Справа № 465/1928/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/227/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановила:
цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Франківського ВП ГУНП України у Львівській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 73080 грн.

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, покладено відповідні зобов`язання.

Визначено також строк дії ухвали по 02 червня 2016 року.
ОСОБА_7 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000990 03 квітня 2016 року), а саме, що він 03 квітня 2016 року о 15 год. 30 хв., за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом підбору ключа, проник у квартиру АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав особисте майно ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 32000 грн.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 покликається на те, що ухвала не відповідає положенням Кримінального процесуального кодексу України і містить істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону.
Зазначає, що жоден із перелічених аргументів в ухвалі не дає підстав вважати, що ОСОБА_7 вчинятиме інші злочини, перешкоджатиме кримінальному провадженню, якимось чином впливати на потерпілого. Не може обґрунтовувати наявність ризиків, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України і те, що підозрюваний не має постійного місця праці, так як він зареєстрований як безробітний у державній службі зайнятості і отримує визначену законом допомогу.
Звертає увагу, що підозрюваний свою вину у вчиненні крадіжки визнав повністю, щиро розкаюється, дає правдиві покази. Той факт, що ОСОБА_7 відмовляється від визнання вини у вчиненні кваліфікованого складу крадіжки (крадіжки із проникненням у житло) не може бути твердженням того, що він перешкоджає кримінальному провадженню, оскільки ОСОБА_7 чітко відтворює послідовність подій у день вчинення злочину і з його показів видно, що умисел на заволодіння майном у нього виник після проникнення у квартиру.
Наголошує, що підозрюваний ОСОБА_7 хворіє туберкульозом нирок. У день затримання 03 квітня 2016 року, йому було проведено флюорографію, за результатами якої чітко встановлено, що він в даний час хворіє ускладненим запаленням легень, яке перейшло у плеврит. Протягом тримання ОСОБА_7 у Пустомитівському ІТТ до нього двічі викликали швидку допомогу, також повторно проводили флюорографію і рентген легень з огляду на підозру туберкульозу легень. Всі ці факти повинні міститися у медичній документації, яка була передана у Львівське СІЗО №19.
Робить акцент на те, що підозрюваний проживає з хворою матір`ю та батьком, у другій половині квітня повинен проходити планове лікування з приводу туберкульозу нирок. В сукупності всі ці обставини вказують на відсутність ризиків, перелічених у ч.1 ст. 177 КПК України, і як наслідок на відсутність підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу, яким є тримання під вартою.
Вважає, що факт визнання своєї вини, щире каяття навпаки свідчать про те, що підозрюваний не планує продовжувати злочинну діяльність, ухилятись від слідства та суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, має постійне місце проживання, хворіє, повинен пройти лікування, на його утриманні хвора матір та батько.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали слідчого судді без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою, постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя обґрунтовано встановив, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, врахувавши тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, особу підозрюваного, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про необхідність застосування саме запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Відтак, колегія суддів вважає непереконливими доводи захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Окрім цього, у відповідності до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя підставно визначив розмір застави 73080 грн.
Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4