Номер провадження: 11-кп/785/558/16
Номер справи місцевого суду: 523/2730/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11.02.2016 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000813 від 25.11.2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Велика Балка Біляївського району Одеської області, громадянин України, з середньо - спеціальною освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживаючий АДРЕСА_2 , раніше засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2012 року за ч.2 ст.186,69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
засуджений за ст. 152 ч. 3 КК України до 8 років позбавлення волі.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахований в строк відбутого покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 25.11.2014 року до 25.02.2015 року, у співвідношенні один день попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 засуджений за те, що 25 листопада 2014 року, близько 22:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля спорткомплексу «Олімп», розташованого на АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайому йому неповнолітню ОСОБА_9 , в зв`язку із чим у нього раптово виник умисел на її зґвалтування.
Реалізуючи злочинний умисел на зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 , обвинувачений став переслідувати потерпілу по стежці, по якій потерпіла прямувала до свого буд. АДРЕСА_4 .
Наздогнавши ОСОБА_9 , з метою подолання можливого опору потерпілої, обвинувачений охопив потерпілу однією рукою за талію, а іншою рукою приставив до живота ОСОБА_9 металевий предмет, а саме запальничку з металевою частиною, чим налякав потерпілу, та, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, наказав йти разом з ним в бік неосвітленої, безлюдної, незабудованої місцевості, розташованої між вищезазначеним будинком та спорткомплексом.
Перебуваючи на цій ділянці місцевості ОСОБА_9 , за вимогою ОСОБА_8 , зняла одяг та нижню білизну, лягла на землю, після чого обвинувачений, будучи обізнаним про її неповнолітній вік, зґвалтував потерпілу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати на підставі ст. 409 КПК України та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на припущеннях, на суперечливих доказах, суд не вмотивував у вироку чому не взяв до уваги висновки експертиз, які підтверджують відсутність доказів наявності статевого акту між потерпілою та обвинуваченим, та чому не прийняв дані докази.
Зокрема, захисник зазначив, що у висновку експертизи №3254/123-Д від 25.12.2014 року у потерпілої не виявлено тілесних ушкоджень та біологічних слідів злочину, експерт категорично висловився відносно підтвердження наявності факту статевого акту.
Суд у вироку не дав належної оцінки іншим експертним дослідженням, згідно яких на речах обвинуваченого та потерпілої відсутні біологічні сліди злочину
Пояснення експерта в судовому засіданні про те, що висновки зазначеної експертизи не виключають вчинення статевого акту є припущенням, не можуть бути прийняті як доказ та покладенні в основу вироку.
Також захисник послався на те, що суд, в порушення вимог ст. 22 КПК України, відмовив стороні захисту в наданні доказів, а саме в допиті свідків в судовому засіданні
Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний сул приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч.3 КК України, як зґвалтування, тобто статеві зносини із погрозою застосування фізичного насильства, вчинене щодо неповнолітньої, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, в повному обсязі, з дотриманням вимог ст. 370 КПК України, встановлена у вироку суду згідно з нормами матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Так, факт зґвалтування обвинуваченим ОСОБА_8 неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 , які є прямими доказами, показаннями свідка ОСОБА_10 , а також свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є очевидцями затримання обвинуваченого, дослідженими у судовому засіданні у встановленому законом порядку, на підставі яких суд правильно встановив обставини події злочину.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 пояснили, що потерпіла ОСОБА_9 пішла проводжати додому свою подругу ОСОБА_10 , після чого пішла до своєї сестри ОСОБА_11 , яка проживає в буд. АДРЕСА_4 .
Потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що після того, як вона провела подругу ОСОБА_10 та поверталася до сестри ОСОБА_11 , до неї ззаду підійшов раніше незнайомий обвинувачений ОСОБА_8 , від якого вона відчула запах алкоголю. ОСОБА_8 взяв її за талію зліва, приклав до її живота металевий предмет, який вона сприйняла, як ніж, та висловив погрозу: «Закрий рот, а то заріжу», та повів її на безлюдну місцевість біля спорткомплексу. Обвинуваченийнасильно посадив її під деревом та спитав про її вік, на що вона відповіла, що їй лише 17 років. Потім обвинувачений наказав їй роздягнутися та лягти на землю, що вона, будучи наляканої застосуванням ножа та побоюючись за власне життя, в зв`язку з чим не чинила жодного супротиву, виконала, зняла одяг, нижню білизну, після чого обвинувачений її зґвалтував.

Під час статевого акту, з метою припинення насилля, вона, під приводом продовження відносин, запропонувала обвинуваченому пройти до квартири сестри,запевнила останнього, що не розповість нікому про зґвалтування, на що обвинувачений погодився, під час прямування до квартири сестри утримував її за руку.

Після того, як вони прийшли до будинку обвинувачений залишився чекати її на сходах, а вона відразу ж повідомила своїм родичам про зґвалтування, останні викликали міліцію, зателефонували своїм друзям, обвинуваченого затримали на сходах.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що її сестра ОСОБА_9 , у волоссі якої була солома, порядок одягу порушений, буда відсутня одна сережка, забігла на кухню квартири, почала істерично плакати та розповіла, що її щойно зґвалтував чоловік, який в даний час чекає її на сходах. Брат негайно передзвонив своїм друзям та попросив допомоги, було викликано міліцію. Було чутно, як обвинувачений побіг сходами вниз до паркінгу, але вимушений був піднятися, оскільки до входу в парадну прибули друзі брата. Сусід, а також працівники міліції, які прибули, затримали обвинуваченого, який повідомив, що потерпілу зґвалтував його друг Вітя.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що є сусідом свідка ОСОБА_11 , вийшов на сходи зустрічати з роботи дружину, побачив обвинуваченого, який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. На сходи вибігла сусідка та сказала, що цей незнайомець зґвалтував її сестру, після чого він наказав обвинуваченому чекати прибуття працівників міліції, які затримали обвинуваченого.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили, що їх по телефону визвав на допомогу брат потерпілої у зв`язку із її зґвалтуванням. Вони прибули до парадної, стали розшукувати обвинуваченого у паркінгу та на сходах, але дізналися, що обвинуваченого затримав сусід.

Апеляційний суд вважає, що суд 1-ї інстанції обґрунтовано визнав показання потерпілої ОСОБА_9 та свідківОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 достовірними, оскільки вони давали показання послідовно, в ході досудового розслідування та судового розгляду, зазначені показання повністю узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються іншими доказами по справі.
Так, згідно протоколів огляду місця події від 25.11.2014 року від 26.11.2014 року, висновку криміналістичної експертизи №6377/14 від 30.12.2014 року, вбачається, що на місці злочину, вказаному потерпілою, була вилучена сережка потерпілої ОСОБА_9 . Грунт, вилучений з місяця події та з кросівок обвинуваченого, мають загальну групу приналежності.

Крім того, потерпіла ОСОБА_9 26 та 27 листопада 2014 року впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 , як ґвалтівника, а також при проведенні слідчого експерименту відтворила обстановку та обставини злочину, які знайшли підтвердження іншими доказами.

В апеляційній скарзі достовірність показань потерпілої, свідків, а також зазначених доказів під сумнів не ставилась.

Крім того, при судовому розгляді обвинувачений ОСОБА_8 факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, наявності у нього запальнички, яка, за показаннями потерпілої, була останнім використана при погрозі застосування фізичного насильства, а також роздягання та статевого акту з раніше незнайомою потерпілою ОСОБА_9 не заперечував, однак стверджував, що потерпіла добровільно запропонувала йому вступити в статеві зносини.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого щодо добровільності неповнолітньої ОСОБА_9 на статеві зносини з раніше незнайомим обвинуваченим, оскільки ці показання спростовуються зазначеними обставинами кримінального провадження, які були достовірно встановлені у вироку суду на підставі зазначених показань потерпілої та свідків, зокрема, несподіваність нападу обвинуваченого з застосуванням погрози фізичним насильством, час та місцевість, за яких потерпілій не могли надати допомогу, в зв`язку з чим вона була вимушена погодитися на статеві зносини, але, після того, як змогла вмовити обвинуваченого пройти до будинку, негайно повідомила родичів, після чого останній був затриманий.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги наступні докази, які унеможливлюють добровільність неповнолітньої ОСОБА_9 на статеві зносини з обвинуваченим, та підтверджують стан потерпілої під час злочину

Так, показаннях свідки зазначали наявність у потерпілої ОСОБА_9 , яка прибігла додому, стресового стану.

Згідно висновку комплексної амбулаторної психолого психіатричної експертизи №678 від 17 грудня 2014 року, потерпіла під час події злочину перебувала у стресовому стані, стані вираженої нервово-психічної напруги, страху, відчаю, що в поєднанні з особливостями ситуації (фактор несподіваності, темний час доби, фізична перевага обвинуваченого) знизило її здатність до активного спротиву ґвалтівнику.

Апеляційний суд вважає, що суд у вироку, при встановленні зазначених обстави, обґрунтовано прийняв до уваги, що потерпіла ОСОБА_9 виключно позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, в тому числі класним керівником ОСОБА_15 в судовому засіданні

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дослідив докази по справі в повному обсязі, дав їм належну оцінку, як належним, допустимим, достовірним та достатнім, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення, з наданням належної правової кваліфікації його діям за ст. 152 ч. 3 КК України.

Зокрема, апеляційний суд вважає, що в повному обсязі доведена об`єктивна сторона інкримінованого злочину, який має формальний склад та вважається закінченим з моменту початку насильницького статевого акту. Також доведена погроза застосування обвинуваченим фізичного насильства щодо неповнолітньої потерпілої, яку остання, з урахуванням встановлених обставин злочину, сприймала, як дійсну, так як вважала, що обвинувачений використовує не запальничку, а ніж, застосування якого обвинувачений супроводжував висловлюванням зарізати потерпілу, чим був зламаний її опір, що змусило її поступитися на домагання обвинуваченого та вступити в статеві зносини.

При цьому, згідно диспозиції ст. 152 КК України, відповідальність настає незалежно від того чи мав ґвалтівник намір дійсно реалізувати погрозу або розраховував лише психічно вплинути на неповнолітню потерпілу.

Аналіз зазначених доказів підтверджує правильність встановлення у вироку суду фактичних обставин кримінального провадження, оскільки доказів, якими б висновки суду спростовувались або не були досліджені та безпідставно не прийняті до уваги не вбачається, в апеляційній скарзі не зазначено

Доводи в апеляційній скарзі захисника про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на припущеннях, на суперечливих доказах, суд не вмотивував у вироку чому не взяв до уваги висновки експертиз, які підтверджують відсутність доказів наявності статевого акту між потерпілою та обвинуваченим, та чому не прийняв дані докази, спростовуються вироком суду, мотивувальна частина якого відповідає вимогам ст. 374 ч. 3 КПК України, всі зазначені докази були проаналізовані та оцінені, згідно вимог ст. 94 КПК України.
Зокрема, суд у вироку надав відповідну оцінку висновкам експертів, в тому числі висновку експертизи №3254/123-Д від 25.12.2014 року, якими у потерпілої не виявлено тілесних ушкоджень, а також у потерпілої та обвинуваченого не виявлено біологічних слідів злочину, як доказам, які не свідчать про відсутність події злочину.
При цьому, суд мотивував зазначену оцінку поясненнями в судовому засіданні експертів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які пояснили, що обставини, встановлені в зазначених експертних висновках, не виключають статевого акту між потерпілою та обвинуваченим.
Доводи в апеляційній скарзі захисника про те, що пояснення експертів є припущеннями не можуть бути прийняті до уваги, так як експертні висновки та пояснення експертів не припускають наявність статевого акту між потерпілою та обвинуваченим, а дають висновок про те, що при відсутності біологічних слідів злочину не виключається вчинення злочину.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність події злочину, з посиланням на висновки експертиз, а також на відсутність в діях обвинуваченого складу злочину, з посиланням на добровільність потерпілою на статеві зносини з обвинуваченим, є суперечливими, надуманими та голослівними, висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого не спростованні.
В апеляційній скарзі захисник послався на те, що суд, в порушення вимог ст. 22 КПК України, відмовив стороні захисту в наданні доказів, а саме в допиті свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які обізнані з пояснень інших осіб про те, що неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 звинувачує інших чоловіків в зґвалтуванні та вимагає з них гроші.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні усного клопотання захисника, та також відмовив в зазначеному клопотанні при апеляційному розгляді скарги, на підставі ст. 97 КПК України, оскільки показання зазначених осіб, які є подругами сестри обвинуваченого, не є свідками даного злочину, давали б показання з чужих слів, за іншими кримінальними правопорушеннями, в даному випадку, є очевидно недопустимими та неналежними доказами.
Крім того, в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження відсутні відомості про вимагання потерпілою ОСОБА_9 у обвинуваченого грошей.

При заявлені клопотання в апеляційному розгляді захисник не зміг конкретно вказати інших кримінальних проваджень щодо зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 , за якими остання могла б вимагати гроші у підозрюваних, обвинувачених.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що висновки вироку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтвердження не знайшли, підстави, необхідні для ухвалення обвинувального вироку, були встановлені, при судовому розгляді кримінального провадження були у встановленому законом порядку дослідженні докази, перевірені та оцінені судом належним чином, як достовірні та достатні, на підставі яких була встановлена вина обвинуваченого в інкримінованих злочинах та правильно кваліфіковані його дії.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для скасування вироку суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.376 ч.2,404,405,407,408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11.02.2016 року, яким ОСОБА_8 засуджений за с за ст. 152 ч. 3 КК України до 8 років позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали буде оголошений 20.05.2016 року о 10.:00 год. Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2