АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/3249/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/604/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 7 квітня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого Індустріального ВП ГУНП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 .

Застосовано у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО м. Харкова на 60 днів до 3 червня 2016 року.

Визначено суму застави у розмірі 110240 грн.

Як зазначено в ухвалі, 5 квітня 2016 року матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за № 0001135 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Цього ж дня, о 19-00 год., ОСОБА_8 фактично затримано, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину без ухвали слідчого судді і доставлений до суду для розглядй клопотання.

6 квітня 2016 року ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченного ч. 3 ст. 186 КК України.

Задовольняючи клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КПК України, наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу і просить змінити йому запобіжний захід на більш мякий, не пов`язаний з позбавленням волі.

З апеляційної скарги якої вбачається що на його думку при винесені ухвали слідчого судді не враховано наявність неповнолітньої доньки та матері пенсійного віку.

Ч.3 ст.186 КК України інкримінована йому незаконно, кримінальне провадження здійснюється незаконним шляхом та є сфальсифікованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України; наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою ( а.с.40-44).

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про :

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК ;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с.49,50). З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, є неспроможними.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об*єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов*язана мати докази, достатні для пред*явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов*язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред*явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Наявність у ОСОБА_7 неповнолітньої дитини та матері пенсійного віку, як на те посилаються апелянт, суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшує та на правильність висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою не впливає.

Окрім того, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги є взаємовиключними, оскільки апелянт, стверджуючи про необґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить застосувати запобіжний захід, що не пов*язаний з утриманням підозрюваного під вартою.

Слідчий суддя врахував край негативну репутацію підозрюваного який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, та те, що він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.186 КК України під час іспитового строку за вироком Якимівського районного суду Запоріжської області від 9.12.2015 року за аналогічне кримінальне правопорушення.

За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов*язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м*яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 є недостатнім.

Керуючись положеннями КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя обґрунтовано визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні як альтернативний запобіжний захід.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Судова колегія зазначає що при викладенні апеляційних вимог необхідно враховувати також які процессуальні рішення має право винести апеляційний суд у відповідності до ч.3 ст.407 КПК України.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 7 квітня 2016 року щодо обрання у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: