Справа № 303/900/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.06.2016 м. Ужгород
Повертаючи обвинувальний акт, суд своє рішення обґрунтував тим, що обвинувальний акт містить відомості щодо потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак, у викладених фактичних обставинах кримінального правопорушення відсутні будь-які відомості щодо вчинення кримінального правопорушення відносно цих потерпілих.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за частиною 2 статті 187 КК України знаходилось у провадженні суду. 07 липня 2015 року вироком Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними та призначено їм покарання за частиною 2 статті 187 КК України, ОСОБА_11 виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення. Згодом, з урахуванням позиції апеляційної інстанції, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду обвинувальний акт повернуто, як такий, що не відповідає вимогам статті 291 КПК України. Ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року, в частині залишення без змін вироку суду щодо виправдання ОСОБА_11 оскаржена прокурором в касаційному порядку. Апелянт вказує, що ОСОБА_12 та ОСОБА_9 визнані потерпілими в процесі судового розгляду після смерті їх сина - ОСОБА_13 . Досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не відновлювалось, тому позбавлення потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_9 їх статусу - це порушення їх процесуальних прав. Крім того, в оскаржуваній ухвалі суду міститься лише опис і констатація вказаного порушення, без зобов`язання прокурора змінити процесуальний статус осіб у кримінальному провадженні, що також не дає право прокурору прийняти процесуальне рішення щодо вказаних осіб.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 26.11.2015 року вбачається, що вказаною ухвалою обвинувальний вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2015 року в частині щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за апеляційними скаргами прокурора, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження (а.п.115-120). В частині виправдання ОСОБА_11 за ч.2 ст.187 КК України вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Відповідно до вимог ст.415 КПК України вказівки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
На виконання вказівок, викладених у вказаній ухвалі суду першої інстанції, прокурором Мукачівської місцевої прокуратури 03.02.2016 року складено інший обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України, який 15.02.2016 року направлено до Мукачівського міськрайонного суду (а.п.1-6).
Згідно викладених в обвинувальному акті від 03.02.2016 року фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, 11.12.2014 року, близько 23:30 год., в м.Мукачеві по вул.Автомобілістів, 46, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на прилеглій до готелю «Тропік» території, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_16 , нанесли останньому численні удари руками та ногами в область голови, внаслідок чого заподіяли такому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Після цього ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заволоділи належним ОСОБА_16 майном: шкіряним гаманцем, грошовими коштами в сумі 6000 гривень, мобільним телефоном марки «Sony» моделі «Xperia C C2305», з карткою пам`яті Micro SD 32 Гб та двома сім-картками мобільного оператора «Київстар», на одному із балансових рахунків яких знаходились грошові кошти в сумі 50 гривень, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 9119 гривень.
Разом з тим, потерпілими від кримінального правопорушення в обвинувальному акті крім зазначено ОСОБА_16 , визнано й батьків потерпілого ОСОБА_13 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Відповідно до вимого п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.
Згідно п.п.3, 5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В свою чергу, згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а з контексту ч.5 цитованої статті слідує, що до провадження в якості потерпілого не може бути залучена особа, якій не завдано шкоди, визнаної у частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Зі змісту даної норми кримінального процесуального закону вбачається, що суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст.ст.291, 292 КПК України, зокрема: якщо в обвинувальному акті не зазначено пред`явлене особі обвинувачення, обвинувальний акт містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Ні у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ні у формулюванні обвинувачення, які містяться в обвинувальному акті від 03.02.2016 року, немає відомостей про спричинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 будь-якої шкоди діями, у вчиненні яких органом досудового слідства обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідно не наведено і фактичних обставин, які би свідчили про факти вчинення обвинуваченими будь-яких протиправних дій по відношенню до даних осіб.
Крім того, з вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2015 року (а.п.97-114) вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були залучені в якості потерпілих за обвинуваченням щодо ОСОБА_11 за ч.2 ст.187 КК України. Вказаний вирок в частині виправдання ОСОБА_11 за пред`явленим обвинуваченням ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 26.11.2015 року залишено в силі.
За таких обставин, висновки суду, викладені в оскарженому судовому рішенні про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 03.02.2016 року положенням п.п.3, 5 ч.2 ст.291 КПК України, - обґрунтовані і відповідають вимогам кримінального процесуального закону.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі про необхідність скасування оскарженої ним ухвали суду першої інстанції через істотні порушення судом кримінального процесуального закону не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки спростовані матеріалами кримінального провадження.
Твердження прокурора про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані потерпілими під час судового процесу в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.187 КК України і позбавлення їх цього статусу в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 буде порушенням їх процесуальних прав, як і твердження прокурора про відсутність в оскарженій ухвалі зобов`язання прокурора змінити процесуальний статус ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не заслуговують на увагу з огляду на таке.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що наразі в Апеляційному суді Закарпатської області перебуває кримінальне провадження № 1-кп/303/151/16 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України, а, як вказано в апеляційній скарзі прокурора, в касаційному порядку оскаржено ухвалу апеляційного суду від 26.11.2015 року (кримінальне провадження № 1-кп/303/131/15) в частині залишення без зміни вироку суду першої інстанції щодо виправдання ОСОБА_11 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України, за яким ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і визнані потерпілими після смерті сина ОСОБА_13 .
Отже, в контексті викладеного, про жодне позбавлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 процесуального статусу потерпілих не йдеться, позаяк такі залишаються в цьому статусі із збереженням всього обсягу процесуальних прав, в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_11 , яке, наразі, як стверджує апелянт, перебуває в провадженні суду касаційної інстанції.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що підставою для повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України є саме відсутність, а не наявність в обвинувальному акті вказівки на потерпілих, статус яких піддається сумніву судом першої інстанції, не ґрунтується на вимогах закону та фактичних обставинах по справі, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам п.п.3, 5 ч.2 ст.291 КПК України, оцінивши їх в системному взаємозв`язку.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування вказаного судового рішення апеляційний суд не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України , апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає..

Судді: