АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні № 0000073 апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_12 на вирок Садгірського районного суду міста Чернівців від 22 березня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, не одружений, українець, судимий Першотравневим районним судом міста Чернівців 13 серпня 2015 року за ст. 185 ч.2 КК України на два роки обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, визнаний винуватим та засуджений за ст. 187 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України на три роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Першотравневого районного суду міста Чернівців від 13 серпня 2015 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на три роки один місяць.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишений у виді тримання під вартою, строк відбування покарання обчислено з 18 лютого 2016 року, зараховано у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою в період з 18 лютого 2016 року по 22 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цим же вироком визнані винуватими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та засуджені за ч.2 ст.187 КК України з застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на два роки кожний і на підставі ст.75 КК України вони звільнені від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців.

Справа № 11-кп/794/186/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_13
Категорія: ст. 187 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_1

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених і неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.187 КК України покарання з врахуванням того, що злочин обвинуваченим вчинено в період невідбутого покарання за попереднім вироком у виді семи років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Апелянт також просить призначити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.187 КК України з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на п`ять років кожному та звільнити їх від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Згідно вироку районного суду обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнані винуватими та засуджені за те, що вони 17 лютого 2016 року, діючи за попередньою змовою між собою, домовились вчинити розбійний напад на потерпілого ОСОБА_14 . Так, ОСОБА_7 використовуючи приязне відношення до себе з боку ОСОБА_14 , через соціальну мережу Інтернет домовилась з потерпілим ОСОБА_14 про зустріч о 22 годині біля ТРЦ «Панорама» по улиці Хотинській № 43 міста Чернівців. Зустрівшись з потерпілим, ОСОБА_7 приблизно о 23 годині привела потерпілого на місце, де їх заздалегідь очікували ОСОБА_6 і ОСОБА_8 і де обвинувачений ОСОБА_6 напав на потерпілого, вдарив кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_14 впав на землю, і ОСОБА_6 продовжував наносити потерпілому удари руками і ногами по голові та інших частинах тіла, вимагаючи у потерпілого матеріальні цінності, потім ОСОБА_6 взяв з землі камінь і став наносити ним удари потерпілому по голові, заволодівши при цьому належним потерпілому мобільним телефоном марки «OHRITEL» вартістю 1800 гривень, гаманцем вартістю 150 гривень, у якому знаходились гроші в сумі 385 гривень, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на суму 2335 гривень.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора в частині скасування вироку відносно ОСОБА_6 та призначення йому покарання без застосування вимог ст.69 КК України підлягає задоволенню, а у іншій частині апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, про що судовою колегією винесено відповідну ухвалу.
Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання з застосуванням вимог ст.69 КК України, тобто суд врахував пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини та прийшов до висновку, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 покарання цих вимог не дотримався. Дослідивши матеріали кримінального провадження, в т.ч. дані про особу ОСОБА_6 , судова колегія приходить до висновку, що рішення місцевого суду про застосування ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 не відповідає вимогам закону та є явно несправедливим внаслідок м`якості призначеного покарання. А тому в цій частині (призначення покарання ОСОБА_6 ) вирок районного суду слід скасувати та постановити новий вирок.
Апеляційним судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 17 лютого 2016 року, діючи за попередньою змовою між собою, домовились вчинити розбійний напад на потерпілого ОСОБА_14 . Так, ОСОБА_7 використовуючи приязне відношення до себе з боку ОСОБА_14 , через соціальну мережу Інтернет домовилась з потерпілим ОСОБА_14 про зустріч о 22 годині біля ТРЦ «Панорама» по улиці Хотинській № 43 міста Чернівців. Зустрівшись з потерпілим, ОСОБА_7 приблизно о 23 годині привела потерпілого на місце, де їх заздалегідь очікували ОСОБА_6 і ОСОБА_8 і де обвинувачений ОСОБА_6 напав на потерпілого, вдарив кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_14 впав на землю, і ОСОБА_6 продовжував наносити потерпілому удари руками і ногами по голові та інших частинах тіла, вимагаючи у потерпілого матеріальні цінності, потім ОСОБА_6 взяв з землі камінь і став наносити ним удари потерпілому по голові, заволодівши при цьому належним потерпілому мобільним телефоном марки «OHRITEL» вартістю 1800 гривень, гаманцем вартістю 150 гривень, у якому знаходились гроші в сумі 385 гривень, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на суму 2335 гривень.

Висновок районного суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтований, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які безпосередньо були досліджені в суді першої інстанції, і в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ст.187 ч.2 України і правильність кваліфікації ніким із учасників судового розгляду не оскаржена..

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржувались, розгляд справи проведено згідно ч. 3 ст.349 КПК України і учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку,

перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченим.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15 травня2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» судова колегія не наводить у вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржені в апеляційній скарзі.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, судова колегія відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий і у період іспитового строку вчинив новий тяжкий корисливий злочин, що є свідченням того, що обвинувачений після призначення йому за першим вироком покарання з застосуванням ст.75 КК України належних висновків не зробив і на шлях виправлення не став. Також колегія суддів приймає до уваги позитивну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 за місцем проживання, його молодий вік, його роль у вчиненому кримінальному правопорушенні та пом`якшуючі покарання обставини - визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування потерпілому завданої шкоди. З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити згідно санкції ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі з застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації всього належного йому майна за виключенням житла, а також застосувати вимоги ст.71 КК України, оскільки ОСОБА_6 злочин вчинив у період невідбутого покарання за попереднім вироком суду.

На підставі ч.5 ст.72 КК України колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк призначеного покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 23 березня 2016 року по 23 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

Керуючись ст. ст.404 , 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, ст.72 КК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_12 задовольнити частково.
Вирок Садгірського районного суду міста Чернівці від 22 березня 2016 року в частині призначення покарання ОСОБА_6 скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за ст.187 ч.2 КК України покарання у виді позбавлення волі на сім років з конфіскацією всього належного йому майна за виключенням житла. На підставі ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину

покарання за вироком Першотравневого районного суду міста Чернівців від 13 серпня 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді семи років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна за виключенням житла.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк призначеного покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 23 березня 2016 року по 23 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Решта вироку залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з дня проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3