Справа № 667/595/16-к
ВИРОК

іменем України
10 березня 2016 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

розглянув в залі судових засідань в судовому засіданні кримінальне провадження № 667/595/16-к за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Джугастрово , Іванівського району Одеської області , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , освіта не повна середня , одруженого , громадянина України , українця, військовозобов`язаного , призваного на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 водієм електриком стартово-командної станції польової групи зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (в/ НОМЕР_2 ), солдата , раніше судимого:

- 19 вересня 2013 року Іванівським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України на строк три роки п`ять місяців позбавлення волі , на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на два роки п`ять місяців ;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України ,

сторони кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_4

обвинувачений: ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_3 з березня 2015 року по теперішній час проходить військову службу за призовом під час мобілізації в особливий період , відповідно до Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року , у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_3 ), що розташована на АДРЕСА_3 (юридична адреса: АДРЕСА_4 ), в посаді водія-електрика стартово-командної станції польової групи зв`язку польового вузла зв`язку батальйону зв`язку та радіо - технічного забезпечення .

Будучи військовослужбовцем служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1, 3, п. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

Не зважаючи на це солдат ОСОБА_3 в період проходження військової служби в умовах особливого періоду , 18 серпня 2015 року діючи умисно, в порушення статутних обов`язків, самовільно залишив вказану військову частину та ухилявся від військової служби до 07 грудня 2015 року тобто понад 1 місяць.

Вказане кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність визначену ч. 4 ст. 407 КК України ,а саме : самовільне залишення військової частини вчинене в умовах особливого періоду,крім воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та вказав що, він під час проходження військової служби за місцем дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в серпні 2015 року повернувся із щорічної чергової відпустки до розташування цієї військової частини. 18 серпня 2015 року звернувся до командування батальйону про надання йому додаткової відпустки, у зв`язку із захворюванням його дружини, з якою у них була на той час одна малолітня дитина , донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та які потребували догляду. Командуванням батальйону рапорт солдата не було задоволено , через те, що він не надав підтверджуючих документів вказаних фактів. Після чого він , без дозволу командування частини, самовільно, самостійно оцінивши ситуацію та прийнявши рішення про поважність причини , залишив територію військової частини та повернувся добровільно до її розташування лише 7 грудня 2015 року. За час перебування в дома разом з дружиною яка була на той період часу вагітна і вагітність протікала складно він допомагав дружині та малолітній дитині по господарству так як дружина не могла , за станом здоров`я, виконувати без сторонньої допомоги роботи по господарству. Повернувся лише після народження сина який народився в ІНФОРМАЦІЯ_4 та після виписки дружини з лікарні так як не було з ким залишити малолітню доньку.

З урахуванням положень ст.348 , ч. 1,3 ст. 349 КПК України судом було визнано не доцільним дослідження доказів що до тих обставин які ніким не оспорюються.

Мотивів для зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом в ході судового розгляду не встановлено.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину , а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставин які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Досліджуючи данні про особу обвинуваченого суд враховує те , що він посередньо характеризується за місцем проходження служби, має на утриманні двох малолітніх дітей , а саме : ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Обираючи міру та вид покарання обвинуваченому , суд враховує його ставлення до вчиненого яке будується на критичній оцінці його протиправної поведінки, визнанні вини і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне і вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах мінімальної санкцій визначеної ч. 4 ст. 407 КК України , та відповідно до вимог ст. 71 КК України частковим приєднанням невідбутної частини покарання за вироком від 19 вересня 2013 року ухваленим Іванівським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України на строк три роки п`ять місяців позбавлення волі , на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на два роки п`ять місяців.

На думку суду даний вид покарання обраний у відношенні обвинуваченого є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого ним кримінального правопорушення і наслідками, які настали в результаті його вчинення.

Керуючись ст.ст. 371,374КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 407 КК України .

Призначити ОСОБА_3 міру покарання за ч.4 ст. 407 КК України у вигляді трьох (3) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України призначити покарання за сукупністю вироків , частково приєднавши до призначеного судом покарання, покарання за вироком від 19 вересня 2013 року ухваленим Іванівським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України на строк три роки п`ять місяців позбавлення волі , остаточно призначити покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі з ізоляцією засудженого та поміщенні його на визначений судом строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу .

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати до набрання вироком законної сили .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана через суд який ухвалив судове рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя :ОСОБА_1 Котьо