Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/203/16-к
Провадження № 1-кп/475/35/16
Провадження слідчих органів № 2015 15 021 0000415
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.05.2016смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підсудного: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця смт.Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, молдованина, громадянина України, з початковою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
1) 07.12.2004 року Первомайським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.190, ч. 3 ст.185 КК України з застосуванням ст.75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
2) 26.04.2005 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст.190, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого 02.06.2008 р. на підставі постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25.05.2008 р. умовно-достроково, невідбута частина покарання 8 місяців 5 днів;
3) 20.02.2009 року Доманівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст.190 ст.71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільненого 22.04.2010 р. за відбуттям строку покарання;
4) 14.10.2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі; звільненого 21.06.2013 р. за відбуттям строку покарання;
5) 11.07.2014 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч. 2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, 18.09.2014 р. звільненого від відбуття покарання на підставі ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 18.09.2014 р. згідно п. г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році;
6) 13.10.2015 р. Центральним районним судом м.Миколаєва за ст.190 ч.2 КК України з застосуванням ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2015 р. ОСОБА_6 через соціальну мережу Однокласники познайомився з ОСОБА_5 , назвавшись ОСОБА_9 . Про себе їй повідомив, що він працює в міліції та проживає в м.Миколаєві. Між ними склалися дружні стосунки.

На початку червня 2015 р. у ході розмови з ОСОБА_5 ОСОБА_6 дізнався про те, що її сусідці ОСОБА_4 потрібні душова кабіна та електробойлер.

Зловживаючи довірою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , маючи непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 , розуміючи протиправний характер своїх дій, повідомив ОСОБА_5 про те, що може придбати необхідне ОСОБА_4 майно за нижчою ціною, насправді не маючи такої можливості.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, він повідомив ОСОБА_5 , що на придбання майна, необхідного ОСОБА_4 , йому необхідні кошти у сумі 2800 грн. Вказану суму коштів ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 , яка у свою чергу за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 передала їх ОСОБА_6 .

Продовжуючи протиправний характер своїх дій, спрямований на заволодіння шахрайським шляхом коштами ОСОБА_4 , ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 про те, що на купівлю душової кабінки та бойлера через здорожчання необхідні ще кошти на суму 1250 грн. Вказані кошти, отримані від ОСОБА_4 , ОСОБА_5 через термінал в смт.Доманівка переказала ОСОБА_6 на вказану ним банківську картку.

Таким чином ОСОБА_6 заволодів коштами ОСОБА_4 на загальну суму 4050 грн., завдавши їй шкоди на вказану суму. Кошти витратив на власні потреби.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 17 червня 2015 р. ОСОБА_6 , маючи умисел на повторне заволодіння шляхом обману грошовими коштами, переслідуючи корисливий мотив та розуміючи протиправний характер своїх дій, зателефонував ОСОБА_5 та попросив її перерахувати йому 200 грн. на придбання бензину, посилаючись на те, що у його знайомих працівників Доманівського РВ УМВС закінчився бензин, а коштів немає. Потерпіла ОСОБА_5 17 червня 2015 р. близько 11 год. в смт.Доманівка перерахувала ОСОБА_6 200 грн. через термінал на банківську картку, вказану ним.

Таким чином своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 вину визнав повністю та пояснив суду, що дійсно через інтернет-мережу Однокласники він познайомився з ОСОБА_5 , якій представився ОСОБА_9 та повідомив, що є працівником міліції. Під час спілкування з нею у червні 2015 р. дізнався про наміри ОСОБА_4 , сусідки ОСОБА_5 , придбати бойлер та душову кабінку. Вирішив заволодіти коштами ОСОБА_4 для чого сказав ОСОБА_5 , що може придбати цей товар за нижчою ціною. ОСОБА_5 сказала про це ОСОБА_4 , яка погодилася та передала їй 2800 грн. Ці кошти він отримав безпосередньо вдома у ОСОБА_5 , будучи у неї в гостях в смт.Доманівка. Через деякий час повідомив ОСОБА_5 , що для придбання товару не вистачає 1250 грн., які отримав від неї на банківську картку. Кошти ОСОБА_4 відшкодував повністю. Всередині червня 2015 р. він подзвонив ОСОБА_5 та попросив її переказати на банківську картку 200 грн. для придбання бензину, так як він закінчився у його знайомих працівників міліції, а коштів для його придбання у нього немає. У такий спосіб отримав від неї 200 грн., які також відшкодував. У скоєному розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила у судовому засіданні, що саме з обвинуваченим ОСОБА_6 вона познайомилася через інтернет-мережу як з ОСОБА_9 та підтримувала дружні стосунки. Він їй розказував, що працює в міліції, вона йому вірила, так як він називав імена дійсних співробітників Доманівського РВ УМВС, яких вона знала. Щодо заволодіння коштами ОСОБА_4 на суму 4050 грн. та її власними на суму 200 грн. ОСОБА_5 дала свідчення аналогічні свідченням ОСОБА_6 . Шкода їй відшкодована повністю, претензій до підсудного вона не має, просила не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо заволодіння її коштами на суму 4050 грн. дала пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Шкода їй відшкодована повністю. Претензій до ОСОБА_6 вона не має, просила суворо його не карати.

За клопотанням прокурора ОСОБА_3 , підтриманого потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , підсудним ОСОБА_6 , захисником ОСОБА_7 , відповідно до ч.3 ст.349 КПК України інші докази, крім вищезазначених та характеризуючих особу підсудного, судом не досліджувалися.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, пом`якшуючі покарання обставини.

Підсудний ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, вчинив умисний закінчений злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, не потребує примусового лікування від алкоголізму чи наркоманії.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ч.1 ст.66 КК України суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування заподіяного збитку. Відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами: повне визнання вини, стан здоров`я підсудного, відсутність претензій потерпілих.

Обставини, що обтяжують покарання підсудному, не встановлені.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 року зі змінами, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Зважаючи на те, що підсудний ОСОБА_6 неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі за вчинення корисливих злочинів, проте через незначний проміжок часу після засудження за попередні злочини продовжив аналогічну злочинну діяльність, суд вважає, що він не бажає ставати на шлях виправлення, а тому його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З передбачених ч.2 ст.190 КК України видів покарань лише найсуворіше покарання у виді позбавлення волі може забезпечити його виправлення та перевиховання. Менш суворі види покарань, передбачені у санкції ч.2 ст.190 КК КК України, зважаючи на неодноразове відбуття ОСОБА_6 покарань у місцях позбавлення волі, не забезпечать його виправлення та перевиховання.

Визнані судом пом`якшуючими покарання обставини є підставою для призначення покарання у мінімальному розмірі.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 року зі змінами, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Зважаючи на скоєння ОСОБА_6 злочинів у даному провадженні до постановлення вироку від 13.10.2015 р. Центрального районного суду м.Миколаєва, яким його звільнено від відбування покарання з випробуванням, вироки підлягають самостійному виконанню.
Цивільні позови по справі не заявлені, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України цей вирок та вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.10.2015 р. виконувати самостійно.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення його копії, особами, які не були присутні при його оголошенні, в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1