Справа № 152/413/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2016 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070,

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мартинівка Жмеринського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

учасники кримінального
провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту:
обвинувачена ОСОБА_3 ,
у с т а н о в и в:
5 лютого 2016 року, біля 10 години, ОСОБА_3 , допомагаючи ОСОБА_5 по господарству у його будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , перебуваючи в одній із кімнат будинку, завідомо знаючи про місце зберігання потерпілим коштів, скориставшись тим, що ОСОБА_5 чистить пічку, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, викрала з-під матрацу ліжка 500 гривень однією купюрою, залишивши будинок потерпілого.
Своїми діями ОСОБА_3 завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 500 гривень.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнала у повному обсязі, щиро розкаялася і дала показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення нею злочину, пояснивши, зокрема, що 5 лютого 2016 року, біля 10 години ранку, вона, допомагаючи потерпілому по господарству, скориставшись тим, що він за нею не спостерігає, викрала з під матрацу ліжка 500 гривень. Викрадені кошти вона витратила на власні потреби. Про вчинене дуже шкодує та попросила її суворо не карати.

Ураховуючи те, що обвинувачена та прокурор у судовому засіданні, а потерпілий у заяві від 1 квітня 2016 року не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, які характеризують її особу.
Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, а тому кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченої, яка на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судима.

Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є визнання нею вини та щире каяття, обставин, обтяжуючих її покарання, судом не встановлено.
Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченою, особи винуватої, наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обтяжуючих покарання обставин, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченої, її перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено, процесуальних витрат та речових доказів у провадженні немає.

Підстав для обрання запобіжного заходу немає.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт строком сто вісімдесят годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1