Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2016 року Справа № 608/1959/15-к
Номер провадження 1-кп/608/41/2016
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за
4 серпня 2015 року біля 16 години житель с. Улашківці, Чортківського району ОСОБА_9 переслідуючи злочинну мету вступити в статеві зносини з малолітньою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою с. Улашківці, Чортківського району, почав переслідувати її на вулиці вказаного села. Наздогнавши ОСОБА_10 під автомобільним мостом через річку Серет, ОСОБА_9 , із застосуванням фізичного насильства штовхнув її на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 наказав ОСОБА_10 , яка знаходилась на землі, зняти свої труси. Незважаючи на відмову ОСОБА_10 виконати ці дії, ОСОБА_9 наніс їй декілька ударів по тілу, внаслідок чого потерпіла змушена була зняти труси. В подальшому ОСОБА_9 оголив свій статевий орган та використовуючи безпорадній стан потерпілої, намагався вступити із нею в статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, однак ОСОБА_9 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки в цей момент до місця скоєння злочину підбіг ОСОБА_11 , який припинив злочинні дії ОСОБА_12 ..
Таким чином, ОСОБА_9 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України, тобто, незакінчений замах на зґвалтування малолітньої.
Чортківська місцева прокуратура звернулася до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, посилаючись на те, що на час вчинення інкримінованого діяння та на час внесення клопотання останній виявляв органічний маячний розлад, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в мотивувальній частині клопотання.
Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні вважав необхідним клопотання прокуратури задовольнити та застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру.
Представник потерпілої у судове засідання не з`явився, просив суд справу слухати у його відсутності, щодо заявленого клопотання не заперечував.
Потерпіла в заяві, яка надійшла до суду просила суд розглядати клопотання без її участі, щодо вирішення клопотання покладається на думку суду.
В свою чергу, ухвалою суду від 07 квітня 2016 року явка ОСОБА_9 , виходячи з положень ч. 1 ст. 512 КПК України, з урахуванням відомостей, які містяться у висновку судово-психіатричної експертизи щодо характеру розладу психічної діяльності/психічного захворювання, та думки інших учасників провадження зі сторони захисту, визнана не обов`язковою.
Колегія суддів, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, виходячи із положень ст. ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу» та вважає за необхідне зазначити про таке.
Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
Обставини вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 152 Кримінального кодексу України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів.
Вказані обставини підтверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , та ОСОБА_13 .
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , суду показав, що 04.08.2015 року перебуваючи на річці с. Улашківці, почув дитячі крики, спочатку він подумав, що то купаються діти, але дитина то кричала, то затихала, пішов на дитячі крики, побачив, що дитина лежить на спині з задертим платтячком, а ОСОБА_9 зверху на дитині з опущеними штанами. Свідок ОСОБА_11 стягнув ОСОБА_9 з дитини, та сказав дитині тікати, сам взяв велосипед обвинуваченого, з яким пішов до сільської ради та сказав голові викликати міліцію.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , суду показав, що на той час працював сільським головою с. Улашківці, 04.08.2015 року біля 16:00 годин прибіг ОСОБА_14 дуже стривожений, і повідомив, що бачив, як ОСОБА_9 хотів зґвалтувати малолітню ОСОБА_10 , попросив, щоб він викликав міліцію.
Також вина обвинуваченого в скоєному злочині підтверджується і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема :
висновком експерта №239 від 06.08.2015 року , з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_10 виявлені два синці на обличчі, один синець на лівій вушній раковині, два синці на правій руці, один синець в правій підключичній ділянці, один синець на лівій руці, два синці на лівій нозі, три синці на правій нозі. Ці тілесні ушкодження, як в сукупності та к і кожен зокрема, належать до категорії легких та враховуючи їх вид та властивості утворилися від дії тупих предметів, можливо в час та при обставинах викладених у постанові. Цілісність дівочої перетинки у ОСОБА_10 не порушена;
висновком експерта №211 від 07.08.2015 року , з якого вбачається, що на підставі отриманих результатів, з урахуванням груп крові зазначених у постанові осіб не виключається походження виявленого в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_9 антигену В за рахунок його власних клітин. Не властивий йому антиген А, який виявлений в піднігтьовому вмісті лівої руки, може належати ОСОБА_10 , або будь-які іншій особі жіночої генетичної статі, носія антигену А системи АВ0;
висновком експерта №209 від 07.08.2015 року, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі накладань біоматеріалу на статевому члені ОСОБА_9 знайдено сперматозоїди та епітеліальні клітини особи жіночої генетичної статі, що підтверджується виявленням в ядрах клітин відповідного статево специфічного маркера. Крові не виявлено. Серологічним дослідженням визначено антигени А і В системи АВ0. На підставі отриманих результатів з урахуванням груп крові зазначених у постанові осіб та показників кальпоцитологічних тестів потерпілої, не виключається походження виявлених на статевому члені ОСОБА_9 слідів за рахунок змішування його власних виділень та вагінальних клітин ОСОБА_10
висновком експерта 212 від 07.08.2015 року, з якого вбачається, що враховуючи отримані результати та групу крові зазначених у постанові осіб, не виключається походження виявленого в піднігтьовому вмісті рук антигену А від самої ОСОБА_10 знайдений в піднігтьовому вмісті лівої руки антиген В, не властивий ОСОБА_10 , може належати ОСОБА_9 , або будь-якій іншій особі - носію антигену В системи АВ0.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 152 Кримінального кодексу України, у зв`язку з чим кваліфікує дії останнього, як незакінчений замах на зґвалтування малолітньої, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства.
Однак, у відповідності до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 159 від 30 березня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_9 на час скоєння інкримінованого йому злочину виявляв органічний маячний розлад, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час ОСОБА_9 виявляє органічний маячний розлад, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Таким чином, у судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_9 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, так як він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період вчинення інкримінованого діяння і на даний час також не може віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними.
У відповідності до вимог ст. ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Згідно п. 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади», вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосовано поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно -небезпечного діяння, дані про характер і тяжкість наявного у ОСОБА_9 психічного захворювання, зокрема дані, що містяться у висновку № 159 від 30.03.2016 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_9 саме зазначеного виду примусового заходу медичного характеру, у зв`язку з наявним у нього психічним захворюванням.
Також колегія суддів вважає, що захід забезпечення кримінального провадження, а саме, запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку обраний судом до 5 червня 2016 року, продовжити до набрання ухвалою законної сили, але не більш двох місяців, тобто до 19 червня 2016 року
Згідно ч.3 ст.19 КК України ОСОБА_9 після одужання може підлягати покаранню, тому суд вважає за необхідне речові докази у даній справі зберігати.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 93, 94 Кримінального Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України, № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Законом України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 1-29, 100, 369-372, 376, 512, 513 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА :
Застосувати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. с. Улашківці, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Захід забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку обраний судом до 5 червня 2016 року, продовжити до набрання ухвалою законної сили, але не більш двох місяців, тобто до 19 червня 2016 року
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Чортківський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали.
Cудді: (підпис) ОСОБА_2
ОСОБА_3
Ухвала набрала законної сили "_____"_________________2016 р.

Оригінал ухвали зберігається в архіві Чортківського районного суду в матеріалах справи №608/1959/15-к

Головуючий суддя ОСОБА_1
Копію ухвали видано "____"______________ 2016 року.

Секретар: