Справа № 366/3219/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/274/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 25.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
25 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 25 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

28.10.2015 р. Іванківським районним судом за ч.2 ст. 309 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 3 роки;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч.1 ст. 71, ч.3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, призначене ОСОБА_9 покарання вироком Іванківського районного суду від 28.10.2015р., виконувати окремо.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

10.11.2015р. приблизно об 11 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що господарка будинку ОСОБА_10 знаходиться у іншій кімнаті, з метою викрадення чужого майна, таємно викрав мобільний телефон «SAMSUNG» модель «GT-Е1200І» вартістю 253,48 грн., з установленою в телефоні сім-карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн., чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 273,48 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, просить вирок суду скасувати посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого у зв`язку із його м`якістю, постановити свій вирок, яким призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно засудити ОСОБА_9 на 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Обґрунтовуючи апеляційну, скаргу апелянт вказав на те, що судом при призначенні обвинуваченому покарання не надано належної оцінки його особі, оскільки не враховано те, що він раніше судимий, останній раз із застосуванням положень ст. 75 КК України, характеризується негативно, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину середньої тяжкості, вважає, що виправлення ОСОБА_9 неможливо без ізоляції від суспільства.
Також прокурор апелянт зазначив, що суд І інстанції, в порушення положень абз.2 п.29 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначивши ОСОБА_9 покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян не вказав суму штрафу у твердій грошовій формі та не приєднав до призначеного покарання невідбуте покарання за попереднім вироком від 28.10.2015р.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду з наступних підстав.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, викладених у вироку, доведена повністю, що, як і його кримінально-правова оцінка, ніким не оспорюється.

Разом з тим, при розгляді справи судом 1 інстанції неправильно застосований кримінальний закон.

Як вбачається з вироку Іванківського районного суду від 28.10.2015р. ОСОБА_7 засуджений зач.2 ст. 309 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз.2 п.29 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003року покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникло жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.

Враховуючи те, що судом не визначений розмір штрафу у твердій грошовій формі, під час виконання вироку можуть виникнути певні труднощі.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71, 72 КК України.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі засудження особи за злочин, вчинений в період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку ст.ст.75, 79, 104 КК України, та призначення покарання, яке згідно з ч.3 ст.72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст.71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

В порушення цих вимог закону суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину під час іспитового строку і, призначивши йому покарання за ч.1 ст185 КК України у виді штрафу, не визначив остаточного покарання за сукупністю вироків і, таким чином, не застосував кримінальний закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи те, що судом першої інстанції фактично ОСОБА_9 не призначено покарання відповідно до вимог кримінального закону, вирок не може вважати законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, під час якого слід розглянути кримінальне провадження з дотриманням вимог закону, і в залежності від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення у справі.

Керуючись ст.ст.405,407,419 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Київської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 25 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Судді _________________ ________________ __________________