Справа № 359/4785/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1408/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 15.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
15 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

при секретарі: ОСОБА_7 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу Бориспілсьького міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2016 року, якою закрите кримінальне провадження про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно ухвали суду, прокурор Бориспільської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характер щодо ОСОБА_11 , посилаючись на те, що останній, 01.07.2016, близько 12-00 год., з метою відкритого викрадення чужого майна зайшов на територію подвір`я по АДРЕСА_1 , підійшов до потерпілого ОСОБА_12 , який виривав траву, та умисно, з корисливих спонукань, з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні одного удару правою рукою в ліву частину голови потерпілого, відкрито викрав з кишені потерплого чуже майно, а саме: телефон «Нокія 2720А-2», вартістю 332 грн., що належить потерпілому ОСОБА_12 , після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденими розпорядився на власний розсуд.
Крім того, продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_11 , 01.07.2016, близько 12-20 год., після вищевказаного відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи поряд з територією подвір`я по АДРЕСА_1 , підійшов до потерпілої ОСОБА_13 , яка проходила поруч та умисно, повторно, з корисливих спонукань, з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яке виразилось в тому, що він схопив рукою за руку потерпілої, вихопив з її руки пакунок з гаманцем та потягнув за її руку, від чого потерпіла впала на землю, після чого підняв потерпілу, завів її до подвір`я будинку АДРЕСА_1 , де відкрито викрав чуже майно, а саме: ланцюжок, вартістю 72 грн. з хрестиком, вартістю 56 грн., зірвавши їх з шиї потерпілої та гаманець, вартістю 71 грн. з грошима в сумі 144 грн., що належить потерпілій ОСОБА_13 , всього викравши майна останньої, на загальну суму 343 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденими розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_11 своїми умисними діями, які виразились в відкритому викрадені чужого майна, повторно, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, скоїв суспільно-небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ст.186 ч.2 КК України.
29.07.2016 слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_14 за погодженням з прокурором подала клопотання про застосування до ОСОБА_11 примусових заходів медичного характеру, оскільки останній страждає на гострий поліморфний психотичний розлад, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №284 від 13.07.2016.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2016 року закрито кримінальне провадження № 0001343 про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_15 .
Свою ухвалу суд першої інстанції обґрунтовує тим, що ОСОБА_11 є громадянином Грузії та не володіє українською і російською мовами, у зв`язку з чим на досудовому слідстві та в суді було залучено перекладача з української на грузинської мову. Наданий суду висновок судово-психіатричної експертизи ґрунтується в т.ч. на психічному стані ОСОБА_11 , який виражається в тому, що останній продуктивному контакту недоступний. Питання на українській мові не розуміє і замість відповіді про місце народження демонструє руки. Іноземна мова для експерта нерозбірлива, з окремих вигукувань. Інструкції на українській мові не розуміє, пручається. Критика українською мовою відсутня. При цьому, експертиза проводилась за відсутності перекладача та у висновку відсутні відомості про те, що експерт спілкувався з ОСОБА_11 іноземною мовою. У зв`язку з вище викладеним, суд першої інстанції вважає, що наданий висновок неналежним доказом, таким, що не може об`єктивно підтверджувати факт не усвідомлення ОСОБА_11 своїх дій та керувати ними, оскільки дана поведінка може бути викликаною звичайним нерозумінням мови, на якій з ним спілкувався експерт.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор в апеляційні скарзі просить ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 скасувати, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального закону та призначити новий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 у суді першої інстанції.

В обґрунтування прокурор вказує, що судовий розгляд провадження було проведено неповно, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та при винесенні вказаної ухвали судом істотно порушено вимоги кримінально-процесуального закону. Так, суд визнав неналежним доказом висновок експерта № 284 від 13.07.2016 оскільки висновок щодо неосудності ОСОБА_10 , на думку суду, міг бути зроблений експертом з причини нерозуміння Гогонадзе Левані мови, на якій експерт з ним спілкувався. Разом з цим, поза увагою суду залишився той факт, що висновок щодо неосудності ОСОБА_10 експерт зробив не тільки на підставі нерозуміння Гогонадзе Левані питань, а також, на підставі характерних ознак його психічного стану: тривожності, напруженості, оглядання, вигукувань, пручання, відсутності критики. Також вказав, що ст. 356 КПК України передбачає допит експерта в суді для роз`яснення висновку за клопотанням учасників кримінального провадження або за ініціативою суду. Однак, у порушення вказаної норми закону, при наявності у суду сумніву у висновку експерта № 284 від 13.07.2016, експерта, що проводив вказану експертизу, судом не викликано та не допитано. Вказані порушення вимог кримінально-процесуального закону, допущені судом, обумовили неповноту судового розгляду та, як наслідок, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, прокурорів та захисників Гогонадзе Левані, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 84 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції в повній мірі дотримався приписів вищевказаної статті.

Виходячи із загальних засад кримінального провадження, а також ч.2 ст.509 КПК України, при розслідуванні кримінальної справи, органи досудового розслідування повинні встановити психічний стан особи, яка вчинила злочин чи суспільно-небезпечне діяння та у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження ухвалою суду.

Ці вимоги закону слідчими дотримані не були.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки неосудність ОСОБА_10 на момент вчинення ним суспільно небезпечного діяння встановлена не була.

Таке рішення суду повністю узгоджується із вимогами ч.5 ст.513 КПК України.

Виходячи з даної норми закону, після закриття судом кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру прокурор повинен розпочати кримінальне провадження в загальному порядку.

Колегія суддів вважає також, що у в`язку з тим, що на час розгляду справи в апеляційній інстанції ризики, передбачені ст. 177 КК України не зменшились та інші, більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної поведінки ОСОБА_10 під час розслідування та розгляду справи, виходячи з положень ст.ст. 177,178,183,197,199,331 КПК України, обвинуваченому необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст.197, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2016 року щодо ОСОБА_10 без змін.
Продовжити ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО на 60 діб, тобто до 14 січня 2017 року.
Головуючий:

Судді: