Провадження № 11-сс/779/226/2016
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому за участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , матеріали кримінального провадження № 0000038 від 20.04.2016 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції закону від 12.02.2015 року), на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2016 року задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк п`ятдесят вісім днів до 23 грудня 2016 року включно та визначено заставу 20 розмірів мінімальної заробітньої плати в сумі 27560 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор довів наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 тяжкого злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та відсутність даних про наявність постійного місця проживання, слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, дають підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною та такою, що порушує законні права та інтереси його підзахисного. Звертає увагу суду на те, що не було доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, що відсутні мотиви незастосування судом більш м`яких запобіжних заходів. Вказує, що ні прокурором в судовому засіданні, ні слідчим у клопотанні не було наведено достатніх підстав для обрання ОСОБА_8 такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Зазначає, що поза увагою суду залишилось, те що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, характеризується по службі позитивно, проходив військову службу по мобілізації в зоні АТО на протязі 3-х місяців, і що суд не взяв до уваги фактичні причини самовільного залишення військової частини ОСОБА_8 . Просить поновити строк на апеляційне оскарження, так як копію повного тексту оскаржуваної ухвали отримав 01.11.2016 року, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги і просить її задовольнити;

- прокурор заперечив вимоги поданої апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді просить залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що захиснику слід поновити строк на апеляційне оскарження ухвали з підстав, викладених ним в апеляційній скарзі, однак сама апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з такого.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Як вбачається з повідомлення про підозру, солдат ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції закону від 12.02.2015 року), яке виразилось в тому, що 27.03.2016 року приблизно о 20год. 00хв., діючи умисно, проходячи військову службу за мобілізацією, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та продовжує незаконно перебувати поза її межами, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину, тобто тривалістю понад один місяць,

В силу ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримано вимоги ст.ст. 176, 177, 183, 184, 194 КПК України.

Слідчий суддя обґрунтовано мотивував свій висновок про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором в клопотанні наведено переконливі дані про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та мотивовано чому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Колегія суддів вважає встановленим наявність ризиків, передбачених у п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином..

Застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 тяжкого злочину, вік підозрюваного, його стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та проживання.

Також враховано і те, що постановою прокурора від 29.07.2016 року підозрюваний був оголошений в розшук, слідчим суддею місцевого суду 13.09.2016 року було надано дозвіл на його затримання для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, в результаті чого 27.10.2016 року ОСОБА_8 затримано.

Колегія суддів вважає, що обставини, які зазначені захисником в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки такі характеризують підозрюваного, і не виключають обґрунтованої підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків. Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 три місяці проходив військову службу в зоні АТО документально не підтверджено.

На даний час підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів колегія суддів не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала слідчого судді постановлена з врахуванням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, що дотримано слідчим суддею.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, про що ставиться питання в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419, 422, 376 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :
Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2016 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4