Справа № 356/662/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/170/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 25.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
25 лютого 2016 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурорів : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника-адвоката: ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Березанського міського суду Київської області від 30 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2007 р.н., пенсіонера, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 2 ст. 121 КК України та виправдано.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта неповна загальна середня, неодруженого, не працюючого, малолітніх дітей на утриманні не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз 17.04.2006 року Березанським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі

визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 2 ст. 121 КК України та виправдано.

В С Т А Н О В И Л А:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.04.2015 року близько 20 години 10 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись поблизу подвір'я, що розташоване по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив словесну сварку з незнайомим для нього чоловіком, а саме зі ОСОБА_11 .

В цей час до місця сварки на голосні викрики підійшов ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_12 , продовжуючи сварку ОСОБА_9 наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_11 , а останній в свою чергу, тримаючи пилку по металу в правій руці, наніс нею два удари в область голови ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_12 , застосувавши фізичну силу, повалив ОСОБА_11 на землю, а ОСОБА_9 , завдаючи ударів кулаками рук в область голови ОСОБА_11 , вирвав з рук останнього пилку.

В подальшому, обурившись діями та поведінкою ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , почали наносити йому удари ногами по кінцівках, тулубу та голові, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на обличчі, крововиливів у мякі тканини голови, закритої травми грудної клітини (синців грудної клітини, множинні переломи ребер з крововиливами в оточуючі ділянки тканин, подвійного перелому груднини, крововиливів у органи середньостіння, крововиливу у праву плевральну порожнину), синців верхніх та нижніх кінцівок, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 105 від 01 липня 2015 року відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті.

Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 04 години в сільськогосподарському приміщенні, розташованому на території подвір`я АДРЕСА_2 .

Нанесення ударів ногами в область голови та грудної клітини і наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між цими ударами та отриманням ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, свідчать, на думку сторони обвинувачення, про спрямованість умислу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Їхні дії сторона обвинувачення кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України кожного як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб.

Вироком Березанського міського суду Київської області від 30 листопада 2015р. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано невинуватими у пред`явленому їм обвинувачені за ч. 2 ст. 121 КК України та виправдано, у зв`язку із недоведеністю їх участі у вчиненні злочину та за відсутністю у їх діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

На виправдувальний вирок, ухвалений щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На переконання апелянта істотним порушенням вимог кримінально процесуального законодавства є порушенням судом вимог ст. ст. 366, 367 КПК України, а саме те, що суд після виходу у нарадчу кімнату відновив судовий розгляд.

Невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження виразилася в тому, що при ухваленні виправдувального вироку суд спирався лише на покази свідків, пояснення експерта та деякі висновки експертиз, залишаючи поза увагою протоколи слідчих експериментів. Також, на думку сторони обвинувачення, судом не усунуто розбіжностей в показах свідків, залишивши поза увагою належні, допустимі та достовірні докази, отримані під час слідчого експерименту та не прийнявши до уваги дані про вік та стан здоров`я потерпілого, у порушення вимог ст. 94 КПК України, прийшов до висновку про недоведеність вини обвинувачених, при цьому не пояснивши, чому взяв до уваги одні покази і відкинув інші, що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Також, суд першої інстанції зазначив, що прокурором не надано оригінали: лікарського свідоцтва про смерть та висновків судово-психіатричної експертизи та на підставі цього поставив під сумнів осудність обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . Однак, вказана позиція суду є помилковою та такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду не встановлено підстав для сумніву в осудності обвинувачених. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 332 КПК України, суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі.

Крім того, судом в порушенні ч. 9 ст. 100 КПК України не вирішено питання про долю речових доказів.

За наведених обставин, на думку апелянта, вирок щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є незаконним, невмотивованим, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

25 лютого 2016 року прокурором подані зміни до апеляційної скарги в якій він вказує, що судом першої інстанції порушено ч. 4 ст. 107 КПК України, оскільки відсутній запис технічного фіксування судового засідання від 24.07.2015 року.

Заслухавши доповідача, прокурорів в підтримку апеляційних вимог, обвинувачених, захисника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені докази, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався названих вище вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення, крім інших, є невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Виправдовуючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку з недоведеністю їх вини у вчинені вчинені злочини, в якому вони обвинувачуються, суд не зазначив мотиви, з яких відкинув докази обвинувачення, вказавши у вироку про неналежність і недопустимість доказів в розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України.

Так під час судового розгляду допитано обвинувачених, свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , заслухано пояснення експерта. Крім того в матеріалах судової справи наявні слідчі експерименти: від 24 квітня 2015 р. за участю підозрюваного ОСОБА_8 і підозрюваного ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_10 ; від 14 липня 2015 р. за участю свідка ОСОБА_15 та за участю свідка ОСОБА_12 , котрі проведені слідчим ОСОБА_16 у порядку передбаченому КПК України. Скарг і доповнень від учасників слідчих дій не було. Повноваження названого слідчого на проведення досудового розслідування підтверджено у ході судового розгляду, про що зазначено у вироку. Тобто зазначені протоколи слідчих експериментів разом з відеозаписом при ухваленні виправдувального вироку суд не взяв до уваги, хоча вони мають істотне значення для висновків суду про доведеність або недоведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину.

При ухваленні виправдувального вироку суд не врахував особу потерпілого ОСОБА_11 , якому на момент вчинення злочину було 74 роки та не взяв до уваги покази експерта, який пояснив суду, що нанесені тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого, розмежувати неможливо. При цьому покази свідків, хоча і відрізняються, проте в сукупності вказують на те, що подія кримінального правопорушення мала місце. Але суд, не усунувши розбіжностей в показах свідків та залишивши поза увагою наведені вище докази, отримані під час слідчих експериментів, на думку колегії суддів, передчасно прийшов до висновку про недоведеність вини обвинувачених в інкримінованому злочині.

Колегія суддів позбавлена можливості усунути зазначені вище недоліки та протиріччя у висновках суду першої інстанції, у зв`язку з відсутністю клопотання учасників провадження щодо повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України.

Крім того, порушуючи вимоги ст. ст. 366, 367 КПК України, суд після останнього слова обвинувачених 24 листопада 2015 року видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, але замість оголошення вироку відновив судовий розгляд, хоча згідно ст. 367 названого Кодексу не мав права спілкуватися з особами, які брали участь у кримінальному провадженні, що, на думку колегії суддів, є також істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що виправдувальний вирок відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 викликає сумніви в його законності та обґрунтованості, у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачених, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, а тому доводи апеляційної скарги прокурора підлягають ретельній перевірці під час нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Що стосується змін до апеляційної скарги прокурора про порушення судом ч. 4 ст. 107 КПК України, то колегія суддів не вважає істотним порушенням кримінального процесуального закону відсутність технічного фіксування судового провадження 24 липня 2015 року, оскільки в той день розгляд справи було перенесено на іншу дату і ніяких доказів не досліджувалось.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Березанського міського суду Київської області від 30.11.2015 р. щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у суді першої інстанції.

Судді: