Справа № 201/5056/16-к
Провадження № 1-кс/201/3084/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Відкритого акціонерного товариства «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» про скасування заборони на вчинення дій, накладеної ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2015, у кримінальному провадженні № 0000898, -

ВСТАНОВИВ
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання Відкритого акціонерного товариства «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» про скасування заборони на вчинення дій, накладеної ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2015, у кримінальному провадженні № 0000898.

Розгляд клопотання слідчим суддею неодноразово відкладався у зв`язку із неявкою у судове засідання представника ВАТ «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат».

У судове засідання, призначене на 29 квітня 2016 року, представник заявника, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки не повідомив, із клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності, закріпленого у ст. 26 КПК України, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги за відсутності заявника, оскільки він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, докази чого наявні у матеріалах справи.

Прокурор надав заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності та відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що у кримінальному провадженні № 0000898 наразі відновлено досудове розслідування, кінцеве процесуальне рішення не прийнято, а тому потреба у накладенні арешту не відпала.

Представник потерпілого надав заяву про розгляду клопотання за його відсутності та просив відмовити у задоволенні клопотання з аналогічних підстав.

Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2015 заборонено державним реєстраторам Державної реєстраційної служби України здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме:

- будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ;

- гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_2 ;

- нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_2 ;

- нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_3 ;

- комбінату, розташованого по АДРЕСА_4 ;

- нежитлової будівлі, розташованої на АДРЕСА_5 ;

- нежитлової будівлі, розташованої на АДРЕСА_1 ;

- нежитлової будівлі, розташованої на АДРЕСА_1 .

Зазначену ухвалу та необхідність вжиття таких заходів забезпечення кримінального провадження судом мотивовано тим, що слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000898, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2015 року, за фактом постановлення суддею Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 в інтересах ТОВ з іноземними інвестиціями «Кольорові метали», ТОВ «Юкрейн Мінералс», ТОВ «Юмін» та в інших особистих інтересах завідомо неправосудних ухвал у справах № 189/2309/15-ц, № 189/2431/15-ц та № 189/2432/15-ц, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді спричинення ПАТ «Укрсоцбанк» матеріальної шкоди на суму 1001865,87 доларів США, за попередньою правовою кваліфікацією правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України.

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 , діючи умисно в інтересах ТОВ з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» (ідентифікаційний код 32495368), ТОВ «Юкрейн Мінералс» (ідентифікаційний код 35164494) та ТОВ «Юмін» (ідентифікаційний код 34823177) та в інших особистих інтересах, в порушення вимог ст.ст. 151, 152 Цивільного процесуального кодексу України, в період з 30 вересня по 27 жовтня 2015 року постановила завідомо неправосудні ухвали у справах № 189/2309/15-ц, № 189/2431/15-ц та № 189/2432/15-ц, якими задовольнила заяви ТОВ з іноземними інвестиціями «Кольорові метали», ТОВ «Юкрейн Мінералс» та ТОВ «Юмін» про забезпечення позовів до ОСОБА_4 шляхом скасування обтяжень в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі обтяжень речових прав на нерухоме майно, записи до яких внесено на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесених головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 у виконавчих провадженнях № 48478497, № 48478402 та № 48423635, відкритих на виконання наказів господарського суду Дніпропетровської області щодо виконання рішень у справах № 904/2201/15 та № 904/2024/15 від 05 травня 2015 року, № 904/2226/15 від 18 травня 2015 року про стягнення з ТОВ з іноземними інвестиціями «Кольорові метали», ТОВ «Юкрейн Мінералс» та ТОВ «Юмін» заборгованості з повернення ПАТ «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний код 00039019) частини отриманого кредиту в сумі 1001865,87 доларів США, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді спричинення ПАТ «Укрсоцбанк» матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, судом враховано, що 27 серпня 2015 року суддя ОСОБА_3 винесла ухвалу в справі № 189/2069/15-ц за позовом ТОВ «Проско Ресурси» до ОСОБА_4 , якою скасувала записи про арешти в державних реєстрах, а саме номер запису 15324552 від 28 квітня 2015 року, 15373008 від 04 червня 2015 року, 9506010 від 28 квітня 2015 року та 11691404 від 06 жовтня 2011 року. При цьому обставини справи та підстави вжиття заходів забезпечення позовів є аналогічними справам № 189/2309/15-ц, № 189/2432/15-ц № 189/2431/15-ц (тільки стягувачем є інша особа, а не ПАТ «Укрсоцбанк»). Тому вказана ухвала є незаконною з аналогічних, вище описаних підстав.

Таким чином, ухвали від 30 вересня 2015 року в справі № 189/2309/15-ц, від 27 жовтня 2015 року в справі № 189/2432/15-ц, від 27 жовтня 2015 року в справі № 189/2431/15-ц, від 27 серпня 2015 року в справі № 189/2069/15-ц винесені суддею ОСОБА_3 з грубим порушенням процесуального законодавства та є неправосудними.

Судом взято до уваги доводи прокурора про те, що вищевказані ухвали, постановлені суддею ОСОБА_3 , набрали законної сили і були виконані органом державної виконавчої служби. Водночас ухвали, постановлені суддею ОСОБА_3 , не відповідали вимогам, встановленим ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», і не могли бути прийняті до виконання органом державної виконавчої служби. Але незважаючи на це, орган(и) державної виконавчої служби прийняли такі ухвали до виконання та виконали їх, що є грубим порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Після того, як були виконані зазначені ухвали ТОВ «Кольорові метали» та ТОВ «Проско Ресурси» відчужили належні їм об`єкти нерухомості, що може бути підтверджено відповідними даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому службові особи ТОВ з іноземними інвестиціями «Кольорові метали», ТОВ «Юкрейн Мінералс», ТОВ «Юмін», ТОВ «Проско Ресурси» достовірно знали, що постановами державних виконавців на виконання рішень судів були накладені арешти на все майно вказаних підприємств. Вказані арешти були накладені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з метою виконання рішень судів про стягнення заборгованості на користь кредиторів вказаних підприємств.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Частиною 7 цієї статті Кодексу унормовано, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Відповідно до ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає зокрема про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Ураховуючи, що в ході розгляду клопотання не встановлено підстав того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або вжитий ухвалою захід забезпечення кримінального провадження застосовано необґрунтовано, а на цей час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, доказів належності майна указаного в ухвалі слідчого судді саме заявнику при розгляді справи не надано, підстав для задоволення клопотання і скасування накладеної судом заборони на вчинення певних дій наразі не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 132, 173, 174, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Відкритого акціонерного товариства «Просянський гірничо-збагачувальний комбінат» про скасування заборони на вчинення дій, накладеної ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2015, у кримінальному провадженні № 0000898, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1