Справа № 473/1031/16-к
ВИРОК
іменем України
"03" серпня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Вознесенська Миколаївської області кримінальне провадження №0000147 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Переволочна Прилуцького району Черніговської області, громадянина України, працюючого водієм ПП «Фабриченко», освіта повна середня, раніше не судимий, який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченому ч.3 ст. 286 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 25.06.2015 року порушив правила безпеки руху, внаслідок чого заподіяв загибель кількох осіб ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Злочин скоєно при таких обставинах,

25 червня 2015 року близько 00 годин 05 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 керуючи автомобілем "DAF 95 XF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «ПП SCHWARZMULLER SPA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по сухій асфальтованій проїзній частині вулиці Кольчака в с. Раково Вознесенського району Миколаївської області з порушенням вимог п.п. 12,4 Правил дорожнього руху України, зі швидкістю більше 60 км/год., з боку Нова Одеса у напрямку міста Вознесенська. В цей час у зустрічному напрямку з боку міста Вознесенська у напрямку міста Нова Одеса Миколаївської області, рухався автомобіль «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_15 , в салоні якого знаходилась пасажир ОСОБА_16 .

Під час руху водії ОСОБА_3 та ОСОБА_15 грубо порушили вимоги п.п. 2,3 «б», 13,1, та 13,3 Правил дорожнього руху України, а саме: проявили неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її змін, під час зустрічного роз`їзду не дотримались безпечного інтервалу та зіткнулись на розділювальній лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1,6 розділу 34 Правил дорожнього руху України, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, неподалік будинку №1.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди вищевказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а водій ОСОБА_15 та пасажир його автомобіля ОСОБА_16 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №183 від 03.08.2015 року, смерть ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступила внаслідок багато фрагментарних і осколкових переломів кісток склепіння, основи та лицевого відділу черепа з розваженням головного мозку, ранами і саднами в ділянці голови, багато численних переломів ребер з права та зліва, перелому грудини, лівої ключиці, розриву серця, легень, крововиливу в клітковину середостіння, розваження селезінки, печінки, ранив ділянці грудної клітини, садна в ділянці тулуба, відкритого перелому кісток верхніх та нижніх кінцівок, перелому кісток тазу.

Відповідно висновку судово-медичної експертизи №184 від 03.08.2015 року, смерть ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступила внаслідок тупої закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася крововиливами під м`які мозкові оболонки, крововиливами в шлуночки головного мозку, забоєм головного мозку.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення обвинуваченим ОСОБА_3 п.п. 2,3 «б», п.п. 12,4, 13,1, та 13,3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Допитаний під час судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченому ст.286 ч.3 КК України, винним себе не визнав та пояснив, що 25 червня 2015 року він рухався з АР Крим в напрямку міста Київ, керуючи автомобілем "DAF 95 XF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «ПП SCHWARZMULLER SPA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , Приблизно в 00.00 годин на початку першої години рухався по с. Раково Вознесенського району Миколаївської області на підйомі в напрямку міста Вознесенська зі швидкістю до 60 км/год. Він розминався зі зустрічним вантажним автомобілем. Коли порівнявся з останнім автомобілем, то назустріч йому виїхав легковий автомобіль «ВАЗ» і на смузі його руху в напрямку міста Вознесенська відбулось зіткнення з даним автомобілем. Перед підйомом швидкість його автомобіля складала до 70 км/год. На підйомі він бачив який транспорт рухається. Рухався своїм автомобілем ближче до правого краю і під час руху на підйом не змінював рух транспорту. Зустрічний транспорт бачив приблизно на відстані до 200 метрів. Під час роз`їзду зі зустрічним вантажним автомобілем, назустріч виїхав легковий автомобіль під керуванням ОСОБА_15 , відстань до якого була приблизно до 10 метрів, а тому він не встиг прийняти всі необхідні заходи для запобігання від зіткнення транспортних засобів. При ударі з легковим автомобілем його автомобіль повело вліво. Після зіткнення транспортних засобів він зразу зупинився. Безперервно керував автомобілем в дорозі приблизно з 17.00 години. Автомобіль під його керуванням знаходився в справному стані.

Але дослідив докази в судовому засіданні, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України доведена повністю в ході судового розгляду.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що загиблий ОСОБА_15 є його сином, який приїхав до нього в гості. На цей період він своєму синові для користування транспортний засіб «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Про дорожньо-транспортну пригоду він дізнався в нічний час 25.06.2015 року і зразу приїхав до місця пригоди. Знаходячись на місці пригоди, він запитав, чи живий його син, на що відповіли, що він загинув. Також разом з його сином загинула пасажир його автомобіля ОСОБА_16 . Він запитав, хто винен в даній дорожньо-транспортній пригоді, не пригадує, хто саме йому відповів, що його син вчиняв обгін цистерни і не міг зреагувати і зіткнувся з вантажним автомобілем. Пізніше йому повідомили, що водій ОСОБА_17 перед зіткненням не гальмував транспортним засобом. Він побачив, що автомобіль під керуванням обвинуваченого знаходився на смузі зустрічного напрямку руху і повернута була в сторону м. Миколаїва. Вважає, що водій ОСОБА_3 винний в дорожньо-транспортні й пригоді. Не згоден з показаннями свідка ОСОБА_18 в тій частині, що перед зіткненням автомобіль під керуванням ОСОБА_3 розминувся з вантажним автомобілем цистерною. Два дні після ДТП займався похоронами свого сина. В процесі особистого розслідування встановив, то такого автомобіля взагалі не було. Дане підтверджується відео, які він взяв з відеокамер спостереження, які знаходились біля мосту річки «Мертвовід» та АЗС «Шел», де було зафіксовано рух легкового автомобіля під керуванням його сина, при цьому ніякого вантажного автомобіля з цистерною не було. А тому показання зазначеного свідка не відповідають фактичним обставинам під час дорожньо-транспортної пригоди. Від цивільного позову відмовляється.

Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що загибла ОСОБА_16 є її племінницею. Остання проживає з нею разом в с. Раково Вознесенського району Миколаївської області біля 3-х років. 25.06.2015 року приблизно в 11.45 годин їй повідомили, що племінниця загинула в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася в с. Раково. Подробиці вчинення пригоди їй невідомо. Їй тільки відомого, що в цей день погодні умови були нормальні. Цивільний позов підтримує повністю, оскільки ОСОБА_3 їй нічого не відшкодовував.

Крім того, із показань свідка ОСОБА_19 під час судового розгляду вбачається, що в ніч з 24 го на 25 червня 2015 року вона зі свої чоловіком та знайомим на ім.»я ОСОБА_20 знаходились в с. Раково Вознесенського району Миколаївської області. Приблизно біля 24.00 години поверталися від родичів на автомобілі «ЗАЗ». Під`їжджаючи до автодороги «Ульянівка-Миколаїв», вони повернули праворуч і зразу зупинились на узбіччі проїзної частини дороги праворуч по ходу руху транспорту від села Раково в напрямку міста Вознесенська. Коли вони зупинились, то хлопці пішли по своїм справам, а вона залишилась одна в автомобілі. Погодні умови в цю ніч були нормальні. В цей час побачила як по проїзній частині автодороги зі сторони міста Вознесенська в напрямку села Раково Вознесенського району рухався легковий автомобіль «ВАЗ» з увімкнутими світлом фар. Легковий автомобіль пригальмував і було включено лівий поворот. В цей час у зустрічному напрямку рухався вантажний автомобіль, на якому також горіло світло фар. В попутному та зустрічному напрямку ніяких транспортних засобів не було, окрім даних автомобілів. За її свідченнями вантажний автомобіль не знижуючи швидкості руху, частково виїхав лівою частиною кузову на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення між вантажним автомобілем та легковим автомобілем «ВАЗ». Коли почули удар від зіткнення транспортних засобів, то вона з чоловіком та іншими людьми побігла до місця зіткнення. На місці пригоди побачили, що водій легкового автомобілю, та дівчина, яка знаходилась на передньому пасажирка якому місці, не подавали життєвих при знаків. Зі слів свого чоловіка вона дізналась, що водій вантажного автомобілю ОСОБА_21 говорив йому, що заснув за кермом автомобіля. Позаду вантажного автомобілю, яким керував обвинувачений, перед зіткненням транспортного засобу не було. З того місця, де вона знаходилась, добре бачила місце дорожньо-транспортної пригоди. Легковий автомобіль «ВАЗ» не виїжджав на смугу зустрічного руху.

Показання свідка ОСОБА_19 , даних в ході судового розгляду, співпадають з даними протоколів проведення слідчих експериментів за її участю від 14.07.2015 року і 12.08.2015 року, під час яких вона підтвердила обставини вчинення ОСОБА_22 дорожньо-транспортної пригоди: а саме на місці в с. Раково Вознесенського району показала місце зіткнення транспортних засобів, як рухалися транспортні засоби до виникнення ДТП, перевірялося оглядовість проїзної частини під час знаходження свідка в подібному автомобілі на узбіччі, як рухатися з боку м. Миколаєва у напрямку міста Вознесенська; під час чого було встановлено, що оглядовість добра, проїзну частину видно та видно транспортні засоби, які по ній рухалися.

Свідок ОСОБА_18 під час судового засідання пояснив, що 24.06.2015 року в вечірній час він знаходився в гостях зі своєю дружиною. Близько 24..00 години в ніч на 25.06.2015 року він їхав на своєму автомобілі додому. Рухався в даний час в с. Раково Вознесенського району за вантажним автомобілем ДАФ в напрямку до міста Вознесенська, виїжджаючи із села на підйом. Рухався за вантажним автомобілем приблизно зі швидкістю 60 км/год. Проїзна частин була сухою, опадів не було В зустрічному напрямку рухався вантажний автомобіль з цистерною, а за ним легковий автомобіль . В легковому автомобілі горіли фари ближнього світла. Легковий автомобіль, який рухався в зустрічному напрямку, об`їжджаючи яму, виїхав на смугу зустрічного руху, де і виникло контактування між ним та вантажним автомобілем ДАФ.. Екстреного гальмування з боку водіїв обох автомобілів не було. Під час руху, коли передній зріз вантажного автомобіля ДАФ, який рухався попереду нього зрівнявся з переднім зрізом зустрічного вантажного автомобіля з цистерною, він помітив, як на його смугу руху, одразу із-за задньої частини вказаного вище автомобіля виїхав легковий автомобіль і допустив зіткнення з вантажним автомобілем ДАФ на смузі руху останнього. Після зіткнення автомобіль ДАФ потягнуло на ліву обочину.

Аналогічні показання свідком ОСОБА_18 давалися під час проведення слідчого експерименту за його участю, з якого вбачається, що дійсно в с. Раково Вознесенського району Миколаївської області при виїзді із села на автодорозі «Ульянівка Миколаєв» на підйомі виникла дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення з легковим автомобілем ВАЗ 21013 (т.1, а.п.133-136, 141-144)

Вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25 червня 2015 року, схемою до протоколу огляду місця події, фото таблицею до протоколу огляду місця ДТП від 25.06.2015 року, відповідно до яких в с. Раково Вознесенського району Миколаївської області, на автодорозі Р-06 147 км+400 м встановлено, що автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , після зіткнення знаходився в правому узбіччі по ходу руху; автомобіль "DAF 95 XF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «ПП SCHWARZMULLER SPA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , розташовувався біля автомобіля ВАЗ в лівому узбіччі по ходу руху; виявлено повну деформацію кузову та салону автомобілю «ВАЗ», на автомобілі ДАФ пошкоджені передня ліва частина автомобіля; виявлено труп чоловічої статті в салоні автомобіля ВАЗ на водійському сидінні, труп жінки віком приблизно 20 років в салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському сидінні; зафіксовано слідові інформація, яка залишилася на проїзній частині на смузі руху від села Раково в напрямку міста Вознесенська, дрібні подряпини на проїзній частині, слід бічного юзу, осипу скла та полімерних частин від транспортних засобів, сліди бічного юзу, залишених транспортними засобами на проїзній частині, зафіксовано положення транспортних засобів у їх кінцевому положенні після ДТП, механічні пошкодження на автомобілях ВАЗ-21013 і ДАФ; положення трупів ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , дані огляду ДТП підтверджує факт зіткнення транспортних засобів на розділювальній лінії дорожньої розмітки (Т.1 а.п.99-123);

- даними протоколу огляду транспортного засобу від 29.07.2015 року, згідно якого об`єктом огляду є автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під час встановлено наступні пошкодження: кузов автомобіля, дах автомобіля; пошкоджені двигун, днища, всі частини та механізми автомобіля, кріплення переднього лівого колеса, кришка капоту, салон автомобіля (т.1,а.п.152-153); ;

- висновком експерта №2/114 від 27.07.2015 року по дослідженню технічного стану автомобілю "DAF 95 XF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «ПП SCHWARZMULLER SPA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому вказано, що ходова частина та робоча гальмівна система знаходились в працездатному стані, несправностей автомобіля та напівпричепа, які могли б виникнути до ДТП та могли би вплинути на рух, а також невідповідностей щодо технічного стану транспортного засобу вимогам ПДР України в даних досліджуваних системах та механізмах не виявлено; на момент ДТП рульове керування з напівпричепом і права фара головного освітлення знаходилось в працездатному стані(т.1, а.п. 189-197);

- висновком експерта №2/113 від 22.07.2015 року по дослідженню технічного стану автомобіля ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому зазначено, що ходова частина, рульове керування та робоча гальмівна система знаходились в працездатному стані; несправностей автомобіля, які могли б виникнути до ДТП та могли би вплинути на рух, а також невідповідностей щодо технічного стану транспортного засобу вимогам ПДР України в даних досліджуваних системах та механізмах не виявлено (т.1, а.п.201-208);

- висновком експерта №4/71 від 31.07.2015 року, відповідно до якого під час первісного контактування вантажний автомобіль "DAF 95 XF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом розташовувався передньою лівою частиною (державним реєстраційним номером (розташований в лівій частині автомобіля), лівою частиною декоративної накладки передка кабіни, лівою частиною підсилювача панелі переднього бампера, передньою частиною лівих сход кабіни) до передньої лівої частини автомобіля ВАЗ-21013, державний номер НОМЕР_3 (лівої частини переднього бампера, лівих верхньої та нижньої частин рамки радіатора, передньої лівої частини капоту, елементів ходової частини та рульового керування з боку переднього лівого колеса, диску переднього лівого колеса, лівої панелі, передньої частини лівого порогу, передньої лівої частини даху, передньої частини лівої передньої двері) (т.2, а.п.7-15).

Про винність ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди свідчить висновок судової автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи №928 від 16.11.2015 року, відповідно до якої місце зіткнення транспортних засобів легкового автомобілю ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_3 , і вантажного автомобілю "DAF 95 XF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «ПП SCHWARZMULLER SPA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , розташовано в районі розділювальної лінії дорожньої розмітки; дорожньо-транспортна пригода мало місце в темний час доби, в населеному пункті, тому водію ОСОБА_3 при обранні швидкості руху необхідно було в своїх діях керуватися вимогами, зазначеними в п.п. 12.2, 12.4 Правил дорожнього руху(в темний час доби і в умовах недостатньої видимості швидкість руху має бути такою, щоб водій мав можливість зупинити транспортний засіб в межах видимості дороги; в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється з швидкістю не більш 60 км/год); у своїх діях ОСОБА_3 необхідно було керуватися вимогами, викладеними в пунктах 13.1,13,3 ПДР, а саме: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечну дистанцію і безпечний інтервал», «При обгоні, випередженні, об`їзді перешкоди або зустрічному роз`їзді необхідно дотримувати безпечний інтервал, щоб не створювати безпеки для дорожнього руху»; швидкість руху, обрана водієм автомобіля DAF 95 XF", з причепом «ПП SCHWARZMULLER SPA, перевищувала швидкість, допустиму Правилами дорожнього руху в умовах місця ДТП, яка складала більше 66 км/год і його дії не відповідали п.12.4 ПДР; при належному і своєчасному виконанню вимог пунктів 13.1,13.3 ПДР водій ОСОБА_3 мав би технічну можливість запобігти зіткненню; дії водія ОСОБА_3 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що наступила.(т.2, а.п. 21-29).

Висновки експертизи №928 від 16.11.2015 року підтверджуються повністю висновками експертів №1336/1доп/115 від 22.01.2016 року комплексної комісійної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, відповідно до яких дії водія автомобіля DAF 95 XF", з причепом «ПП SCHWARZMULLER SPA, не відповідали вимогам п.п.12.2, 12.4, 13.1, 13.3, які знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що наступила (т.2, а.п.36-44).

Висновки зазначених експертиз підтверджені при розгляді кримінального провадження в суді експертами ОСОБА_23 і ОСОБА_24 , які попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. На запитання учасників процесу щодо використання методик та теоретичних розробок, достатності відомостей, на підставі яких готувалися висновки, застосовності та правильності застосування принципів та методів до фактів кримінального провадження, інших питань, що стосуються достовірності висновку, ними детально надані відповіді та роз`яснені висновки. Із їх роз`яснення слідує та підтверджується, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 з технічної точки зору знаходились в причинному зв`яку з дорожньо-транспортною пригодою, яка наступила.

Наведені докази про смерть ОСОБА_15 і ОСОБА_16 в умовах дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються висновками судо-медичних експертиз.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 №183 від 03.08.2015 року(початок25.06.2015 року), у останнього були виявлені тілесні ушкодження: багато фрагментарні і осколкові переломи кісток склепіння, основи та лицевого відділу черепа з розміщенням головного мозку, ранами і саднами в ділянці голови, багато чисельні переломи ребер з права та зліва, перелом грудини, лівої ключиці, розриви серця, легень, крововилив в клітковину середостіння, розміщення селезінки, печінки, ранив ділянці грудної клітини, садна в ділянці тулуба, відкриті переломи кісток верхніх та нижніх кінцівок, перелом кісток тазу;

тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів при життєво незадовго до настання смерті; враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень тілесні ушкодження виникли в умовах дорожньо-транспортної пригоди від удару, ударів об деталі, деталями салонна автомобіля під ДТП; первинний удар тіла був об кермо автомобіля, переднюю панель автомобіля, на що вказують переломи грудини, ребер, лівої ключиці, переломи верхніх та нижніх кінцівок; затим удар головою об лобове скло, на що вказують переломи кісток черепа, наявність ран, саден в ділянці голови, осколків скла в ділянці обличчя; з послідуючим відкиданням тіла на зад, на що вказує локалізація переломів ребер;

тілесні ушкодження згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 2.1.3. ОСОБА_25 відносяться до тяжких по ознаці небезпеки для життя (в даному випадку являються смертельними);

потерпілий під час дорожньо-транспортної пригоди находився за кермом, на що вказують переломи грудини, лівої ключиці, ребер та переломи кісток верхніх кінцівок;

безпосередньою причиною смерті являються сукупність тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі трупа, так як всі дані тілесні ушкодження окремо один від одного могли визвати смерть, між тілесними ушкодженнями та настанням смерті мається прямий причино наслідковий зв`язок (т.1, а.п.180-185).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_16 №184 від 03.08.2015 року (початок 26.06.2015 року), у останньої виявлено крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку з крововиливами в шлуночки головного мозку, садна в ділянці обличчя, розриви селезінки та правої долі печінки з крововиливами в зв`язки воріт селезінки та печінки, черевну порожнину, рана в ділянці лівого стегна, садна в ділянці верхньої лівої кінцівки; тілесні ушкодження виникли від дії твердих предметів як з обмеженою, так і необмеженою контактуючою поверхнею не задовго до настання смерті;

найбільш вірогідно первинний удар потерпілої в момент зіткнення автомобіля з перешкодою ( другим автомобілем) був передньою обличчям об лобове скло та черевною стінкою об передню панель салону автомобіля, на що вказують багато чисельні садна в ділянці обличчя, розриви селезінки та печінки з крововиливами, затим тіло по інерції в момент ДТП було підкинуто вверх і удар був тім`яною ділянкою голови об кришу автомобіля з внутрішньої сторони, на що вказують крововиливи в м`які покриви голови з внутрішньої сторони та крововиливи під м`які мозкові оболонки мозку, крововиливи в шлуночки головного мозку;

згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт ОСОБА_26 , пункт ОСОБА_27 крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку з крововиливами в шлуночки головного, садна в ділянці обличчя, розриви селезінки та правої долі печінки з крововиливами в зв`язки воріт селезінки та печінки, черевну порожнину відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя;

враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження могли виникнути при ДТП в салоні автомобіля; смерть наступила від тупої, закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під м`які мозкові оболонки, крововиливами в шлуночки головного мозку, забоєм головного мозку; мається прямий причинно наслідковий зв`язок між тілесними ушкодженнями в ділянці голови та настанням смерті (т.1, а.п.174-178).

Під час судового розгляду кримінального провадження захисник ОСОБА_14 , який представляв інтереси ОСОБА_3 , відмовився від клопотання про виклик в судове засідання наступних осіб: понятих ОСОБА_28 і ОСОБА_29 при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди; понятих при слідчих експериментах ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 і ОСОБА_33 (т.1, а.п.75).

З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.3 ст. 286 КК України, тобто як порушення правил безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

До матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду за клопотанням захисників долучено висновок експертів №4941/4942/16-52 від 20.05.2016 року за результатами проведення комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи (т.2, а.п.87-96).

Оцінив даний висновок експертизи, суд визнає його як недопустимим доказом з таких підстав.

При проведенні даної експертизи не надавались вихідні дані для її проведення, що суперечить п.2.3 Інструкції про призначення та проведення судової експертизи та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністра юстиції №53/5 від 08.10.1998 року. Із самого висновку експертизи (а.3) видно, що огляд пошкоджених транспортних засобів заявником (адвокатом ОСОБА_13 ) забезпечений не був, і з його згоди експертиза виконувалась за наявними матеріалами, тобто матеріали надані у обмеженому вигляді, експерти особисто не виїжджали на місце пригоди, були надані лише копії матеріалів справи, при проведенні експертизи не враховувалося завантаження вантажного автомобіля при русі на підйом. Таким чином. висновки даної експертизи не ґрунтуються не всебічному огляді матеріалів кримінального провадження.

Оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_18 в частині визначення місця зіткнення транспортних засобів, а саме в смузі автодороги в напрямі від м. Нова Одеса в напряму м. Вознесенська, тобто в смузі руху автомобіля DAF 95 XF", з причепом «ПП SCHWARZMULLER SPA, то суд не сприймає їх до уваги, оскільки не відповідають фактичним обставинам ДТП і згідно наведених вище висновків експертиз з технічної точки зору місце зіткнення транспортних засобів розташовувалося в районі осьової лінії дорожньої розмітки.

Також суд не сприймає до уваги показання свідка ОСОБА_19 в частині показаного нею місця зіткнення транспортних засобів, а саме в смузі автодороги в напрямі від м. Вознесенська у напрямі м. Нова Одеса, тобто в смузі руху автомобіля «ВАЗ-21013», оскільки спростовуються всіма в сукупності обставинами ДТП, наведеними висновками експертиз, при дослідженні слідів, що залишилися на місці пригоди місце зіткнення транспортних засобів розташовувалося в районі осьової лінії дорожньої розмітки.

Крім того, під час судового засідання захисником ОСОБА_14 заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме протоколу проведення слідчого експерименту від 14.07.2015 року із свідком ОСОБА_3 , який в даному кримінальному провадженні набув статусу підозрюваного, а потім обвинуваченого; постанови старшого слідчого ОСОБА_34 від 14.09.2015 року про призначення комплексної судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи по дослідженню механізму і обставин ДТП, оскільки вона містить посилання на показання ОСОБА_3 , дані ним в якості свідка та на протокол проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_3 ; висновки експертиз №928 від 16.11.2015 року і №1336/1доп/115 від 22.01.2016 року по комплексному транспортно-трасологічному та автотехнічному дослідженню механізму і обставин ДТП, так як експерти були лише попереджені про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України і не попереджені за ст.385 КК України.

Обсудив дане клопотання в нарадчій кімнаті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1ст.65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`яний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

За загальним юридичним правилом ніхто не може бути свідком у своїй справі. Тому свідком може бути особа, яка не є підозрюваним або обвинуваченим. Оскільки ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженні допитувався як свідок, а в подальшому набув статусу підозрюваного, а потім обвинуваченого, то його показання як свідка під час слідчого експерименту від 14.07.2015 року втрачають властивості доказів. В цій частині клопотання захисника підлягає задоволенню.

Із досліджених в судовому засіданні комплексних судових транспортно-трасологічних та автотехнічних експертиз №928 від 16.11.2015 року та №1336/1доп/115 від 22.01.2016 року вбачається, що в своїх висновках експерти не посилалися на показання водія ОСОБА_3 (як свідка), в силу неможливості їх використання для експертного вирішення питань, поставлених перед експертами, а виключно ними приймалися до уваги сліди, що залишилися на місці дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору.

Крім того, із висновків зазначених експертиз вбачається, що експерти попереджались про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за завідомо неправдивий висновок. Також під час судового розгляду кримінального провадження відповідно до ст.356 КПК експерти були судом попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновків, при роз`ясненні висновків експертиз, які були проведені ними. Що стосується відносно того, що вони не попереджались за ст.385 КК, то експерти під час судового засідання заявили, що вони усно попереджались за ст.385 КК, не відмовлялися від виконання покладених на них обов`язків і таких фактів, при їх багаторічної роботи на посаді експерта не було, щоб вони не попереджалися за ст.385 КК. Те , що в вступних частинах експертиз не зазначено, що вони попереджені про кримінальну відповідальність за ст.385 КК України, то ця обставина виникла із-за технічної помилки при складанні тексту висновку експертизи. Дійсно вони попереджались в усній формі за ст.385 КК України.

Суд враховуючи викладені обставини, вважає, що відсутні підстави для визнання як доказів, а саме постанови старшого слідчого ОСОБА_34 від 14.09.2015 року про призначення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи; висновків комплексних судових транспортно-трасологічних та автотехнічних експертиз №928 від 16.11.2015 року та №1336/1доп/115 від 22.01.2016 року, недопустимими. Тому в цій частині клопотання захисника про недопустимість доказів не підлягає задоволенню.

Згідно висновку експертизи №4/71 від 31.07.2015 року, яку проводив експерт ОСОБА_24 , зіткнення автомобілів DAF 95 XF", з причепом «ПП SCHWARZMULLER SPA, з автомобілем ВАЗ-21013 відбувалось в межах смуги в напрямку до міста Вознесенська, а саме в місці близькому, де визначено розташування подряпин (дивись схему до протоколу ОМ ДТП поз,4,5).

З цього приводу в судовому засіданні експерт пояснив, що до такого висновку він прийшов, оскільки в його розпорядження були надані тільки копії протоколу огляду місця дорожно-транспортної пригоди від 25.06.2015 року і копію схеми до протоколу огляду місця ДТП від 25..062015 року, а також автомобілі. Тобто йому не в повній мірі були надані всі необхідні матеріали з місця ДТП, а саме не надавались фотознімки з місця ДТП. Саме при проведенні комплексних транспортно-трасологічних і автотехнічних експертиз в їх розпорядженні надано в повній мірі вихідні дані, фотознімки, відеозаписи, та матеріали кримінального провадження, після чого вони прийшли до висновку, що місце зіткнення транспортних засобів розташовувалося в районі осьової лінії дорожньої розмітки. Крім того, в наведеному висновку №4/71 від 31.07.2015 року експерт зазначив, що однозначно та об`єктивно встановити, де саме відносно меж проїзної частини сталось зіткнення між транспортними засобами та як саме розташовувалися транспортні засоби відносно меж проїзної частини під час первісного контактування, в цифровому значенні, не є можливим, оскільки на схемі відсутня достатня кількість слідової інформації, необхідної для визначення даного місця зіткнення.

Тому суд при вказаних обставинах висновок експертизи №4/71 від 31.07.2015 року в частині, що зіткнення транспортних засобів відбувалось в межах смуги руху в напрямку до міста Вознесенська (руху автомобіля ДАФ), визнає як доказ недопустимим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину (тяжкий злочин, що спричинило загибель двох осіб), особу винного.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 раніше не судимий, позитивно характеризується, потерпілі просили обвинуваченому призначати саме максимальне покарання, передбачене санкцією статті, Крім того, ОСОБА_3 ніяким способом з родичами загиблих не спілкувався, допомоги не надавав.

При обранні покарання суд враховує і ту обставину, що дії водія «ВАЗ-21013» також знаходились в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що наступила.

Враховуючи зазначені обставини, а також наслідки, які наступили в результаті кримінального правопорушення (загибель двох осіб), то суд не знаходить підстав для застосування відносно ОСОБА_3 ст.69,75 КК України. Його перевиховання можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства і покарання у вигляді позбавлення волі повинно бути не в межах мінімальних строків покарання, передбаченого санкцією статті.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на її користь за спричинення матеріальної шкоди 10000 гривні і моральної шкоди в сумі 100000 гривень.

Обсудив цивільний позов, дослідив матеріали кримінального провадження, вислухав думку учасників процесу, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться у трудових відносинах з ФОП « ОСОБА_35 » де працює водієм. Власником автомобіля "DAF 95 XF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «ПП SCHWARZMULLER SPA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є фізична особа-підприємець ОСОБА_36 . Страхувальником зазначених автомобілів є ОСОБА_37 . Таким чином, в силу положень ч.2 ст.1187 ЦК України ОСОБА_3 не може бути визнаний володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілими, оскільки управляв джерелом в силу виконання своїх трудових обов`язків перед володільцем джерела підвищеної небезпеки(т.2. а.п.50,55-59).

При вказаних обставинах цивільний позов необхідно вирішувати в порядку цивільного судочинства і в кримінальному провадженні підлягає залишенню без розгляду.

В ході розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_7 цивільний позов не заявляв.

Речові докази у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. По даному кримінальному провадженню зазначені витрати складають 9216 гривні, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 .

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_22 злочину, в результаті якого загинуло дві особи, та з метою виконання вироку в частині відбування покарання, суд вважає за необхідним до вступу вироку в законну силу змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_3 із запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Таким чином, заставу у розмірі 55120 гривень, внесену ОСОБА_3 , необхідно частково звернути на виконання вироку в частині стягнення з нього 9216 гривень на користь держави за проведення експертиз, а іншу частину повернути обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8(вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня його взяття під варту.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу змінити із запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, взявши обвинуваченого під варту в залі судового засідання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави за проведення експертиз в особі Миколаївського Науководослідного експертно-криміналістичного центра МВС 6144 гривні; в особі Миколаївського відділення Одеського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центра - 3072 грн, частково звернув заставу, розмір якої складає 55120 грн, на виконання вироку в частині стягнень за проведення експертиз, що складає в сумі 9216 гривень.

Різницю застави в розмірі 45904 гривень повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Цивільний позов ОСОБА_38 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди на загальну суму 110000 грн. залишити без розгляду, запропонував позивачу звернутися в порядку цивільного судочинства до належного відповідача..

Речові докази у кримінальному провадженні - автомобіль "DAF 95 XF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «ПП SCHWARZMULLER SPA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні ОСОБА_3 , передати за належністю ОСОБА_39 ; автомобіль "ВАЗ-21013" реєстраційний номер. НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику тимчасового утримання автотранспорту в м. Вознесенську, передати власнику ОСОБА_7 .

На вирок суду можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Вознесенський міськрайонний суд, а для ОСОБА_3 в такий ж строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: підпис: ОСОБА_1

Згідно оригіналу:суддя: