Справа №636/3430/16-к
Провадження №1-кп/636/419/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , та обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Петрівка Шевченківського району Харківської області, громадянина України, українця, з освітою 8 класів, вдівця, пенсіонера та інваліда третьої групи з дитинства, зареєстрованого у якості жильця і фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
27 серпня 2016 року близько 19 години ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і знаходячись в кімнаті свого будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , після спільного вживання алкогольних напоїв та на ґрунті виниклого словесного конфлікту з дочкою, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс їй удар ножем в область черевної порожнини. Після чого ОСОБА_5 припинив свої дії, а потерпіла ОСОБА_4 машиною «швидкої» був доставлений до Чугуївської ЦРЛ, де була прооперована та лікувалася в стаціонарних умовах до 10.09.2016 року.
За підсумками висновку судово-медичної експертизи №285-Ч/16 від 20.09.2016 року у потерпілої ОСОБА_4 було виявлено: колото-різане поранення передньої поверхні живота, проникаючого в черевну порожнину, з пошкодженням сальника та крововиливом у черевну порожнину. За ступеню тяжкості наведене ушкодження кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я, як тяжке тілесне ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 провину у висунутому обвинувачені визнав повністю, та виклав обставини події як наведено вище.
ОСОБА_5 погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, повністю визнав свою провину, виказав щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.
Потерпіла ОСОБА_4 , яка є дочкою обвинуваченого, у судовому засіданні підтвердила обставини події та просила суд не позбавляти батька волі, оскільки їх стосунки залишилися добрими.
Прокурор, потерпіла та обвинувачений не висловили жодних заперечень, щодо встановлених обставин.
У відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у його вчинені.
В судовому засіданні суд з`ясував, що ОСОБА_5 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винуватим в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, і роз`яснив йому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він та прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі викладеного, суд діючи в рамках пред`явленого обвинувачення за обвинувальним актом, вважає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує те, що ОСОБА_5 раніше не судимий і притягується до кримінальної відповідальності вперше, в цілому позитивно характеризується за місцем проживання, є особою похилого віку, пенсіонером і інвалідом.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає повне визнання своєї провини, щире каяття у скоєному.
Обставинами що обтяжують його покарання, суд визнає скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Дослідивши наведені обставини у сукупності, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , обставини, що пом`якшують його покарання, те що скоєне ним кримінальне правопорушення є тяжким, суд призначаючи йому покарання в межах санкції статті КК України, за якою кваліфіковане діяння, - у виді позбавлення волі, приходить до висновку доцільності застосування звільнення від відбуття покарання з випробуванням, оскільки його виправлення та перевиховування ще можливе без ізолювання від суспільства.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку в 3(три) роки, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у виді цілодобового домашнього арешту.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: