АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представника власників майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційні скарги представника ТОВ «УКР ВП ГРУП» і ТОВ РЕД ОПТІМАЛ» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 червня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, а саме на нафтопродукти, що знаходяться 20 підземних та надземних резервуарах, 3 полімерних пляшки з невстановленими нафтопродуктами, полімерний мішок з порошкоподібною хімічною речовиною, що розташовані на території складу зберігання нафтопродуктів за адресою: Київська обл.., Макарівський район, с. Забуяння, вул. Жовтнева, 169.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим надано достатньо доказів на підтвердження наявності правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційних скаргах представник власників майна, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити. Так апелянт посилається на відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження вказуючи на ті обставини, що обшук в ході якого було виявлено нафтопродукти, проводився без належного на те дозволу, а сама процедура виявлення та вилучення проходила з численними порушеннями вимог чинного кримінального процесуального законодавства. Таким чином, апелянт зазначає, що вилучене майно не може бути визнано речовим доказом про справі, оскільки дані докази здобуті незаконним шляхом.

Крім того, на думку апелянта, слідчим пропущено строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

Також апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання слідчого відбувся без повідомлення власників цього майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна, який підтримав подані апеляційні скарги і просив їх задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг і клопотання колегія суддів вважає наступне.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно відбувся без повідомлення осіб, які подали апеляційні скарги, колегія суддів погоджується з доводами представника щодо поважності пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його.

Що стосується доводів апеляційних скарг щодо незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді, то на думку колегії суддів вони є безпідставними.

Так, ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вказаних вимог закону дотримався.

Так, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000717 за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 204, ст. 227, ч. 2 ст. 364 КК України, а саме за фактом незаконного виготовлення, зберігання, збуту та транспортування з метою збуту підакцизних товарів (нафтопродуктів), введення в обіг небезпечної продукції (нафтопродуктів), шахрайства та зловживання службовим становищем.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно, групою осіб на чолі з ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші використовуючи ТОВ «ТД Кайрос», ТОВ «Адерагрупп», ТОВ «ЛЮКС ОІЛ», ТОВ «АЛТЕК-ЕНЕРГО», ТОВ «ДВК Компані», ТОВ «Консалтингова компанія «Інвестекогруп», ТОВ «Фірма «Альянс-Імпекс» та інші підприємства вчинили незаконне виготовлення, зберігання, збут та транспортування з метою збуту підакцизних товарів (нафтопродуктів), введення в обіг небезпечної продукції (нафтопродуктів) суміші нафтових фракцій під виглядом бензинів марок А-92, А-95 і дизельного палива у великих розмірах.

08 квітня 2016 року, в рамках даного провадження, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року було проведено обшук на території складу зберігання нафтопродуктів за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено 20 надземних та 4 підземних резервуари, об`ємом 54-73 м. куб, 20 з яких заповнені невстановленими нафтопродуктами, 3 полімерні пляшки з невстановленими нафтопродуктами, полімерний мішок з порошкоподібною хімічною речовино.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий вказав, що підставою арешту зазначеного майна є достатні дані про те, що це майно є предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом та знаряддям його вчинення та підлягає конфіскації. Метою арешту є забезпечення збереження речового доказу.

Дослідивши доводи клопотання слідчого та перевіривши надані матеріали, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане в ньому майно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції ОСОБА_6 від 09.04.2016 року 20 підземних і наземних резервуари, 3 полімерні пляшки з невстановленими нафтопродуктами, полімерний мішок з порошкоподібною хімічною речовиною було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000717.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи апеляційних скарг з приводу того, що обшук території складу зберігання нафтопродуктів за адресою: АДРЕСА_1 , проводився з порушенням вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Також є безпідставними і посилання представника з приводу того, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно з порушенням процесуального строку.

В зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника ТОВ «УКР ВП ГРУП» і ТОВ РЕД ОПТІМАЛ» ОСОБА_5 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 червня 2016 року, задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 червня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, а саме на нафтопродукти, що знаходяться 20 підземних та надземних резервуарах, 3 полімерних пляшки з невстановленими нафтопродуктами, полімерний мішок з порошкоподібною хімічною речовиною, що розташовані на території складу зберігання нафтопродуктів за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Забуяння, вул. Жовтнева, 169, залишити без зміни, а апеляційні скарги представника ТОВ «УКР ВП ГРУП» і ТОВ РЕД ОПТІМАЛ» ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2291/2016 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1