Справа № 460/3937/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Яворівський районний суд Львівської області
в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченої: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня спеціальна, одруженої, технічного працівника Терновицького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів ДНЗ», такої, яка не має судимості,
за ст.191 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , займаючи посаду прибиральника службових приміщень Терновицького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів ДНЗ», отримуючи заробітну плату за рахунок бюджету відділу освіти Яворівської райдержадміністрації Львівської області, маючи намір на привласнення чужого майна, недотримуючись своїх посадових інструкцій, в період з січня місяця 2012 року по жовтень місяць 2014 року, умисно вчинила привласнення бюджетних коштів відділу освіти Яворівської РДА, а саме: достовірно знаючи, що у робочий час 11 січня 2012 року, 04 квітня 2012 року, 18 квітня 2012 року, 28 червня 2012 року, 08 липня 2012 року, 12 жовтня 2012 року, 22 лютого 2013 року, 25 лютого 2013 року, 13 березня 2013 року, 02 квітня 2013 року, 24 квітня 2013, 29 квітня 2013 року, 10 травня 2013 року, 21 травня 2013 року, 22 травня 2013 року, 29 травня 2013 року, 20 червня 2013 року, з 15 жовтня 2014 року по 18 жовтня 2014 року, вона перебувала за межами України у Республіці Польща і не могла, в зв`язку із цим, виконувати свої функціональні обов`язки, безпідставно привласнила нараховану відділом освіти Яворівської РДА заробітну плату за фактично не відпрацьований нею час, на загальну суму 978 гривень 60 копійок.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 , вчинила привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало у її віданні, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.191 КК України.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження, начальником Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , 27 липня 2016 року було досягнуто та підписано угоду про визнання винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, за змістом якої, підозрювана ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, а також сторони дійшли згоди, щодо призначення покарання обвинуваченій за ч.1 ст.191 КК України у виді тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення, відповідає вимогам ст.ст.468-470, 472 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.191 КК України, в тому числі, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, судом встановлено, що укладення угоди є добровільним волевиявленням сторін, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченою. При цьому, судом з`ясовано у обвинуваченої ОСОБА_5 та встановлено, що вона зможе реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.
Крім цього, обвинуваченій ОСОБА_5 роз`яснено зміст ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, який їй є зрозумілим та обвинуваченою усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є її відмова від здійснення прав, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, а саме: відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь. Також обвинуваченою усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченій ОСОБА_5 зрозумілі.
Після таких роз`яснень обвинувачена ОСОБА_5 не заперечила про затвердження угоди.
Прокурор також просить затвердити угоду про визнання винуватості обвинуваченою ОСОБА_5 .
Таким чином, за наслідками розгляду угоди про винуватість під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що нараховує суму 510 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, з ухваленням обвинувального вироку.
Керуючись ст.ст.314, 342-347, 368, 370, 374, 468-470, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 27 липня 2016 року, укладену між начальником Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 про визнання винуватості ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що нараховує суму 510 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вирок вважається таким, що не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1