справа № 216/396/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у с. Тихий Став Широківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, повна загальна середня освіта, не одруженого, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні немає, учасника АТО, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ), водія-слюсаря відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,-
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №454/2014 від 06.05.2014 р., затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1240-VІI від 06.05.2014 р., відповідно до ст.ст. 106 ч.1 п.п.1, 17, 20, ст. 112 Конституції України та ст.ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 р. оголошено проведення, зокрема, на території Дніпропетровської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
На виконання вищезазначеного Указу Президента України та визначених завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 17.05.2014 р. з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 р. підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації та направлено для її проходження до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №10 від 17.05.2014 р. (по стройовій частині) ОСОБА_5 у військовому званні рядового зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-слюсаря.
Згідно ст.24 ч.1 п.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 р. з 17.05.2014 р. ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст.11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 р., та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 р., які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
У середині грудня 2014 р. ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, і мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у Порушення зазначених статутних вимог, а також ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 р., самовільно залишити військову частину польова пошта НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , 19.12.2014 р. біля 08.00 год., самовільно без дозволу командування залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 ) та направився до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
18.12.2015 р. біля 11.00 год., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_5 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
Таким чином, ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 на посаді водія-слюсаря у військовому званні рядового, 19.12.2014 р. біля 08.00 год., діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 р., та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 р., самовільно без дозволу командування залишив вказану частину та направився до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 18.12.2015 р. біля 11.00 год., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що з травня 2014 р. призваний за частковою мобілізацією на військову службу та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . Військову службу проходив на посаді водія-слюсаря відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення, у військовому званні «солдат». В період з 19.12.2014 р. з метою відпочинку від військової служби поїхав додому та проводив час за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . У вчиненому злочині розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він проводив первинну підготовку 40 батальйону територіальної оборони. На початку жовтня 2014 р. батальйон повернувся із зони бойових дій в Військове містечко № НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , але казарма батальйону не була пристосована для проживання, тому батальйон розмістили на турбазі «Окунь» в с.Кудашево, Криворізького району Дніпропетровської області. Вказана турбаза не була пристосована для проживання в осінньо-зимовий період, тому командування батальйону повернулося в Військове містечко № НОМЕР_2 , та казарма залишалася в попередньому стані, після чого майор Коровкін, командир батальйону взяв номер мобільних телефонів у бійців батальйону, а бійців розпустив додому, з умовою, що коли вони будуть потрібні той їм зателефонує. Через деякий час майора Коровкіна відсторонили від командування батальйону.
Винність обвинуваченого крім його показань також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:
- рапортом прокурора військової прокуратури Криворізького гарнізону ОСОБА_7 від 18.12.2015 р. - а.с.4;
- витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17.05.2014 р. № 10, про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення солдата ОСОБА_5 на посаду водія-слюсаря відділення технічного обслуговування автомобльіної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини - а.с.12.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні за ст.407 ч.3 КК України самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особистість винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно, брав участь в АТО, та вважає можливим із застосуванням ст.69 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним за ст. 407 ч.3 КК України та із застосуванням ст.69 КК України призначити покарання 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від покарання звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід особисте зобов`язання залишити засудженому до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили запобіжний захід відмінити.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
СУДДЯ: