Справа № 349/1209/15-к
Провадження № 1-кп/349/8/16
В И Р О К
іменем України
26 квітня 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рогатині кримінальне провадження, зареєстроване в єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000233 від 04 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Долиняни Рогатинського району Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої, утриманців не має, працює поваром в ПГК «Школярик», раніше не судимої, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_3 заподіяла потерпілій ОСОБА_9 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин вчинено за таких обставин:

29 серпня 2015 року біля 12 год. ОСОБА_3 , перебуваючи між своєю земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_10 , які розташовані по АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки на ґрунті особистих неприязних відносин умисно нанесла один удар лопатою в область правої руки потерпілої ОСОБА_9 спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистальних метапіфізів обох кісток правого передпліччя без зміщення кісткових уламків, садна в ділянці нижньої третини правого передпліччя, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

По справі заявлено цивільний позов про відшкодування потерпій ОСОБА_9 матеріальної шкоди в сумі 500,00 гривень, моральної шкоди в розмірі 5 000,00 гривень та витрат на правову допомогу в сумі 2 000,00 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та цивільного позову не визнала. Суду пояснила, що 29 серпня 2015 року вона вийшла на свою присадибну ділянку, яку успадкувала після смерті матері,копати картоплю. В цей час на присадибній ділянці, яка належить ОСОБА_11 перебувала ОСОБА_9 , яка вибирала огірки. Побачивши її, ОСОБА_9 почала виражатися в її адресу нецензурними словами та кричати, що вона захопила частину земельної ділянки ОСОБА_10 , підійшла до металевої сітки та стала кидати в неї бадиллям. На їх крик вибігла ОСОБА_10 , яка теж підбігла до сітки та стала нецензурно лаялась, розмахувати руками. Захищаючись від них, вона підняла вгору лопату, якою копала картоплю, і теж підійшла до сітки. Про те жодних ударів нікому не наносила.

Просить суд її не карати.

Цивільного позову не визнає і просить суд його відхилити.

Не зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_3 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнає її вина повністю доведена показами потерпілої, свідків в сукупності з доказами, які надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що постійно проживає в м. Львові і 28 серпня 2015 року приїхала в с. Долиняни до своєї родички ОСОБА_11 на храмовий празник. 29 серпня 2015 року вона вибирала огірки на присадибній ділянці ОСОБА_11 . В цей час, на свою присадибну ділянку вийшла ОСОБА_3 і стала копати картоплю. Вона спитала ОСОБА_3 чому вона захопила частину присадиби в ОСОБА_10 та встановила огорожу на її території на що ОСОБА_3 почала лаятись та підбігла до металевої сітки. тримаючи в руках лопату. В цей час, на їх крик вибігла ОСОБА_11 , яка теж підійшла до огорожі та вступила в словесний конфлікт З ОСОБА_3 . Вона побачила, як ОСОБА_3 замахнулася лопатою і встигла крикнути ОСОБА_11 : « ОСОБА_12 , бо вб`є» і в цей час, сама отримала удар лопатою по руці. До них підійшов брат ОСОБА_3 та сини ОСОБА_11 і вони порозходились по хатах. Вона зразу нічого не говорила про те, що її болить рука, оскільки боялася продовження конфлікту вже між синами ОСОБА_11 та ОСОБА_3 . Коли біль стала нестерпною, вона після вихідних, звернулася в Рогатинську ЦРЛ де їй встановили перелом та наклали гіпсову пов`язку. Після цього вона давала пояснення слідчому та проходила судово-медичну експертизу та амбулаторний курс лікування. Цивільний позов підтримує в повному обсязі і просить суд його задоволити. Що стосується міри покарання обвинуваченій, просить суд призначити його у відповідності до закону.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що тривалий час перебуває з ОСОБА_3 в неприязних стосунках, оскільки ОСОБА_3 постійно захоплює частину належної їй земельної ділянки. 29 серпня 2015 року її племінниця ОСОБА_9 вибирала на городі огірки, коли вона почула крики та вийшла подивитися, що сталося. На вулиці побачила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_3 стоять біля огорожі та сваряться між собою. Вона підійшла до них і теж почала кричати, чого ОСОБА_3 ще хоче на що вона замахнулася на неї лопатою. В цей час її племінниця крикнула: « ОСОБА_12 бо вб`є «. Вона відступила крок на зад і побачила, що ОСОБА_9 тримається за руку. Пізніше підійшли її сини і вони розійшлися. ОСОБА_9 призналася, що її вдарила ОСОБА_13 лопатою, лише після того, як її сини поїхали до Львова.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суду пояснили, що безпосередньо моменту конфлікту не бачили. ОСОБА_9 , що її вдарила ОСОБА_3 їм не признавалася, про це вони дізналися через кілька днів.

Свідок ОСОБА_16 в суді заявив, що теж безпосередньо конфлікту не бачив, про нього дізнався від ОСОБА_3 . Про те бачив як через кілька днів після конфлікту, ОСОБА_9 ходила по Львову з сумками.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що працює на посаді сільського голови с. Долиняни Рогатинського району. Між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , які є суміжними землекористувачами тривалий час продовжуються неприязні стосунки із-за межових знаків та встановленої огорожі. ОСОБА_11 вважає, що ОСОБА_3 захопила частину її земельної ділянки і не законно встановила на ній огорожу. Самого конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 не бачив.

Від допиту інших свідків сторона обвинувачення відмовилась, стороною захисту свідки в судове засідання не викликалися.

Крім того, вина ОСОБА_3 доводиться письмовими доказами наданими стороною обвинувачення, які не визнавалися неналежними чи недопустимими захистом та обвинуваченою.

Зокрема, з протоколу огляду місця події від 14.09. 2015 року та доданою до нього фото таблицею, вбачається,що конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 виник на межі між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_11 біля металевої сітки.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 14.09.2015 року та доданою до нього фото таблицею, вбачається,що потерпіла ОСОБА_9 вказує на місце де вона знаходилась під час конфлікту, як вона тримала руку, а обвинувачена лопату та куди був нанесений удар.

З висновку експерта №276 від 09.09.2015 року вбачається, що в ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистальних метапіфізів обох кісток правого передпліччя без зміщення кісткових уламків, садно в ділянці нижньої третини правого передпліччя,які утворилися від дії тупих твердих предметів та можуть відповідати терміну вказаному в постанові. Закриті переломи дистальних метапіфізів обох кісток правого передпліччя без зміщення кісткових уламків відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, решта описаних тілесних ушкоджень відносяться до легких.

Аналізуючи здобуті в даному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України за ознаками заподіяння умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я кваліфіковано правильно, а її вина у вчиненому доведена повністю.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується, має постійне місце роботи, вдова, на утриманні одна неповнолітня дитина, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом та слідством не виявлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає неправомірну поведінку самої потерпілої, яка частково спровокувала конфлікт та наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Враховуючи наведене, а також, думку прокурора та потерпілої, суд приходить до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.122 КК України у виді виправних робіт, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Що стосується цивільного позову, то суд вважає що цивільний позов, заявлений ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_3 500 грн. матеріальної шкоди задоволенню не підлягає оскільки документально не підтверджений ні слідством в ході досудового розслідування, ні представником потерпілої при подачі цивільного позову до суду.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи питання що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд

враховує перенесені ОСОБА_9 фізичні та моральні страждання при відновлені свого здоров`я, фізичний біль, зміна звиклого способу життя і приходить до висновку про безумовну наявність моральної шкоди , що підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи. Однак сума, про стягнення якої просить позивач, є завищеною та не відповідає тяжкості заподіяних позивачці страждань. Суд вважає необхідним і достатнім, враховуючи принцип розумності та справедливості, стягнути в користь пощивачки 1 500 гривень моральної шкоди, взявши до уваги тривалість лікування потерпілої, її вік, необхідність доводити свою правоту в судовому порядку, а також матеріальне становище відповідачки та наявність в неї утриманців.

Крім того, відповідно до договору №49 від 09 жовтня 2015 року та квитанції № 003603 адвокату за надання правової допомоги та складання позовної заяви потерпілою ОСОБА_9 оплачено 2 000,00 гривень. Ці кошти є судовими витратами, підтверджені документально, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_9 .

Речові докази по справі відсутні, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 368,373,374 КПК України , суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді виправних робіт строком на 6( шість) місяців з відрахуванням в користь держави 10% заробітку.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_9 про стягнення матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 1500 гривень моральної шкоди, 2000 гривень витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката. Всього 3500 (три тисячі п`тсот ) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляції.

Головуючий: ОСОБА_1