Справа № 463/6009/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/90/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
Головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190, ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та його адвоката ОСОБА_7 , на вирок Личаківського районного суду м.Львова від 16 листопада 2015 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_9

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і призначено йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі; за ч.1 ст.190 КК України заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) та за ч.2 ст.190 КК України шахрайство, вчинене повторно виправдано за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 рахується з часу його фактичного затримання 17.08.2014р.

Запобіжний захід ОСОБА_6 тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 ,12.08.2014 року в період часу з 15-00 год. до 15-30 год., перебуваючи в гостях у свого батька ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_2 , в ході побутового конфлікту, який переріс в бійку, умисно, з мотивів неприязних відносин, які раптово виникли внаслідок словесного конфлікту, з метою заподіяння останньому смерті, наніс своєму батькові ОСОБА_10 колото-різані удари предметом подібним до клинка ножа по тілу, а саме в ділянку голови, грудей та живота, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох проникаючих ран в ліву плевральну порожнину з пошкодженням легені, що супроводжувалося крововиливом в ліву плевральну порожнину і ускладнилося гемопневмотороксом; десятьох ран на голові лінійної форми та дугоподібної форми; трьох пошкоджень лінійної форми по зовнішній поверхні лівої легені; чотирнадцятьох ран лінійної форми на животі зліва (чотири із ран проникаючі), які згідно з висновком судово-медичної експертизи №667/2014 від 25.09.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого, який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці вчинення злочину. В подальшому, ОСОБА_6 , з метою укриття злочину імітував вчинення викрадення майна, а саме порушив обстановку в приміщенні квартири, де відбулось вбивство, після чого з місця вчинення злочину втік.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Личаківського районного суду м.Львова від 16 листопада 2015 року в частині призначеного покарання за ч.1 ст.115 КК України змінити та, застосувавши ст.69 КК України, призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.115 КК України, в решті залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений покликається на те, що він вчинив злочин внаслідок протиправних дій потерпілого, захищаючись від останнього, який напав на нього з ножем.

Адвокат ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що не згідний з оскаржуваним вироком в частині визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Вказує на те, що жоден із документів, на які покликається суд у своєму вироку, не містить доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства. На його думку, в діях ОСОБА_6 вбачається склад злочину, передбаченого ст.118 КК України. Відтак просить оскаржуваний вирок в частині визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, змінити та визнати останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, і призначити міру покарання в межах санкції цієї статті, в решті вирок залишити без змін. Вважає, що його довіритель перебував у стані необхідної оборони і захищався.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його адвоката на підтримання поданих апеляційних скарг, прокурора, який вважає їх безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та просить залишити його без змін, потерпілого, який просить залишити апеляційні скарги без задоволення, прослухавши звукозаписи на технічних носіях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
На переконання колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом всебічно й повно досліджені, та таким надана вірна оцінка.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково та зазначив, що умислу на заподіяння смерті батькові в нього не було, а щодо заподіяння останньому тілесних ушкоджень пояснив, що проявив самозахист від фізичного насильства потерпілого. Зазначив, що з останнім у нього були доволі напружені відносини, батько зловживав алкогольними напоями, і коли він був в стані алкогольного сп`яніння, він намагався уникати з ним зустрічі, оскільки такий його принижував та намагався його виховувати. 12.08.2014 року приблизно о 16 год, прибувши до батька в квартиру АДРЕСА_2 на святкування дня народження останнього, такий вже був в стані алкогольного сп`яніння. Вони присіли за стіл в кухні, батько пив горілку, паралельно виховував його, ображав, пригнічував морально і розмова закінчилась тим, що він розплакався і пішов в коридор вдягатись. В цей час батько з криками, тримаючи в руці ніж, підійшов до нього і почав його шарпати, розбив ним дзеркало, як наслідок відбулась бійка. В процесі бійки обвинувачений вихватив у батька ніж, що відбулось далі не пам`ятає, оскільки він перебував в шоковому стані. Пам`ятає лише те, що він в подальшому вибіг з квартири та поїхав додому на АДРЕСА_1 . Про інцидент, який відбувся між ним та батьком нікого, зокрема правоохоронні органи, він не повідомляв, оскільки не сподівався, що батько загине.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфікавовані судом за ч.1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Винуватість обвинуваченого підтверджується сукупністю доказів по справі, зібраних під час досудового розслідування та перевірених судом, зокрема:

показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які підтвердили, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 були напружені відносини, останні додали, що ОСОБА_10 зловживав спиртними напоями;

показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які підтвердили те, що обвинувачений ОСОБА_6 12.08.2014 року мав травмовану ногу;

показаннями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_15 з приводу проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , висновок №667/2014 від 17.08.2014 року, який зазначив, що труп знаходився в стані гниття, рани були заподіяні при житті особи і при вчасному наданні медичної допомоги, при таких ушкодженнях потерпілий міг вижити. Також додав, що при токсикологічній експертизі стегна трупа виявлено етиловий спирт в кількості 2, 19‰ , що відноситься до середнього ступеня алкогольного сп`яніння;

рапортом о/у СКР Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_16 , з якого вбачається, що 17.08.2014 року при спілкуванні з обвинуваченим, останній повідомив йому та начальнику карного розшуку Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_17 про вбивство свого батька (т.2 а.к.п.9-10);

протоколом огляду місця події від 17.08.2014 року та фототаблиці до нього, згідно з яким оглянуто квартиру АДРЕСА_2 та виявлено труп ОСОБА_10 (т.2 а.к.п.12-55);

протоколом огляду трупа від 18.08.2014 року, відповідно до якого оглянуто труп ОСОБА_10 , на тілі якого виявлено множинні колото-різані рани (т.2 а.к.п. 57-59);

довідкою Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні, згідно з якою обвинуваченому 12.08.2014 року о 18-45год. поставлено діагноз: закритий перелом 2-ої плеснової кістки правої стопи (т.3 а.к.п.73);

довідкою міського травматологічного пункту №2 про те, що 12.08.2014 року обвинувачений звертався за медичною допомогою з приводу закритого перелому 2-ої плеснової кістки правої стопи (т.3 а.к.п.74);

висновком експерта №1451 від 18-22.08.2014 року, згідно з яким із записів медичної документації та рентгенознімку у ОСОБА_6 виявлено перелом 2-ї плеснової кістки правої стопи без зміщення, який утворився від дії тупого предмета, міг виникнути 12 серпня 2014 року та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я. Категорично стверджувати про механізм утворення вказаного перелому неможливо, він міг виникнути як при стрибку з висоти, так і внаслідок прямої дії, тобто падіння на ногу тупого предмета. Крім того, у нього виявлено поверхневу рану в стадії гоєння та подряпину на долонній поверхні правої руки, які утворились від дії загостреного предмета, могли виникнути за 6-9 діб до огляду та відносяться до легкого тілесного ушкодження (т.3 а.к.п.77-78);

протоколом огляду місця події від 19.08.2014 року та фототаблиці до нього, згідно з яким проведено повторний огляд приміщення квартири АДРЕСА_2 (т.3 а.к.п.121-131);

протоколом огляду трупа від 20.08.2014 року, згідно з яким на тілі трупа ОСОБА_10 виявлено множинні колото-різані рани (т.3 а.к.п.145);

висновком експерта №667/2014 від 17.08.2014р., яким встановлено, що смерть ОСОБА_10 могла настати від чотирьох проникаючих ран в ліву плевральну порожнину з пошкодженням легені, що супроводжувалося крововиливом в ліву превральну порожнину і ускладнилося гемопневмотороксом. Наявні множинні рани на голові, грудях і животі ймовірніше всього супроводжувалися зовнішньою кровотечею, що сприяло настання смерті. Беручи до уваги стан вираженості пізніх трупних явищ, смерть ОСОБА_10 могла настати за 5-7 діб до моменту проведення судово-медичної експертизи його трупа. Виявлено також наступні пошкодження: вісім лінійної форми ран на голові, дугоподібної форми рана на голові, двопроменева рана у вигляді кута в тім`яно-потиличній ділянці зліва, чотири проникаючих лінійної форми рани на грудях зліва, три пошкодження лінійної форми по зовнішній поверхні лівої легені, чотирнадцять лінійної форми ран на животі зліва (чотири із ран проникаючі). В тім`яній ділянці голови - забійну рану, котра утворилася від дії твердого тупого предмету з обмеженою поверхнею. Дати відповідь в категоричній формі про механізм утворення решта ран не надається можливим через гнильні зміни шкірних покривів та вплив на краї ран личинок мух. Але оскільки виявлені рани на грудній клітці і животі мали лінійну форму, раневий канал, то можна вважати, що мала місце дія плоским, ріжучим предметом, не виключено клинком ножа. Проникаючі рани на грудях і животі мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення. Решта ран мають ознаки легкого тілесного пошкодження. При судово-токсилогічній експертизі стегна ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в кількості - 2,19‰ (т.3 а.к.п.225-228);

висновком експерта №2686/2014-т від 21.08.2014 року, згідно з яким при судово-токсикологічній експертизі м`яза стегна з трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в кількості 2,19 ‰, не виявлено: метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів (т.3 а.к.п.229);

висновком експертизи №2181/2014 від 15.09.2014 року, якою виявлено крововиливи в присланій гнильно зміненій шкірі (т.3 а.к.п.233).

висновком експерта №226/2014-мк від 19.09.2014 року, згідно з яким при проведенні судово-медичної експертизи клаптів шкіри від трупа ОСОБА_10 у відділенні судово-медичної криміналістики на клапті шкіри з тім`яної ділянки голови справа було виявлено одну забійну рану, яка утворилась від дії твердого тупого предмету з обмеженою поверхнею, на клапті шкіри з підключичної ділянки зліва було виявлено одне наскрізне пошкодження, встановити механізм утворення якого не надається можливим в зв`язку із гнилісними змінами клаптя (т.3 а.к.п.234-239);

висновком експерта №273/2014-мк від 21.10.2014 року, яким встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи одягу та клаптів шкіри від трупа ОСОБА_10 у відділенні судово-медичної криміналістики на спинці, комірі заду та лівій полі сорочки було виявлено 20 колото-різаних пошкоджень, які утворились від дії плоского колючо-ріжучого предмету типу клинка ножа, який мав одне досить гостре лезо та обух. Найімовірніше три з чотирьох пошкоджень на комірі та у верхній частині сорочки могли бути заподіяні при проходженні клинка через складку одягу. На клапті шкіри з тім`яної ділянки голови справа було виявлено забійну рану, яка утворилась від дії твердого тупого предмету з обмеженою поверхнею. На клапті шкіри з підключичної ділянки зліва було виявлено одне наскрізне пошкодження, встановити механізм утворення якого не надається можливим в зв`язку з гнилісними змінами клаптя. Крім того, на лівому рукаві було виявлено розрив, який утворився внаслідок перерозтягування тканини. Множинні колото-різані пошкодження на спинці та лівій полі сорочки відповідають за локалізацією множинним ранам на тулубі трупа ОСОБА_10 .. Колото-різані пошкодження на комірі сорочки заду та спинці в верхній частині, пошкодженнями на тілі в даній ділянці не супроводжувались (т.4 а.к.п.13-17);

висновоком експерта №10/426 від 10.11.2014 року, згідно з яким, зокрема, генетичні ознаки слідів крові людини на марлевих тампонах зі змивами з умивальника (об`єкт №4) та з ручки вікна (об`єкт№7) є змішаними, містять генетичні ознаки двох чи більше осіб, серед яких присутні генетичні ознаки як фрагмента кістки ОСОБА_10 (об`єкт№1), так і зразка крові ОСОБА_6 (т.4 а.к.п.177-184).

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07 лютого 2003 року № 2, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

При вирішенні питання про наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, не можна механічно виходити з вимоги розмірності засобів посягання, інтенсивності захисту та інтенсивності посягання. При розв`язанні питання про наявність перевищення меж оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані та інші обставини (п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» від 26 квітня 2002 року №1).

З фактичних обставин та матеріалів провадження, оцінивши в сукупності місце, час вчинення злочину, дані про особу потерпілого, який був особою похилого віку та інвалідом, у якого була відсутня одна нога, характер небезпеки, що загрожувала особі обвинуваченого, обставини до та після скоєння злочину, характер заподіяних ушкоджень, їх кількість, спосіб та локалізацію, зокрема згідно з висновком експерта №667/2014 від 17.08.2014 року, потерпілому ОСОБА_10 були нанесені численні рани на голові, грудях і животі: вісім лінійної форми ран на голові, дугоподібної форми рана на голові, двопроменева рана у вигляді кута в тім`яно-потиличній ділянці зліва, чотири проникаючих лінійної форми рани на грудях зліва, три пошкодження лінійної форми по зовнішній поверхні лівої легені, чотирнадцять лінійної форми ран на животі зліва (чотири із ран проникаючі), забійна рана в тім`яній ділянці голови, а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема те, що ОСОБА_6 після нанесення тілесних ушкоджень залишив потерпілого, не надав такому необхідної допомоги, про вчинене не повідомив, зокрема, правоохоронні органи, згідно з протоколом огляду місця події від 17.08.2014 року та доданих до нього фототаблиць обстановка в квартирі АДРЕСА_2 була порушена, по всій квартирі містилися сліди крові, що свідчить про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому не лише в коридорі даного приміщення, тіло з явними ознаками гниття було закидане іншими речами, що на переконання колегії суддів, об`єктивно свідчить про спрямованість умислу останнього саме на заподіяння смерті ОСОБА_10 .

За вказаних обставин покликання апелянтів щодо самозахисту обвинуваченого та перевищення меж необхідної оборони, а отже невірну кваліфікацію його дій є безпідставними та розцінюється колегією суддів як намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за ч.1 ст.115 КК України.

Показання свідків в сукупності з іншими вищенаведеними дослідженими судом першої інстанції доказами, які не викликають будь-якого сумніву в їх правильності та допустимості, підтверджують причетність обвинуваченого до вбивства ОСОБА_10 , відтак доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог закону про кримінальну відповідальність, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, особу винного, який є особою молодого віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та обрав покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе за наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Обставин, які б дійсно беззастережно вказували на істотне зниження ступеня суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_6 злочину, як того вимагає норма закону про кримінальну відповідальність при призначенні покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом не встановлено, й такі не були наведені стороною захисту, відтак вимоги апеляційних скарг адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 в цій частині не підлягають до задоволення.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а отже підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
вирок Личаківського районного суду м.Львова від 16 листопада 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.
Зарахувати ОСОБА_6 у час відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17 серпня 2014 року по 26 вересня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4