Дата документу Справа № 333/2167/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/2167/15-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/740/16 ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 115 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, який має середню освіту, пенсіонер, неодружений, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Тримається під вартою з 20 лютого 2015 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 58 від 16.03.2015 року, в розмірі 614 гривень 40 коп.

Вироком вирішена доля речових доказів у порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 вказує на відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілої, а відтак, зазначає на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_8 судом першої інстанції, у зв`язку з чим просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 119 КК України та призначити останньому покарання в межах санкції ст. 119 КК України.

В апеляції захисник посилається на те, що судом не надано жодного обґрунтування наявності у засудженого умислу на вбивство потерпілої. При прийняті судового рішення судом не було враховано, що потерпіла та ОСОБА_8 мали дружні стосунки, та показання останнього, який на протязі досудового та судового слідства стверджував, що умислу на вбивство ОСОБА_10 не мав, а захищаючи своє життя від уявних нападників, перебуваючи в своєму будинку, після поштовху у спину, будучи упевнений, що його життю загрожує небезпека, схопив предмет на столі та вдарив нападника.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

19 лютого 2015 року, приблизно о 22-30 годині, ОСОБА_8 , маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, знаходячись у приміщенні будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_11 , з метою позбавлення життя, підійшов до останньої, яка знаходилась в приміщенні кімнати вказаного будинку, і за допомогою кухонного ножа, що взяв зі столу, наніс ОСОБА_11 садна вздовж лівої вітки нижньої щелепи та в області яремної вирізки, рани в проекції лівого плечового суглобу та на задній поверхні грудної клітини, сліпе колото-різане поранення лівої бокової поверхні шиї з ушкодженням стінки лівої сонної артерії, від чого того ж дня на місці події настала смерть ОСОБА_11 , чим скоїв умисне вбивство останньої. Сліпе колото-різане поранення лівої бокової поверхні шиї з ушкодженням стінки лівої сонної артерії є тяжким тілесним ушкодженням та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу; потерпілу ОСОБА_7 , яка ставила під сумнів, що ОСОБА_8 мав умисел на вбивство потерпілої, а діяв з обставин, які не були судом встановлені; думку прокурора про скасування вироку у зв`язку з істотними порушеннями КПК України щодо складу суду, та неповнотою судового розгляду, невідповідністю вироку вимогам ст. 370 КПК України; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, а вирок скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, у відповідності до ст.ст. 412, 415 КПК України є ухвалення судового рішення незаконним складом суду.

Відповідно до положень ст. 319 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті та статтею 320 цього Кодексу.

При чому, згідно з ч. 2 ст. 319 КПК України рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати

повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді, суд може прийняти саме вмотивованою ухвалою.

Аналіз положень ст.ст. 370, 319 КПК України дає підстави зробити висновок, що вмотивована ухвала може бути лише в письмовому вигляді. Разом з тим, така ухвала в матеріалах справи відсутня.

Між тим, як вбачається з протоколу автоматичної зміни колегії суддів від 10.12.2015 р. суддя ОСОБА_12 була замінена на суддю ОСОБА_13 .

Згідно з журналом судового засідання від 17.12.2015 р. та технічного запису судового засідання головуючий суддя довів до відома учасників судового провадження про зміну в складі суддів та заслухав думку учасників щодо потреби дослідження та проведення процесуальних дій з початку.

Крім того, на думку колегії суддів, судовий розгляд кримінального провадження не відповідає вимогам про повноту судового розгляду, оскільки під час його проведення залишились недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, також висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а сам вирок не відповідає вимогам ст. 370 КПК України з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з положеннями ст. 91 КПК України доказуванню підлягають форма вини, мотив и мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок; за наявності суперечливих доказів, у судовому рішенні не зазначено , чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Як вбачається зі змісту вироку, сформульоване судом обвинувачення не підтверджується дослідженими судом та викладеними у вироку доказами.

Відповідно до висновків суду ОСОБА_8 , з метою умисного заподіяння смерті на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою позбавлення життя підійшов до ОСОБА_14 і за допомогою кухонного ножа, який взяв зі столу, наніс останньої садна, чим скоїв умисне вбивство.

У мотивувальній частині вироку суд послався на докази на підтвердження, встановлених судом обставин, а саме: покази потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , експертів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , письмові докази: рапорт, протокол огляду місця події від 20.02.2015 року, протокол освідування особи від 21.02.2015 року, висновки судово-медичних експертиз ОСОБА_8 , висновки судово-медичної експертизи трупа, та речей ОСОБА_14 , ножа, одягу, взуття, нігтьових пластин та змивів з рук одяг ОСОБА_8 , протокол проведення слідчого експерименту від 25.03.2015 року за участю ОСОБА_8 .

Проте, суд не вказав які саме данні з вищезазначених доказів підтверджують обвинувачення, визнане судом доведеним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою провину частково, та пояснив суду, що він отримав поштовх у спину, від чого вдарився головою об стіну, отримав ушкодження та впав. У приміщенні світло було вимкнено. Він уявив, що його вбивають, він схопив щось зі столу та почав відмахуватися. Після чого втратив свідомість, коли прийшов до тями , та включив світло побачив, що лежить ОСОБА_14 . Обвинувачений стверджував, що при цьому він отримав ушкодження, які зафіксував слідчий.

При проведені слідчого експерименту від 25.03.2015 року ОСОБА_8 таким же чином розповідав обставини справи, посилаючись на наявність уявної оборони (т. 1 а.с. 217-221).

Між тим, у вироку тільки вказано, що із протоколу проведення слідчого експерименту від 25.03.2015 р. суд встановив, що ОСОБА_8 за участю захисника і статиста розповів про події, що мали місце 19.02.2015 року.
Також у вироку суд першої інстанції зазначив, що експерт ОСОБА_19 суду пояснив, що смертельне поранення потерпілої в області шиї, знаходяться в одній площині, та могло мати місце при обставинах, вказаних ОСОБА_8 при проведені слідчого експерименту.
Суд також послався у вироку на данні протоколу освідування особи від 21.02.15 р. де містяться данні про те, що при освідуванні в присутності двох понятих, за участю захисника у підозрюваного ОСОБА_8 встановлено наявність на тілі тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 75).

Відповідно до пояснень у суді першої інстанції свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вони підтвердили що ОСОБА_8 не визнавав свою провину у умисному вбивстві ОСОБА_14 .

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції не з`ясував обставини які мають істотне значення для ухвалення судового рішення та у вироку не зазначив зміст протоколу проведення слідчого експерименту від 25.03.2015 р.; які обставини були встановлені при проведенні слідчої дії; який був встановлений механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій; які саме тілесні ушкодження встановив слідчий при освідуванні підозрюваного ОСОБА_8 та при яких обставинах він їх отримав.
Із змісту вироку та із наведених в ньому досліджених доказів не зрозуміло, в результаті якої кількості нанесених ушкоджень, виявлених у ОСОБА_11 настала смерть потерпілої, мотив та обставини їх заподіяння, про що саме свідчать тілесні ушкодження, встановлені слідчим при освідуванні підозрюваного ОСОБА_8 , тобто суд не дослідив та не з`ясував обставини, які мають істотне значення для ухвалення судового рішення та належно не перевірив та не спростував доводи обвинуваченого про заподіяння шкоди потерпілій за наявності уявної оборони.

Колегія суддів вважає, що висновки суду не підтверджуються доказами, викладеними у мотивувальній частині вироку, суд не взяв до уваги та не оцінив всі докази по кримінальному провадженні з урахуванням вимог щодо неупередженого, всебічного, повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, та за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у своєму рішенні не зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

При таких обставинах, висновок суду про скоєння ОСОБА_8 умисного вбивства ОСОБА_11 , який обґрунтований загальними посиланнями на механізм спричинення тілесних ушкоджень, визначеним при проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого, локалізацією поранень, знаряддям злочину та кількістю завданих ударів, на думку колегії суддів, не можна визнати вмотивованим, законним, обґрунтованим, а судове рішення таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення по справі.

За наведених обставин, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 119 КК України підлягають перевірці при новому судовому розгляді, в ході якого суду належить повно, всебічно, неупереджено розглянути всі докази по справі, оцінити їх відповідно до вимог ст.94 КПК України, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Вирішуючи у відповідності до ч. 1 ст. 419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного. Оскільки обвинувачений тримається під вартою до набрання вироком законної сили, у зв`язку з тим, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції і під час апеляційного розгляду не встановлені підстави для зміни зазначеного запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів вважає необхідним строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 продовжити на 60 днів, по 26 червня 2016 року включно.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2016 року задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 днів, по 26 червня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: 1 2 3