05.12.2016 Справа № 717/1641/16-к

ВИРОК

Іменем України

5 грудня 2016 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в cкладі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000321 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає в селі Новоселиця Кельменецького району Чернівецької області, освіта повна загальна середня, одруженого, не працюючого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого,
за ч.1 ст. 121 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 29.07.2016 року приблизно о 23 годині на одній із вулиць села Новоселиця Кельменецького району Чернівецької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, на ґрунті особистих неприязних відносин у власному мікроавтобусі спричинив потерпілому ОСОБА_6 металевим автомобільним ключем умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин за таких обставин. 29.07.2016 року приблизно о 16 годині обвинувачений ОСОБА_3 в селі Новоселиця Кельменецького району Чернівецької області приїхав власним мікроавтобусом в господарство потерпілого ОСОБА_6 , де перебував також громадянин ОСОБА_7 . Тут вони втрьох вживали спиртні напої. Пізніше потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 мікроавтобусом останнього поїхали разом в один з барів села Новоселиця Кельменецького району Чернівецької області, де продовжили вживати алкогольні напої і тут між ними виник конфлікт, в ході якого вони побилися. Після цього, приблизно о 23 годині вони вдвох поїхали до громадянина ОСОБА_8 , який мав грошовий борг перед потерпілим і потерпілий пообіцяв позичити гроші обвинуваченому ОСОБА_3 під час руху мікроавтобусом по одній із вулиць села обвинувачений ОСОБА_3 керував мікроавтобусом, а потерпілий ОСОБА_6 сидів на пасажирському сидінні. Обвинувачений проїхав господарство ОСОБА_8 , тому ОСОБА_6 вдарив обвинуваченого по руці, щоб той зупинився. ОСОБА_3 різко загальмував і від цього потерпілий ОСОБА_6 вдарився головою в лобове скло, від чого останнє розбилося. Після цього обвинувачений ОСОБА_3 дістав з підлоги мікроавтобуса металевий автомобільний ключ, яким вдарив потерпілого в ліву частину голови, від чого той впав на передню панель автомобіля і після цього завдав потерпілому кілька ударів по голові та тулубу, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_9 ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння у вигляді відкритого багатоскалкового перелому потиличної кістки зі зміщенням уламку та луски скроневої кістки зліва, забій головного мозку, забійну рану потиличної ділянки голови, які згідно висновку експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці «Небезпечні для життя» в момент їх спричинення. Після спричинення тілесного ушкодження обвинувачений відвіз потерпілого додому і наступного дня допоміг відправити його до лікарні. Також обвинувачений відшкодував потерпілому повністю матеріальну, шкоду, пов`язану з витратами на лікування.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому не визнав повністю та дав суду показання про те, що 29.07.2016 року він їхав з роботи і зупинився в селі Новоселиця Кельменецького району Чернівецької області біля господарства потерпілого ОСОБА_6 , який займається ремонтом автомобілів, а в його автомобілі необхідно було відремонтувати глушник. Він зайшов в господарство потерпілого, де разом з останнім та громадянином ОСОБА_11 вони почали вживати горілку. Потім вони поїхали з потерпілим до лісника, де також вживали спиртне. Потім вони з потерпілим поїхали в бар, де пили пиво. Тут в барі між ними виникла суперечка, в ході якої вони тягали один одного за одяг. Йому потрібні були гроші і потерпілий сказав, що може йому позичити гроші, але їх йому винен його знайомий, до якого вони поїхали на його автомобілі. Коли вони їхали по одній із вулиць села, потерпілий сказав, що вони проїхали господарство його знайомого. Він загальмував і потерпілий вдарився головою у лобове скло його автомобіля. Потерпілий почав на нього лаятись образливими словами і вдарив його в ніс, від чого він схилився на кермо. В цей час потерпілий ОСОБА_6 схопив його за шию рукою та почав його душити. Він був у положенні до потерпілого спиною і коли той його потяг на себе, він під рукою на підлозі кабіни автомобіля відчув автомобільний хрестоподібний ключ. Він схопив цей ключ і, з метою захисту та необхідної оборони, так як він мав стрес від стискування потерпілим його шиї, вдарив кілька разів назад себе потерпілого цим ключем, внаслідок чого потерпілий схилився на передню панель автомобіля. Після цього він, будучи сильно схвильованим, ще кілька разів вдарив потерпілого ключем по задній частині його тулуба в тому числі, можливо, по голові, щоб потерпілий більше не міг його бити. Потім вони вийшли з мікроавтобуса та обіймалися і він запитував у потерпілого чому він його бив. Потім він відвіз потерпілого додому і наступного дня зранку прийшов до нього щоб надати йому допомогу та допоміг йому поїхати в лікарню.

Потерпілий ОСОБА_6 дав суду показання, про те, що обвинувачений ОСОБА_3 29.07.2016 року приблизно о 19 годині приїхав до нього додому і вони з ним та ОСОБА_11 випили 0,5 літра горілки. Потім вони поїхали в бар в селі Новоселиця, де продовжували вживати спиртні напої. В барі між ним та ОСОБА_3 виникла суперечка, в ході якої вони шарпали один одного за одяг та бились. Під час бійки вони падали на землю, тому ОСОБА_3 міг отримати при цьому тілесні ушкодження. ОСОБА_3 попросив позичити йому гроші і він сказав, що потрібно поїхати до громадянина ОСОБА_12 , який винен йому гроші. Тому вони поїхали з обвинуваченим його мікроавтобусом до ОСОБА_12 він сидів на пасажирському сидінні, а ОСОБА_3 керував мікроавтобусом. Приблизно о 23 годині, коли вони їхали мікроавтобусом ОСОБА_3 по селу, то він сказав, йому, що вони проїхали господарство ОСОБА_12 і він вдарив ОСОБА_3 по руці, щоб він зупинився. ОСОБА_3 різко загальмував і від цього він головою вдарив в лобове скло мікроавтобуса та розбив його. Він дивився на скло і в цей час ОСОБА_3 якимось предметом, тепер він розуміє, що то був металевий ключ, вдарив його по голові у ліву скроню, від чого він схилився на передню панель мікроавтобуса. Потім він ще наносив йому тілесні ушкодження, зокрема він відчув удар металевим предметом по потиличній частині голови і потім обвинувачений викинув його з автомобіля, де продовжив його бити, але це він пам`ятає вже погано через напівнепритомний стан. Через деякий час ОСОБА_3 повернувся, завантажив його в бус з якимось чоловіком і повезли його до лісу. Але після цього вони привезли його додому, де викинули його на землю в його господарстві і він так залишився лежати до ранку, коли його виявили сусіди та викликали швидку допомогу, так як він не міг піднятися і зайти в будинок. Від спричинених тілесних ушкоджень він відчував фізичний біль, він вимушений лікуватися після побиття також на даний час. Обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував йому повністю матеріальну шкоду, але він спричинив йому також моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 40000 гривень. Тому обвинувачений ОСОБА_3 має понести покарання, а також відшкодувати йому моральну шкоду. Він обвинуваченого ОСОБА_3 в мікроавтобусі не бив та не душив, а лише ударив по руці з вимогою зупинити мікроавтобус.
Свідок ОСОБА_13 дала суду показання про те, що ОСОБА_14 є її двоюрідним братом. Наступного дня після події ОСОБА_3 мав тілесні ушкодження на обличчі та грудях. Про бійку між ОСОБА_3 та потерпілим вона дізналася від людей в магазині.

Свідок ОСОБА_15 дала суду показання про те, що влітку, коли ще було тепло її покликала сусідка ОСОБА_16 і вона прийшла до Донського ОСОБА_10 в останнього була побита голова і кров текла спереду голови та ззаді на голові. Потерпілий ОСОБА_6 сказав, що він побився з ОСОБА_3 . Потім приїхали швидка. ОСОБА_3 також прийшов і він мав тілесні ушкодження на обличчі.

Свідок ОСОБА_8 дав суду показання про те, що він дійсно був винен гроші потерпілому ОСОБА_9 ОСОБА_10 , а про подію йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_17 дав суду показання про те, що обвинувачений ОСОБА_3 є його племінником. Влітку він бачив як ОСОБА_3 їхав своїм автомобілем. В нього була синя шия, перебитий ніс, руки побиті. Про бійку він дізнався від людей.

Свідок ОСОБА_7 дав суду показання про те, що 29.07.2016 року приблизно о 16 годині він перебував в гостях у потерпілого ОСОБА_6 , з яким вживали алкоголь та грали в карти. Потім до них прийшов обвинувачений ОСОБА_3 , який також з ними вживав спиртне. Потім він пішов додому і бачив наступного дня потерпілого ОСОБА_6 , який був побитий, на голові ззаді та збоку була кров та сказав, що його побив « ОСОБА_18 », тобто обвинувачений ОСОБА_3 . Останній також допомагав повантажити потерпілого в автомобіль швидкої допомоги. На обличчі у ОСОБА_3 були подряпини.

Свідок ОСОБА_19 дала суду показання прот е, що 30.07.2016 року приблизно о 6 годині ранку вона виявила потерпілого ОСОБА_6 в нього в господарстві на подвір`ї і він був побитий. В нього були глибокі тілесні ушкодження на голові зліва та на потиличні частині, побите було тіло були синці у вигляді півмісяця. Вона його помила, але він стояти не міг. Він сказав, що його побили «Попики». Потім прийшов також обвинувачений ОСОБА_3 , який розмовляв про щось з потерпілим. На обличчі у ОСОБА_3 були подряпини на правій щоці.

З висновків експерта № 158 від 01.09.2016 року та №174 від 26.09.2016 року вбачається, що потерпілому ОСОБА_6 29.07.2016 було спричинено відкритий багато скалковий перелом потиличної кістки зі зміщенням уламку та луски скроневої кістки зліва, забій головного мозку, забійна рана потиличної ділянки голови. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів або удару об такі, вірогідніше всього внаслідок травматичної дії металевого ключа та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці «Небезпечні для життя» в момент їх заподіяння. Для утворення, виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень за обставин, на які вказував обвинувачений ОСОБА_3 під час слідчого експерименту і в тому положенні, як він вказував, недостатньо можливості замаху та послідуючої сили удару для утворення забійної рани голови, а тим паче для утворення скалкового перелому потиличної кістки із зміщенням уламків, так як для їх утворення необхідно достатньо велика сила(для утворення зламу кісток склепіння черепу необхідно приложити від 160- ти до 800 -т кг/сили), тому тілесні ушкодження, що виявлені у потерпілого ОСОБА_6 могли виникнути за положення, на які вказує сам потерпілий.

З відеозапису слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він під час слідчого експерименту показав, яким чином він завдавав ударів потерпілому ОСОБА_6 в кабіні мікроавтобуса.

З відеозапису слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що він під час слідчого експерименту показав, яким чином обвинувачений ОСОБА_3 завдавав йому ударів в кабіні мікроавтобуса.

Таким чином, вина обвинуваченого у вчиненому стверджується його показаннями, показаннями потерпілого, свідків, висновками експерта, відеозаписами слідчих експериментів.

Суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він під час спричинення потерпілому тілесних ушкоджень перебував в стані необхідної оборони, виходячи з наступного.

Так, в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у обвинуваченого. Показання свідків про наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень, які вони в нього бачили наступного дня суд відхиляє, так як даними доказами не підтверджується та обставина, що ці тілесні ушкодження обвинуваченому ОСОБА_3 були спричинені потерпілим Донським ОСОБА_10 . Крім того, суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , які повідомили, що вони є родичами обвинуваченого. Крім того, сам потерпілий заперечує факт спричинення обвинуваченому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень в автомобілі обвинуваченого та підтверджує можливість спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень під час їхньої бійки біля бару в селі Новоселиця Кельменецького району Чернівецької області.

Крім того, з додаткового висновку експерта №174 від 26.09.2016 року вбачається, що для утворення, виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень за обставин, на які вказував обвинувачений ОСОБА_3 під час слідчого експерименту і в тому положенні, як він вказував, недостатньо можливості замаху та послідуючої сили удару для утворення забійної рани голови, а тим паче для утворення скалкового перелому потиличної кістки із зміщенням уламків, так як для їх утворення необхідно достатньо велика сила(для утворення зламу кісток склепіння черепу необхідно приложити від 160- ти до 800 - т кг/сили), тому тілесні ушкодження, що виявлені у потерпілого ОСОБА_6 могли виникнути за положення, на які вказує сам потерпілий.

Також з показів, самого обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він завдавав ударів потерпілому ОСОБА_6 по тулубу і , можливо, по голові, після того, як він його відпустив і впав обличчям на панель автобуса. При цьому, слід зазначити, що право на необхідну оборону виникає не за будь-якого суспільне небезпечного посягання, а лише за такого, яке відповідно до ч. 1 ст. 36 КК виникає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Така необхідність виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів. Отже, надаючи громадянам право на необхідну оборону, закон має на увазі лише такі випадки захисту, за яких громадянин змушений негайно заподіяти шкоду посягаючому, з тим, щоб відвернути або припинити його посягання, тобто ефективно здійснити захист.

Якщо і припустити наявність суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого, то право на необхідну оборону існувало у обвинуваченого ОСОБА_3 протягом усього часу, поки він перебув в стані необхідної оборони. Якщо такий стан вже закінчився (наприклад, у випадку припинення такого посягання), то у обвинуваченого вже зникло право на необхідну оборону. Якщо, незважаючи на це, особа все ж таки заподіює шкоду так званому посягаючому, то вона підлягає кримінальній відповідальності за заподіяну шкоду на загальних підставах. Дії особи, що захищається, визнаються правомірними лише у випадку, якщо вони були вчинені протягом усього часу існування підстави для захисту, тобто своєчасно. Інакше кажучи, захист визнається виправданим лише протягом часу існування стану необхідної оборони, що визначається тривалістю суспільно небезпечного посягання, яке потребує свого негайного відвернення або припинення. Тому заподіяння шкоди, коли посягання вже закінчене або припинене є так званою «спізнілою» обороною.

Так, з показів обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що після того як потерпілий його відпустив і впав обличчям на панель автомобіля, він завдав йому ще декілька ударів по задній частині тіла, та, можливо, голови, тобто в даному випадку ОСОБА_3 усвідомлював, що в застосуванні засобів захисту відпала необхідність, так як потерпілий вже не чинив стосовно нього жодних дій, він опустив голову на передню панель автомобіля і не міг спричинити обвинуваченому ОСОБА_3 , який є молодим за віком та фізично сильним, шкоди. Тобто, шкода заподіяна потерпілому була заподіяна вже після того, як посягання було закінчене, і для ОСОБА_3 , навіть з його показів, було очевидно, що в застосуванні засобів захисту явно відпала необхідність.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 має наставати на загальних підставах.

Суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що заподіяння шкоди він здійснив у стані сильного душевного хвилювання, викликаного суспільно небезпечним посяганням з боку потерпілого, оскільки обвинувачений та сторона захисту не надала належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що обвинувачений ОСОБА_3 під час спричинення потерпілому ОСОБА_6 ударів перебував у стані сильного душевного хвилювання. Для з`ясування, чи вчинено діяння в стані сильного душевного хвилювання, має проводитися судово-психіатрична експертиза, проте сторона захисту не заявляла клопотань про призначення такої експертизи. Крім, того як зазначалося вище в матеріалах кримінального провадження відсутні, а стороною захисту не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у обвинувачено ОСОБА_3 тілесних ушкоджень від дій саме потерпілого ОСОБА_6 під час конфлікту в мікроавтобусі.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, обставини, що пом`якшують покарання - відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

З урахуванням всіх вказаних вище обставин справи, а саме: позитивної характеристики обвинуваченого за місцем проживання, наявність на утриманні в обвинуваченого малолітніх дітей, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, а саме: відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає, що його слід звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Суд вважає, що дане покарання обвинуваченому, з врахування вказаних вище обставин, буде достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання відповідатиме цілям, які передбачені ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України.

Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково. При цьому суд бере до уваги, що в судовому засіданні встановлено та доведено доказами, дослідженими судом, що обвинувачений своїми злочинними діями заподіяв потерпілому моральну шкоду, яка виразилася в тому, що останній переносив та продовжує переносити душевні страждання в зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього, у зв`язку із ушкодженням його здоров`я, змушений лікуватися від травми, має підвищене психологічне навантаження, порушені його нормальні життєві стосунки, внаслідок травми. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина ОСОБА_3 у спричиненні потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди доведена зазначеними вище доказами, дослідженими судом. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_6 суд враховує характер правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 обсяг та глибину фізичних, душевних і психічних страждань позивача, якому обвинувачений спричинив тяжке тілесне ушкодження, вимоги розумності, виваженості та справедливості, характер і тривалість страждань, які переносив потерпілий стан його здоров`я, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках.

Враховуючи викладені вище обставини справи, суд вважає, що позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково і з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 слід стягнути 17000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

На підставі викладеного вище, ст.ст.23, 1167 ЦК України, керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1)не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;

2)повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3)періодично з`являтись для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди..

Речові докази по справі: металевий автомобільний ключ сірого кольору марки «Матрікс» - конфіскувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кельменецький районний суд. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя