Єдиний унікальний номер:343/547/16-к
Номер провадження: 1-в/0343/226/16
У Х В А Л А
іменем України
10 березня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області спільне клопотання Долинського виправного центру № 118 та спостережної комісії при Долинській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація Долинського ВЦ № 118 УДПтС України в Івано-Франківській області разом зі спостережною комісією при Долинській райдержадміністрації звернулися в суд з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

У судовому засіданні представник адміністрації Долинського ВЦ № 118 Івано-Франківської області ОСОБА_4 підтримав клопотання та пояснив, що засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони. З січня 2016 року був працевлаштований днювальним відділення, де працює по даний час. За час відбування покарання в установі не допускав порушень режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. Засуджений сумлінно виконує свої обов`язки, ввічливо та з повагою ставиться до персоналу адміністрації, врівноважений, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення.

У судове засідання представник спостережної комісії при Долинській районній державній адміністрації не прибув, причину неявки суду не повідомив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Засуджений ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання та пояснив, що бажає, щоб його умовно-достроково звільнили, оскільки усвідомив протиправність своїх дій, став на шлях виправлення, що довів своєю працею.

Заслухавши представника адміністрації виправного центру, пояснення засудженого, висновок прокурора, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, з усією повнотою оцінюючи особу засудженого, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочинів середньої тяжкості та фактично відбув необхідні за п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України не менше половини строку покарання.

Однак, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається з наданих суду матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема:

- 18.02.1998 року Сколівським районним судом Львівської області за ст. 81 ч. 3 КК України ( в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі. 03.09.1999 року звільнений згідно Закону України "Про аміністію";

- 08.12.1999 року Залізничним районним судом м. Львова за ст. 140 ч. 2 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

- 10.03.2000 року Сколівським районним судом Львівської області за ст. 140 ч. 3, 43 КК України (в ред. 1960 року) до 5 років позбавлення волі. 18.09.2004 року звільнений по відбуттю терміну покарання;

- 18.10.2005 року Сколівським районним судом Львівської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. 27.12.2007 року звільнений умовно достроково на термін 08 місяців 02 дні;

- 20.12.2011 року Сколівським районним судом Львівської області за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 263 ч. 2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки;

- востаннє засуджений 23.10.2013 року Сколівським районним судом Львівської області за ст.ст. 122 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавленні волі.

Отже, як вбачається з історії його судимостей, засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності. При цьому він уже переконував суд і адміністрацію ВК у своєму щирому каятті та виправленні, що слугувало підставою його умовно-дострокового звільнення. Однак після УДЗ він знову вчинив злочини проти власності, за які його було засуджено 20.12.2011 року Сколівським районним судом Львівської області. Під час іспитового строку він знову вчиняє злочини, за які відбуває покарання в даний час.

Все це дає підстави вважати, що застосовані засудженому ОСОБА_5 судом заходи покарання, метою якого також є і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, не мають свого очікуваного та дієвого впливу. Він знецінив свої обіцянки та завіряння у своєму розкаянні, щирості та неповерненні до злочинної діяльності, про що раніше вже неодноразово завіряв суд.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд бере до уваги той факт, що засуджений ОСОБА_5 був двічі заохочений правами начальника Держівської ВК (№ 110) за активну участь у суспільно-корисній праці по благоустрою установи. Однак це послужило підставою заміни йому невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у вигляді обмеження волі. Після чого йому було зараховано в строк покарання як день за два час слідування його під вартою до Долинського ВЦ №118, а також строк його попереднього ув"язнення.

У Долинський ВЦ № 118 засуджений ОСОБА_5 прибув 23.11.2015 року. Згідно характеристики від 09.02.2016 року та довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 , останній працює в установі тільки з січня 2016 року, у Держівській ВК він не був працевлаштований. Тому висновки представників Долинського ВЦ про сумлінне ставлення до праці є передчасними та не грунтуються на жодних доказах. Зокрема в матеріалах особової справи засудженого наявні тільки відомості про те, що в січні 2016 року йому було нараховано заробітну плату у розмірі 292,03 гривні, що свідчить про незначний час його роботи, при цьому відомості про місце його роботи, покладені на нього обов"язки та ставлення до праці в особовій справі відсутні, не долучені вони і до клопотання чи в судовому засіданні, а відповідно твердження представника Долинського ВЦ з цього приводу є голослівними. Сам по собі факт активної участі у суспільно-корисній праці у Держівській ВК не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Суд бере до уваги і той факт, що ОСОБА_5 до засудження ніде не працював, натомість неодноразово вчиняв корисливі злочини, під час відбування покарання намірів здобути професію, щоб в майбутньому мати можливість працевлаштуватися за спеціальністю, не виявляв.

Таким чином, дані про особу засудженого та вищеописані обставини свідчать про зловживання ОСОБА_5 та зневагу довірою суду до нього, який неодноразово давав йому шанс на виправлення, застосовуючи до нього УДЗ, звільнення від відбування покарання з іспитовим терміном, нехтування наданим йому шансом на зміну кримінального способу життя, що не дає суду достатніх підстав дійти до твердої переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Поведінку засудженого, яка стала підставою для внесення даного клопотання, та його значний злочинний досвід суд розцінює як штучне намагання черговий раз створити враження перед адміністрацією ВЦ та судом про своє виправлення, намагання маніпулювати системою на свою користь, кінцевою метою якої є отримання для себе преференцій в умовах утримання, чергового УДЗ, тощо.

Безпідставно буде стверджувати, що відбуваючи чергове покарання за вчинений аналогічний злочин, в тому числі після застосування УДЗ, цей засуджений в черговий раз сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Можливо він лише став на цей шлях. Тому підтвердженням є висновок суду про заміну йому невідбутої частини покарання на обмеження волі, що є для нього достатньою преференцією в умовах утримання.

А тому клопотання Долинського ВЦ № 118 та спостережної комісії при Долинській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 не підлягаєдо задоволення .

На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України та ст.ст.537-539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Долинського виправного центру № 118 та спостережної комісії при Долинській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: