Справа № 368/398/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/892/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 19.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
19 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000006 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 11.04.16 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, -

засуджено за ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 3 роки.
Вирішене питання речових доказів та судових витрат.

Колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 03.01.2016, приблизно о 19 годині 15 хвилин, перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_1 , якою рухалась до місця свого проживання ОСОБА_9 з малолітніми дітьми: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою заподіяння фізичного болю та тілесних ушкоджень на ґрунті виниклих перед цим особистих неприязних стосунків через ревнощі, та наблизившись до ОСОБА_9 спереду наніс останній предметом колючої дії довжиною 30,5 см один удар у верхній відділ ділянки черевної порожнини, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення з ушкодженням лівої долі печінки, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя потерпілої в момент його заподіяння та за звичайного перебігу.
Після чого, обвинувачений з місця події зник.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України до покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд безпідставно визнав щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 оскільки останній постійно змінював свої показання під час досудового слідства та у судовому провадженні, свою вину визнав частково, що на думку прокурора свідчить про відсутність щирого розкаяння.

Також прокурор вказує, що поза увагою суду залишилась та обставина, що ОСОБА_8 під час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною.

Прокурор вважає, що факт алкогольного сп`яніння підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 та висновком судово-психологічної експертизи № 63 від 04.01.2016р., однак суд дослідивши цю експертизу не послався на неї у вироку та не мотивував причин її недопустимості та неналежності.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу прокурора не визнали і просили вирок суду залишити без змін, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 121 КК України в апеляційному порядку не оспорюються.

Щодо доводів прокурора наведених в апеляційній скарзі, про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то колегія суддів вважає їх непереконливими.

Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчиняє злочин має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, при вирішенні питання про призначення покарання суд у повній мірі дотримався цих положень закону та врахував обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, дачу послідовних показань обвинуваченим, відшкодування заподіяних збитків потерпілій.
При цьому обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено, оскільки перебування під час скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно протоколу медичного огляду від 04.01.2016р. (а.с. 71, т.1) ОСОБА_8 був тверезий, а придбання спиртного в магазині не дає підстав стверджувати про перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції було також враховано і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується та думку й клопотання потерпілої не позбавляти волі ОСОБА_8 (а.с. 158 т.2) і дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дають можливість застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України.

На думку колегії суддів саме таке покарання ОСОБА_8 є необхідним і достатнім і відповідає основній меті покарання виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 11.04.16 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Судді: ___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4