Справа № 1-1528/11
ОКРЕМА П О С Т А Н О В А
"18" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю учасників судового розгляду:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника/адвоката
підсудного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України,
У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала дана кримінальна справа.
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочині передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України (відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб та хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб).
В той же час, на думку суду, за матеріалами судового розгляду, у даному провадженні, наявні обставини регламентовані ст.ст. 340, 232 КПК України, які слугують передумовою для постановлення судом окремої постанови враховуючи таке.

Згідно ст. 232 КПК України, суд при наявності на те підстав, а саме коли визнає це за необхідне, зокрема при виявленні судом порушень прав громадян та інших порушень закону, допущених при провадженні дізнання, досудового слідства, виносить окрему ухвалу (постанову) якою звертає увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів.
Так, судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчиняв ці злочини групою осіб за обставин встановлених у вироку.

А, свідки та потерпілі у справі, які були допитані судом, будучи попередженими про кримінальну відповідальність згідно ст. 384 КПК України, вказали, що окрім ОСОБА_7 при вчиненні цих злочинів приймали участь й інші особи.
Також, судом у ході судового розгляду з`ясовано, що, як при вчиненні грабежу, так і хуліганства, група осіб, яка вчиняла дані злочини разом з підсудним являється такою у розмінні діючого законодавства, оскільки вони діяли за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення про, що свідчить те, що учасники вчинення злочинів групою осіб діяли узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконував певне діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивні сторони складів злочинів.

Крім того, з`ясовано, що прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва у порядку ст. 214 КПК України 2012 року було унесено відомості до ЄРДР з приводу з`ясування обставин причетності до даного злочину свідка (на час розгляду справи) ОСОБА_8 .

Статтею 2 КПК України регламентовано, що завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.
Згідно ст. 4 КПК України, суд, прокурор, слідчий і орган дізнання зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання.
Аналогічні положення містяться і в чинних на час розслідування цієї справи Законах України «Про міліцію» та «Про прокуратуру».
Згідно п. 5) ст. 121 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина.
В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведеним можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).
Тобто, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Однак, на даний час, ПІБ усіх невстановлені особи з якими підсудний вчиняв вищевказані діяння не з`ясовані, будь-які дані у суду про проведення досудового розслідування у порядку КПК України 2012 року за цими фактами відсутні та з матеріалів цієї кримінальної справи не випливають, у зв`язку з чим не забезпечено виконання завдань кримінального судочинства, а саме охорону прав та законних інтересів потерпілих, викриття усіх винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності.
Тобто, в цій ситуації, слідство не діяло з особливою ретельністю.
Також, судом був встановлений факт наявності у журналі заяв і повідомлень про злочини, що вчиненні або готуються (ЖРЗПЗ) запису з порушенням норм його ведення, а тому судом констатовано можливість порушення дисциплінарного провадження стосовно відповідного працівника за наявності в його діях порушень порядку ведення останнього, а тому це питання також підлягає з`ясуванню.

За таких обставин суд, на виконання покладених на нього ст. 4 КПК України обов`язків, вважає за необхідне, у порядку ст. 232 КПК України, ухвалити окрему постанову, в якій звернути увагу начальника Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києва та керівника Київської місцевої прокуратури № 4 на вказані обставини для їх перевірки в межах компетенції, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення інших осіб, винних у вчиненні злочинів і до їх покарання, задля дотримання імперативних завдань КПК України, регламентованих ст. 2 цього Кодексу, з безпосереднім урахуванням встановлених у ході цього судового розгляду фактичних обставин та наданих у ньому показань потерпілих та свідків, які були судом попереджені про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 232, 340 КПК України (в редакції 1960 року) та ст. ст. 3, 121 Конституції України, суд

п о с т а н о в и в :
Звернути увагу на встановлені судом під час судового розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України обставини, які викладені у мотивувальній частині даної окремої постанови, начальника Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києва та керівника Київської місцевої прокуратури № 4 для вжиття необхідних заходів в частині, що стосується кожного з них, шляхом перевірки в межах своєї компетенції, вжиття всіх передбачених законом заходів до встановлення інших осіб, винних у вчиненні злочинів, за які судом засуджено ОСОБА_7 і до їх покарання, роз`яснивши їм те, що у разі залишення ними цього судового рішення без розгляду буде вжито заходів, передбачених статтями 254-257 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі ч. 6 ст. 232 КПК України не пізніше, як у місячний строк, по окремій постанові суду мають бути вжиті необхідні заходи у відповідності з чинним законодавством та про прийняті результати повідомлено суд, що виніс окрему постанову.
С у д д я : ОСОБА_1