, з метою залучення незнайомих чоловіків бажаючих отримати сексуальні послуги, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, посягаючи на моральні засади суспільства, замаскувавши свою протиправну діяльність під надання послуг масажу, розмістила рекламні об`яви про надання послуг еротичного масажу в газеті «Прем`єр», в мережі Інтернет, а також виготовила відповідні рекламні визитівки. При цьому, за вказаними у рекламі номерами телефонів, ОСОБА_8 з`ясовувала побажання незнайомих чоловіків щодо проведення розпусних дій та повідомляла їх вартість.
В період часу з 27 травня 2013 р. по 19 травень 2014 р. ОСОБА_8 особисто, а також із залученням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 під час проведення нібито масажних процедур, навмисно оголялись перед незнайомими чоловіками, доторкались до їх статевих органів з метою збудження та діючи на полові органи незнайомих чоловіків, надаючи при цьому дозвіл доторкатись до оголених частин свого тіла, за що в подальшому отримували від чоловіків грошову винагороду, яку розділяли в заздалегідь обговорених частинах.
Крім того, продовжуючи звою злочину діяльність ОСОБА_8 , посягаючи на моральні засади суспільства, діючи з корисливих спонукань, бажаючи отримувати ще більші доходи від протиправної діяльності, що полягає в організації та утриманні притону розпусти, вирішила розширити мережу притонів розпусти замаскованих під масажні салони, для чого в серпні 2013 року підшукала кімнату, розташовану на другому поверсі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за адресою АДРЕСА_2 , в якій особи жіночої статі будуть надавати сексуальні послуги незнайомим чоловікам, замасковані під масаж. Після чого ОСОБА_8 звернулась до своєї родички ОСОБА_9 та, не посвячуючи її у свої злочинні наміри, повідомила про те, що вона збирається відкрити масажний салон, проте оскільки вона не є підприємцем, запропонувала їй орендувати приміщення кімнати, розташованої на другому поверсі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де вона відкриє масажний салон, що остання й зробила, не будучи проінформованою про злочинні наміри ОСОБА_8 .
Після чого ОСОБА_8 , маючи злочинний намір, аналогічним способом створила та утримувала місце розпусти з метою наживи у вищевказаному готелі. Розмістила рекламні об`яви про надання послуг еротичного масажу в газеті «Прем`єр», в мережі Інтернет, а також виготовила відповідні рекламні визитівки. При цьому, за вказаними у рекламі номерами телефонів, ОСОБА_8 з`ясовувала побажання незнайомих чоловіків щодо проведення розпусних дій та повідомляла їх вартість.
В період часу з 01 вересня 2013 р. по 19 травня 2014 р. ОСОБА_8 особисто, а також із залученням ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , під час проведення нібито масажних процедур, надавали незнайомим чоловікам аналогічні сексуальні послуги за грошову винагороду, яку розділяли в заздалегідь обговорених частинах.
Крім того, під час вищевказаних подій ОСОБА_8 , посягаючи на моральні засади суспільства, в частині підстав задоволення статевих потреб діючи з корисливих спонукань, бажаючи отримувати доходи від протиправної діяльності, з метою втягнення особи в зайняття проституцією під своєю опікою, в особистих інтересах, приблизно в кінці січня 2014 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, зустрілася з ОСОБА_11 , яка раніше дзвонила за рекламним оголошенням щодо працевлаштування на роботу, розміщеним ОСОБА_8 в Інтернеті.
При зустрічі ОСОБА_8 розповіла ОСОБА_11 про можливість великих заробітків при зайнятті проституцією, що полягала у надані сексуальних послуг (задоволені статевої пристрасті в неприродній формі) під час проведення масажу різним чоловікам і не на основі особистої симпатії, з метою отримання доходу при цьому пообіцяла забезпечувати її безпеку, за що ОСОБА_11 , в разі надання згоди на пропозицію ОСОБА_8 , повинна була віддавати її п`ятдесят відсотків заробітку з кожного клієнта.
ОСОБА_11 перебуваючи у важкому матеріальному становищі, що обумовлювало її уразливий стан, розраховуючи на легкість і доступність отримання заробітку шляхом заняття проституцією, була змушена погодитись на пропозицію ОСОБА_8 і починаючи з січня 2014 року, у приміщеннях, створених ОСОБА_8 для розпусти за адресами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , під контролем ОСОБА_8 , пропонувала надання платних сексуальних послуг незнайомим чоловікам і надавала такі послуги.
При цьому, ОСОБА_8 постійно забезпечувала ОСОБА_11 місцем для надання послуг сексуального характеру, а також підшукувала клієнтів.
П`ятдесят відсотків грошових коштів, які ОСОБА_11 отримувала від клієнтів за надання послуг сексуального характеру, вона передавала особисто ОСОБА_8 . Вказані грошові кошти ОСОБА_8 в подальшому витрачала на особисті потреби та на забезпечення роботи притону.
Аналогічним способом ОСОБА_8 зустрілася за оголошеннями у середині березня 2014 р. з ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , у середині лютого із ОСОБА_12 , 01.04.2014 р. з ОСОБА_16 та втягнула останніх в зайняття проституцією
19.05.2016 протиправна діяльність ОСОБА_8 була зупинена працівниками міліції.
В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням положень ст. 69-1 КК України при призначенні покарання за ч. 1 ст. 303 КК України. Призначити ОСОБА_8 за ст. 302 ч. 2 КК України з урахуванням ст. 69-1 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 1 ст. 303 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 303 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі, згідно ч. 1 ст. 70 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Зазначив, що судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння у встановленні істини по справі, обставин, що обтяжують покарання не встановлено. Санкція ч. 1 ст. 303 КК України передбачає покарання до 5 років позбавлення волі та відповідно до ст. 69-1 КК України за цією статтею покарання ОСОБА_8 не повинно перевищувати 3 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляцію, захисника, що не заперечував проти скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Обгрунтованість засудження обвинуваченої за вказаними вище статтями ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, тому згідно зі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє кримінальне провадження в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок, застосувати ст. 69-1 КК України при призначенні покарання за ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 302 КК України, при цьому посилається на те, що вироком встановлено, що обвинувачена щиро покаялася та активно сприяла встановленню істини по справі, що дає право на застосування ст. 69-1 КК України. Районний суд це не прийняв до уваги, тому максимальне покарання за ч. 1 ст. 303 КК України повинно бути не більше 3 років позбавлення волі.

Як видно з вироку районного суду, при призначенні покарання ОСОБА_8 , суд згідно зі ст. 66 КК України встановив як пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та визнання вини. В той же час суд 1-ї інстанції, як пом`якшуючу обставину не встановив активне сприяння у встановленні істини по справі.

Тому, посилання прокурора на це не відповідає даним вироку.

При таких обставинах, по даному кримінальному провадженню були відсутні 2 пом`якшуючих обставини, передбачені ст. 66 КК України, тому підстав для застосування ст. 69-1 КК України у суду не було.

З урахуванням наведеного, апеляція прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.04.2016 р. щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: