Справа №464/764/16-к
пр № 1-кс/464/136/16
УХВАЛА
17 березня 2016 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження , -

в с т а н о в и в :
скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 25 грудня 2015 р. про закриття кримінального провадження за ст.382 КК України, покликаючись на незаконність винесення такої.

Під час розгляду скарги у суді скаржник скаргу підтримала та просить задоволити. При цьому слідчим суддею при встановленні анкетних даних скаржника встановлено, що хоч така подала та підписала скаргу як ОСОБА_6 » ОСОБА_7 , однак прізвище такої згідно з паспортних даних (копія паспорта наявна в матеріалах справи) « ОСОБА_3 ».

У судовому засіданні прокурор проти скарги заперечив, вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена правомірно.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали даної скарги, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність задоволення вимог скаржника з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Встановлено, що у провадженні слідчого Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження №0003023, відомості про яке 11 грудня 2013 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.382 КК України. Згідно з фабулою, 10 грудня 2013 р. в чергову частину Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області із письмовою заявою звернулась ОСОБА_8 щодо невиконання рішення суду. Із заяви про вчинення кримінального правопорушення, поданої скаржником 10 грудня 2013 р. про вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що остання покликається на умисне невиконання судових рішень подружжям ОСОБА_9 , зокрема ОСОБА_10 (ст.382 КК України).
Згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 25 грудня 2015 р. кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

У відповідності до вимог ст.110 КПК України зміст мотивувальної частини постанови слідчого повинен містити відомості про: обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Проте, вищезазначена постанова слідчого від 30 жовтня 2015 р. про закриття кримінального провадження не містить мотивів такого рішення та їх обґрунтування з огляду на зміст заяви про кримінальне правопорушення.

Так, за диспозицією ч.1 ст.382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Об`єктом злочину є порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішень. Об`єктивна сторона злочину за ч.1 ст.382 КК полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню. Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання. Перешкоджання виконанню судового акта - це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання, наприклад, підкуп або обман державного виконавця, погрози або насильство щодо нього тощо. Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом. За ч.1 ст.382 КК, якщо злочин вчиняється шляхом невиконання судового акта, суб`єкт злочину - спеціальний, оскільки ним може бути лише така особа, на яку законом і цим судовим актом покладений обов язок з його виконання і вона має реальну можливість його виконати. Якщо ж передбачений ч.1 ст.382 КК злочин здійснюється шляхом перешкоджання виконанню судового акта, то з урахуванням характеру дій, які можуть становити зміст такого перешкоджання, вчинити цей злочин може як спеціальний суб`єкт - зобов`язана до виконання судового акта особа, так і загальний - будь-яка особа, що досягла 16-річного віку.
У матеріалах кримінального провадження наявні копії судових рішень, які всупереч вимогам Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах…, не завірені належним чином із відомостями про набраннями ними законної сили, як цього вимагає ст.382 КК України. Відповідно до даних копії заочним рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23 серпня 2011 р. по справі №2-1741/11 за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_11 , треті особи Львівське комунальне підприємство «Новий Львів», ОСОБА_8 про демонтаж самочинно встановленої огорожі ухвалено зобов`язати ОСОБА_11 демонтувати самочинно встановлену огорожу навколо житлового будинку АДРЕСА_1 . Рішенням апеляційного суду Львівської області від 20 лютого 2012 р. заочне рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23 серпня 2011 р. в часині зобов`язання ОСОБА_11 демонтувати встановлену огорожу між суміжними земельними ділянками житлового будинку АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2012 р. рішення апеляційного суду Львівської області від 20 лютого 2012 р. скасовано, а рішення Сихівського районного суду м.Львова від 23 серпня 2011 р. залишено без змін.
У відповідності до вимог ст.ст.2, 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається та здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження на примусовому виконанні головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_12 перебував виконавчий лист №2-1741/11, виданий 9 вересня 2013 р. Сихівським районним судом м.Львова, про зобов`язання ОСОБА_11 демонтувати самочинно встановлену огорожу навколо житлового будинку АДРЕСА_1 (ВП №39770676). Постановою державного виконавця від 7 жовтня 2013 р. згадане виконавче провадження закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» - фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчим всупереч вимогам ст.ст.91-94 КПК України не зібрано доказів обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні за ч.1 ст.382 КК України та не надано їм оцінку, зокрема не зібрано та досліджено всіх матеріалів - відсутні належним чином копії судових рішень з інформацією про набрання ними законної сили, по невиконанню яких здійснюється кримінальне провадження, а також інші матеріали чи відомості судової справи, необхідні для досудового розслідування; не витребувано дані про оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження як в порядку цивільного судочинства (скарга на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця), так і в порядку адміністративного судочинства залежно від суб`єкту оскарження; не досліджено всіх обставин виконання судових рішень та закінчення виконавчого провадження; не встановлено та не допитано всіх свідків у кримінальному провадженні, зокрема не проведено допиту ОСОБА_10 , на якого безпосередньо вказує скаржник. Крім того, у протоколі допиту свідка особу скаржника зазначено « ОСОБА_13 », при наявності в матеріалах провадження посвідчення службовця УНЗ №154 на прізвище « ОСОБА_3 », тобто навіть належним чином не встановлено особу та анкетні дані свідка.

Також слідчим не враховано показання свідка ОСОБА_14 , заступника начальника відділу житлового господарства Сихівської районної адміністрації, дані ним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000310 від 3 лютого 2015 р., копія якого знаходиться в матеріалах даного кримінального провадження, про те, що після виконання рішення суду ОСОБА_11 було повторно збудовано частину огорожі у зв`язку з чим розпорядженням голови районної адміністрації від 29 листопада 2013 р. №568 ОСОБА_11 було зобов`язано її демонтувати.

З огляду на перебування судового рішення на примусовому виконанні та вимог ч.2 ст.382 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчинені службовою особою, то слідчим не дано відповідну оцінку тим обставинам, про що і зазначено у поданій скарзі скаржником.

На підставі наведеного вище, постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 25 грудня 2015 р. слід скасувати. Щодо порушення дисциплінарного провадження за бездіяльність групи прокурорів, що викладено в заяві скаржника, поданої скаржником в рамках даної скарги, то таке не входить в повноваження слідчого судді визначеного кримінальним процесуальним законодавством.

Керуючись ст.ст.303-307, 369-372 КПК України, -

у х в а л и в :
скаргу задоволити.

Постанову слідчого Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 25 грудня 2015 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003023 від 11 грудня 2013 р., - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1