Справа № 473/2935/16-к

УХВАЛА
іменем України
"05" жовтня 2016 р. м. Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судому засіданні в залі суду м.Вознесенська клопотання слідчого Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні №0001831 від 28.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, учасники процесу: прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_3 , представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вознесенським відділом поліції ГУ НП в Миколаївської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001831, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджене з прокурором, в якому зазначив, що 27.09.2016 року до Вознесенського ВП ГУНП надійшла заява від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 27 вересня 2016 року близько 11.00 години з поля на території Білоусівської сільської ради, мешканець с.Білоусівка голова фермерського господарства «Безуглого В.В» - ОСОБА_7 , самоправно керуючи транспортним засобом - зернозбир комбайн, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марка CLAAS-DOMINATOR 108 SL, заводський номер НОМЕР_2 , двигун НОМЕР_3 , який зареєстрований на фермерське господарство " ОСОБА_7 ", зібрав врожай насіння соняшнику, приблизною вагою біля 12 тонн, та пошкодив автомобіль ВАЗ 21081, сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , 1990 року випуску, зареєстрований на ОСОБА_9 під керуванням ОСОБА_10 , чим спричинив ОСОБА_5 матеріальні збитки, сума яких встановлюється. 27.09.2016 року слідчим СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області проведено огляд місця події в ході якого вилучено насіння соняшника загальною вагою 2 тони 70 кілограмів. Крім цього, з пояснень свідка ОСОБА_11 27.09.2016 року коли він приїхав на поле, яке розташоване на території Білоусівської сільської ради біля 09.00 год., де побачив як ОСОБА_7 керуючи транспортним засобом - зернозбиром комбайном, збирав на полі врожай соняшника, та в процесі чого пошкодив автомобіль ВАЗ 21081 сірого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_10 .

В клопотанні слідчий зазначив, що враховуючи, що насіння соняшника загальною вагою 2 тони 70 кілограмів є речовим доказом по даному кримінальному провадженню та об`єктом вчинення кримінального правопорушення, а також для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації та виконання інших слідчих дій необхідно застосувати вид заходу забезпечення кримінального провадження в виді арешту насіння соняшника загальною вагою 2 тони 70 кілограмів, вилученого під час огляду місця події 27.09.2016 р. з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

В судовому засіданні слідчий клопотання повністю підтримав та пояснив, що насіння соняшнику було вилучено під час огляду місця події 27 вересня 2016 року і відповідно до розписки голови Білоусівської сільської ради передано на зберігання на току. Вилучене майно є речовим доказом, а тому його слід арештувати.

Прокурор клопотання слідчого підтримала частково, вказавши, що насіння соняшнику, що було вилучено в ході огляду місця події, відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України і є речовим доказом, а тому його слід арештувати. Прокурор вказала, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судовому порядку оспорюють договір оренди земельної ділянки, де зібрав соняшник ОСОБА_7 , тому якщо це майно не арештувати воно може бути знищено чи пошкоджено.

Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора та просив клопотання задовольнити. Пояснив, що його довірителька на законних підставах відповідно до договору оренди, зареєстрованого 19 січня 2016 року обробляла землю, натомість як ОСОБА_7 не мав для цього підстав. Наразі справа про визнання договору оренди недійсним знаходиться в суді апеляційної інстанції, але рішення ще не прийнято, а тому діє договір оренди саме з ОСОБА_5 . Вказав, що слід арештувати насіння соняшнику задля його збереження як речового доказу.

Представник ОСОБА_7 , з комбайна якого було вилучено соняшник, адвокат ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки відсутня обгурунтована підозра відносно його клієнта за ст.356 КК України, оскільки не встановлено розмір спричиненої шкоди; також просив відмовити в задоволенні клопотання з тієї підстави, що вилучення майна відбулося із порушенням вимог ст.168 КПК України відсутній окремий протокол вилучення майна, а протокол огляду місця події від 27.09.2016 року на підставі якого було вилучено майно не можливо прочитати.

Враховуючи позиції учасників процесу та досліджені матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Частиною 1 ст.16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 1 та ч.2 ст.170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим вказана мета арешту майна в цьому провадженні - запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Попередня кваліфікація правопорушення при внесенні інформації до ЄРДР ст.356 КК України, санкція якої не передбачає такого покарання як конфіскація майна. Так само й спеціальна конфіскація у цьому випадку не може бути застосована з огляду на положення ст.96-1 КК України. Тому вказані підстави для арешту майна (конфіскація та спеціальна конфіскація) слідчим суддею встановлені не були.

Щодо забезпечення цивільного позову, - то ця мета арешту, яка передбачена п.4 ч.2 ст.170 КПК України стороною обвинувачення не доведена, оскільки відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, Натомість як доказів пред`явлення цивільного позову та наявності обґрунтованого розміру цивільного позову стороною обвинувачення надано не було.

Щодо мети арешту майна з метою збереження як речового доказу, то майно, на яке просить накласти арешт слідчий, може бути визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки згідно із ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Про те, що насіння соняшнику є речовим доказом свідчать матеріали провадження та пояснення учасників процесу.

Згідно із ч.3 ст.170 КПК України у випадку арешту майна з метою збереження речових доказів - арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Посилання захисника ОСОБА_8 на відсутність обґрунтованої підозри, як перешкоди для задоволення клопотання не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до п.3 ч.2 ст.173 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність має бути враховано слідчим суддею лише якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу.

Не є підставою для відмови у задоволенні клопотання і посилання представника адвоката ОСОБА_8 на відсутність протоколу вилучення майна, оскільки згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду, що в даному випадку і було здійснено в ході огляду місця події 27.09.2016 року та не оспорювалося сторонами, хоча сам протокол дослідити в судовому засіданні не вдалося через його неякісне виготовлення слідчим, що проводив вказану процесуальну дію.

Положення ст.173 КПК України передбачають коло питань, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна, зокрема, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (п.5 ч.2), наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (п.6 ч.2).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК, а також те, що слідчим доведено підстави необхідності накладення арешту відповідно п.1 ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.16, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні №0001831 від 28.09.2016 року, про накладення арешту на насіння соняшника загальною вагою 2 тони 70 кілограмів, вилучене під час огляду місця події 27.09.2016 р. задовольнити.

Накласти арешт на насіння соняшника загальною вагою 2 тони 70 кілограмів, вилучене під час огляду місця події 27.09.2016 р. та покласти обов`язок забезпечити його зберігання згідно із умовами, які мають бути дотримані при збереженні цього речового доказу, на голову Білоусівської сільської ради, який прийняв речовий доказ на зберігання на току 27.09.2016 року.

На час арешту майна заборонити ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вчиняти будь-які дії, спрямовані на користування чи розпорядження арештованим майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: