Справа № 473/2956/15-к
ВИРОК
іменем України
"20" квітня 2016 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 ,

потерпілий ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0001468 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Вознесенськ, Миколаївської області, з професійно-технічною освітою, не одружений, проте співмешкає без реєстрації шлюбу, раніше не судимий, працював сигналізатором в Вознесенській дистанції колії Одеської залізниці, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 п.6 ст.115, ч.4 ст.187 КК України (після зміни прокурором обвинувачення), -

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2015 року приблизно о 06.00 год. ОСОБА_7 перебував у приміщенні будинку ОСОБА_9 , що розташований в АДРЕСА_2 . Під час перебування у будинку ОСОБА_9 у ОСОБА_7 виник намір скоїти розбійний напад на потерпілого з метою заволодіння майном останнього шляхом застосування насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, а також умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 здійснив напад на ОСОБА_9 , почавши наносити йому удари ножем, викруткою, ножицями, руками та ногами по голові та тулубу, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у комплексі у вигляді колото-різаних ран, а саме однієї рани на границі лобної та тім`яної області голови, двох ран по передній і лівій боковій поверхні грудної клітини, однієї рани по передній поверхні правої половини грудної клітини від рівня 3-го до 6-го міжребер`я по близькогрудної лінії, двох ран по долонній поверхні лівої кісті, колотих ран, а саме двох ран в правій скроневій області голови, однієї рани в завушній області справа, восьми ран по задній поверхні шиї, п`яти поверхневих ран в завушній області зліва, однієї рани в області лівого передпліччя по передній поверхні, п`яти ран по зовнішній поверхні правого плеча, двох ран по зовнішній поверхні лівого плеча, трьох ран по передній поверхні правої половини грудної клітини в верхній частині, рани по передній поверхні правої половини грудної клітини в нижній частині на рівні 9-го ребра по середньо-ключичній лінії, яка йде до бокової поверхні грудної клітини, двох ран по тильній поверхні правої кісті, двох ран по задній поверхні правого передпліччя, двох поверхневих ран в області між пальцьової складки між 1 і 2 пальцями по долонній поверхні, двох ран по передній поверхні правого передпліччя в нижній і середній третині, двох ран по внутрішньої поверхні лівого передпліччя, рани по внутрішній поверхні лівого стегна в нижній третині, синців навколо деяких ран, проникаючого колотого поранення правої половини грудної клітини з правостороннім пневмотораксом та масивної підшкірної емфіземи справа. Проникаюче колоте поранення правої половини грудної клітини з розвитком пневмотораксу і підшкірної емфіземи відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, інші ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_7 заволодів належним ОСОБА_9 майном, а саме: спортивною сумкою чорного кольору вартістю 350 грн., сорочкою з довгими рукавами вартістю 250 грн., підковдрою вартістю 250 грн., двома наволочками вартістю 100 грн. за одну, а всього на суму 200 грн., двома футболками вартістю 250 грн. за одну, а всього на суму 500 грн., рушником вартістю 150 грн., спортивним рюкзаком чорного кольору вартістю 350 грн., джинсами синього кольору вартістю 400 грн., мобільним телефоном «Lenovo A 680» вартістю 1400 грн., в якому знаходилась флеш-картка micro SD об`ємом 16 Гб вартістю 150 грн., сім-картка мобільного оператора «МТС» вартістю 10 грн. та сім-картка мобільного оператора «Life» вартістю 10 грн., пластиковою карткою банку «Ощадбанк», на рахунку якої перебували грошові кошти в сумі 1430 грн., а також грошовими коштами в сумі 600 грн. В результаті розбійного нападу ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 6050 грн.

В цей час ОСОБА_7 , побачивши, що ОСОБА_9 подає ознаки життя, з метою доведення злочинного умислу на умисне вбивство останнього до кінця, вдарив потерпілого рукою в область кадику та пішов, залишивши останнього в будинку, який зачинив на замок. Однак злочинний намір ОСОБА_7 , спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , не був доведений до кінця незалежно від його волі, так як потерпілий опритомнів, зміг вибратись з будинку, та в подальшому йому була надана допомога, в результаті чого смерть останнього не наступила.

Обвинувачений ОСОБА_7 пред`явлене обвинувачення визнав частково, позов потерпілого ОСОБА_9 не визнав, цивільний позов прокурора визнав повністю та пояснив, що перед 19 червня 2015 року він загубив свій мобільний телефон та, знаючи, що останнім часом заробітну плату стали видавати раніше, він попросив потерпілого повідомити коли надійде смс про отримання зарплати. О 14-20 - 14-30 год. ОСОБА_10 зателефонував йому і сказав, що є гроші. Він подякував та запропонував вечорі випити пива. Близько 22-40 - 23 год., коли він був біля автовокзалу, він набрав телефон потерпілого та спитав що той робить та запропонував зайти. ОСОБА_10 не заперечував. Тоді він сказав, що як буде неподалік, то набере його знову. Через 10-15 хв., підходячи до будинку потерпілого, він набрав його номер, ОСОБА_10 вийшов. Хвіртка до будинку була підперта на камінь і потерпілий сказав, що у нього був знайомий, який пішов, з яким вони пили пиво. ОСОБА_10 спитав чи хтось знає, що він знаходиться у нього, він сказав що ніхто не знає. Потім він спитав чи ОСОБА_10 не проти, щоб він залишився до ранку, той не заперечував. В будинку він ліг спати в третій кімнаті, а ОСОБА_10 пішов у першу. Десь через півгодини, ОСОБА_10 зайшов до нього в кімнату, він у нього спитав чи щось потрібно, той сказав, що ні і пішов.

Близько 5 години ранку, він підійшов до ОСОБА_10 , віддав телефон, той попросив поставити телефон на зарядку, що він і зробив та вийшов перекурить. Коли знову зайшов у кімнату ОСОБА_10 не було, він сів на ліжко. Потім зайшов ОСОБА_10 та кинувся на нього з ножем та наніс удар в область шиї. Між ними відбувалась бійка на ліжку, потім вони скотилися на підлогу. Він відбив ніж, оскільки потерпілий його душив, то він намацав викрутку, якою наніс близько 10 ударів ОСОБА_10 і коли захват в того послаб, він вирвався. Перекинув ОСОБА_10 на спину та став вибігати з будинку, злякався за своє життя бо ОСОБА_10 був з ножем.

Виходячи, він штовхнув потерпілого в іншу кімнату, той упав на ліжко. ОСОБА_10 побачив пляшку біля ліжка, якою наніс йому кілька ударів по спині. Вони боролися знову. Потім потерпілий сказав: «Іди, я сам можу дойти». Коли він намагався руки послаблювати потерпілий знову кидався в його сторону, вони боролися. Коли почув, що ОСОБА_10 хрипіть, то подумав, що той може прикидатися. Він наніс потерпілому удар в область шиї, який лежачи на спині, хрипів, після чого вибіг з будинку. Коли повернувся, пульс у потерпілого був.

Оскільки його речі були в крові, він взяв в кімнаті джинси та кофту потерпілого та у веранді переодягнувся. ОСОБА_10 лежав, кров`ю не стікав. Рани у нього були. Коли він йшов з будинку, ОСОБА_10 лежав, пульс був і той знаходився у свідомості.

Коли вони боролися з потерпілим, справа від столу на підлозі була викрутка. Він наносив удари потерпілому правою рукою в лівий бік. В цей час він знаходився обличчям в підлогу, а потерпілий був зверху з правого боку. Удари наносив потерпілому, щоб той послабив схватку і вирватися. Потерпілий захватив його руку і став кусати. Він наніс йому удар в задню частину шиї. ОСОБА_10 тиснув його обличчям у підлогу, щоб він не міг вирватись, тому він наносив удари викруткою.

Як пояснив обвинувачений, після того, що сталося він прибрав в першій кімнаті сліди бійки, речі із слідами склав у червону спортивну сумку. Вийшов з будинку, зачинив будинок, перелізши через огорожу та пішов в бік ДЕПО. Неподалік ДЕПО залишив сумку і пішов додому, по дорозі викинув посвідчення залізничника ОСОБА_10 .

Близько 5 години вечора, усвідомивши, що сталося, вирішив сам піти до міліції та розповісти про те, що сталося. Перед тим вирішив подивиться на те місце, де лишив сумку з речами її там не було, лише слід та пом`ята трава. Оскільки речі потерпілого були на ньому, джинси викинув в бік ДЕПО. Близько 18 год. в районі автовокзалу його затримали співробітники міліції, він показав їм де знаходилася сумка потерпілого, проте вони йому не повірили, потім він показав де знаходилося посвідчення потерпілого.

Також обвинувачений пояснив, що з потерпілим того вечора пили пиво близько 2,5 літрів, проте до того ОСОБА_10 вже пив пиво із знайомим. Стверджував, що бійку розпочав ОСОБА_10 , коли вони були на підлозі, ОСОБА_10 сказав: «Вибач, мені потрібні гроші», проте він сказав, що у нього лише 804 грн., оскільки аванс дали невеликий. ОСОБА_10 знав про ці гроші. Йому було відомо, що ОСОБА_10 не дали кредит на роботі. Знав, що у ОСОБА_10 борг якийсь може це його і спровокувало. Стверджував, що удари наносив лише викруткою та рукою бив в задню частину голови, коли ОСОБА_10 його душив. Заперечував використання ножа, а також те, що питав пінкод карти потерпілого. Картку та телефон потерпілого забрав машинально, розгубився. Зарплатна картка потерпілого була виявлена у нього під час затримання в лівій кишені. Картку він витяг з посвідчення ОСОБА_10 і забув викинути. Двері вхідні зачинив, бо розгубився, їх можна було легко відчинити, оскільки хотів, щоб потерпілий не сказав працівникам міліції про те, що сталося. Двері зачинив на навісний замок, де подів ключ - не пам`ятає. Подія сталася о 6-30 год., а співробітники міліції затримали його о 18-00 год.

У потерпілого взяв наступні речі: сумку спортивну, мобільний телефон, посвідчення, рушник, дві наволочки та дві футболки, покривало, джинси синього кольору Заперечував, що брав гроші. Речі залишив біля ДЕПО всі, крім посвідчення і картки. Посвідчення викинув, а картку - забув.

Пояснив, що під час його особистого обшуку в відділенні міліції понятих і адвоката не було, це відбувалося близько 19 години. Він сам дістав все з кишень. В лівій кишені у нього була картка ОСОБА_10 , він її сам туди поклав.

Після зміни прокурором обвинувачення обвинувачений ОСОБА_7 заперечував наявність у нього корисливих мотивів, те, що забрав телефон потерпілого пояснив тим, що не хотів щоб той викликав співробітників міліції. Заперечив покази, надані на початку судового розгляду про те, що картку з банку, належну ОСОБА_9 , в нього знайшли співробітники міліції. Пояснив, що показав, де він лишив посвідчення потерпілого і в цьому посвідченні була картка ОСОБА_10 і потім її йому в кишеню підкинули, а саме співробітник міліції ОСОБА_11 . Попередні покази, надані в ході судового розгляду, пояснив тим, що злякався погроз з боку співробітників міліції та тим, що переживає за свою сім`ю.

Потерпілий ОСОБА_9 уточнив пред`явлений цивільний позов, зменшивши його розмір, та просив стягнути з обвинуваченого 3000 грн. понесених витрат на лікування та 5000 грн. моральної шкоди та пояснив, що з обвинуваченим у них були дружні стосунки. Того дня ОСОБА_12 зателефонував та спитав дозволу прийти в гості - він не був проти. Перед тим він повідомив ОСОБА_7 , що надійшло смс-повідомлення про отримання заробітної плати. Коли прийшов ОСОБА_13 , вони сиділи на вулиці, пили пиво та дивились кіно на його телефоні, розмовляли. ОСОБА_14 сказав, що телефон хороший, він хоче такий подарувати своїй дівчині. Питав документи на телефон, проте він сказав, що вся необхідна інформація в телефоні є і що документи відсутні. Потім ОСОБА_13 спитав дозволу залишитися переночувати, оскільки посварився з дівчиною.

Наступного дня був вихідний, вранці о 6 - на початку 7 години ОСОБА_13 прийшов і запропонував сходити на ринок. Він сказив, що ще рано і можна поспати. Покурили, він ліг ще спати, ОСОБА_13 приніс йому телефон, який він попросив поставити на зарядку. ОСОБА_13 попросив закурити, він йому дав цигарки. Після чого ОСОБА_13 дістав із задньої кишені ніж і наніс йому перші 3 удари в серце. Він лівою рукою вхопився за ніж, вони билися і скотилися на підлогу, ОСОБА_13 вдарив його кулаком по потилиці, манікюрними ножицями наносив удари по плечам. Удари наносив по потилиці і плечам. Коли він намагався вирватися та вибігав, то ОСОБА_13 штовхнув його, від чого він влетів в кімнату і перелетів через диван. Скляною пляшкою об`ємом 0,5 л він наніс два удари обвинуваченому. Вони впали на диван, ОСОБА_13 знаходився зверху, тримав його руки, питав за пінкод від картки, у в нього вже не було сил і ОСОБА_13 його відпустив.

Потім ОСОБА_13 збирав речі, а він просив, щоб той його не добивав, казав, що сам дойде. ОСОБА_13 перевірив у нього пульс, потім облив водою, потім знову перевірив пульс та коли йшов з будинку, вдарив його по кадику.

Коли він прийшов до тями, встав з дивана, хотів вийти, то зрозумів, що замок на вхідних дверях зовні зачинений. Взявши за пральною машинкою молоток, ставши на стілець, вибив скло у вхідних дверях, вирізав шматок дермантину, виліз через отвір та пішов до сусідки, бо ворота були теж зачинені. Сказав, що на нього напали, порізали. Сусідка дала речі, води та викликала швидку. В лікарні лежав більше тижня.

Додатково потерпілий пояснив, що злочин стався десь о 06-30 год. - 07 год. ранку, а з будинку він вибрався близько 11 години. Викрутка, якою йому завдав ушкодження обвинувачений, була звичайна, викрутки лежали на веранді з інструментами, проте вона могла лежати й на підлозі. Манікюрні ножиці належали йому та лежали на столі біля посвідчення. Ножем ОСОБА_13 ударив його в область серця, він хапав ніж рукою і виривався. Викруткою ОСОБА_13 бив його в бік, а ножицями - по плечам, голові та шиї. Він закривався, а ОСОБА_13 сидів зверху. ОСОБА_13 питав у нього пінкод, коли він лежав на дивані, після заподіяння тілесних ушкоджень. Пінкод він сказав справжній. Платіжна картка лежала в посвідченні і ОСОБА_13 знав про це, оскільки так носять всі залізничники.

Коли лежав на дивані, то чув, що ОСОБА_13 ходить. Він хрипів, бік надувся і була кров. Коли ОСОБА_13 йшов, то облив його водою з тазу, він поворушився, ОСОБА_13 наніс йому потім удар в шию, примірявся і руба долонею вдарив і він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, ОСОБА_13 вже не було. Зміг встати не відразу, мав порізи, гематоми. Не було його телефону, куртки, штанів. З штанів зникло 600 гривень. Викрадено було й платіжну картку. Кошти з картки ОСОБА_13 не зняв.

До того що сталося, з ОСОБА_13 у нього були нормальні стосунки, вони спілкувалися. ОСОБА_13 знав, що йому видали більший аванс, а саме 2500 грн., бо він просив кредит на роботі і коли ОСОБА_13 спитав, - він повідомив, що йому дали ці гроші. Потерпілий пояснив, що причиною дій обвинуваченого могли бути фінансові проблеми.

Також потерпілий пояснив, що ніж був на кухні, інші знаряддя лежали на видних місцях. Як саме ОСОБА_13 брав речі, він не бачив, оскільки був майже без свідомості, встати не міг. Не заперечував, що захищаючись, кусав ОСОБА_13 за руку і за праву, і за ліву, оскільки чинив супротив. Рану на шиї ОСОБА_13 пояснив тим, що спричинив її не умисно, а коли вони боролися і він виривав ніж у обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що близько 10-11 год. ранку, коли вона була в дворі, ОСОБА_10 покликав її через огорожу між будинками. Він був весь в засохлій крові, побитий, трусився та сказав, що у нього зачинені ворота. Через хвіртку в городі між їх будинками вона забрала його до себе в двір. Це було близько 10-11 години ранку. Ніякого шуму о 6 та о 7 годині ранку вона не чула. ОСОБА_10 пересувався сам, проте погано, майже втрачав свідомість, трусився. Вона його підтримувала і завела до двору. Обмила йому кров, запаху алкоголю не чула. ОСОБА_10 сказав, що причиною нападу на нього були гроші - чи то просили, чи то забрали гроші (картку, готівку). Потерпілий її повідомив, що оскільки двері були зачинені, він відрізав шматок дермантину, розбив скло, виліз на стілець та через отвір вибрався зовні. В дверному пройомі потім вона скла не бачила, але на підлозі розбите скло було.

Вона викликала швидку і міліцію, допомогла зняти йому спортивні штани і дала штани чоловіка, а штани потерпілого потім вилучили працівники міліції. ОСОБА_10 був весь в крові, мав великі та малі рани на грудях, на ногах, на голові та тулубі. Рани були колоті, швидка нарахувала близько 32 ран. Окрім ран на голові, грудях, ногах у ОСОБА_10 на долоні був великий поріз через всю долоню, він її тримав.

Свідок ОСОБА_16 , допитаний за клопотанням сторони захисту в присутності свого захисника ОСОБА_17 пояснив, що в червні 2015 року, точну дату він не пам`ятає, в районі старого Депо побачив що щось червоніє, то виявилася спортивна червоно-чорна сумка, бокова кишеня якої була розстебнута і там виднівся білий мобільний телефон. Віднісши сумку на 20-25 метрів від місця знахідки, він виявив, що в ній в середині знаходились речі, які були в крові (штани, сорочка, рушник чи простирадло чи напівковдра, пляшка, рюкзак, ніж та викрутка, які теж були в крові). Телефон був великий сенсорний, він не знав як ним користуватися, проте забрав його із сумки.

Оскільки він був під слідством та носив електронний браслет, наступного дня, прийшовши на виклик до слідчого, він повідомив про знайдену сумку та віддав виявленій в ній мобільний телефон. Оскільки ніж та викрутка були в крові, лежали аж на дні сумки, він злякався та відразу викинув їх у болото. Сумку лишив на місці, машиною з співробітниками міліції під`їхав і показав її місцезнаходження. Факт видачі ним речей було задокументовано, його було допитано в якості свідка, його фотографували та були присутні поняті.

Судово-медичний експерт ОСОБА_18 , роз`яснюючи висновок судово-медичної експертизи №274 від 26.06.2015 року в порядку ст.356 КПК України за клопотанням сторони обвинувачення пояснив, що проводив експертизу наявності та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 , у якого було виявлено три види ран, а саме різані, які могли утворитися від дії предмета з колюче-ріжучими властивостями, не виключено від дії клинка ножа; колючі, які могли утворитися у разі застосування як знаряддя викрутки, а також невеликі колоті, які могли утворитися від використання манікюрних ножиць із зведеними браншами. У ОСОБА_9 було виявлено проникаюче колоте поранення правої половини грудної клітини з розвитком пневмотораксу і підшкірної емфіземи, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння. При своєчасному не надані потерпілому кваліфікованої медичної допомоги могла настати його смерть. Інші тілесні ушкодження відносились до легких тілесних ушкоджень. У потерпілого не було ушкоджень він уламків скла. Також експерт пояснив, що дренаж плевральної порожнини, проведений потерпілому, - є операцією.

Показання потерпілого ОСОБА_9 про обставини вчинених відносно нього злочинів підтверджено фактичними даними, що містяться у протоколі огляду місця події з фототаблицями від 20.06.2015 року (а.к.п.50-57), згідно із яким була оглянута території домоволодіння та будинок, розташований в АДРЕСА_2 , де стався злочин. При огляді вхідних дверей будинку на висоті 110 см було виявлено отвір 35 х 45 см, двері на момент огляду були зачинені з зовнішнього боку. В нижній частині дверей в місці пошкодження шкірзамінника з внутрішнього боку на дерев`яній планці було виявлено нашарування бурого кольору, схожі на кров. Безпосередньо перед вхідними дверми в будинку на підлозі було виявлено дерев`яний стілець висотою 30 см. На столі в кімнаті №1 було виявлено пивний бокал з двома плямами бурого кольору, схожими на кров. В розетці біля письмового столу було виявлено зарядний пристрій від телефону чорного кольору. В цій же кімнаті на верхній ковдрі на ліжку була виявлена пляма бурого кольору розміром 8 х 5 см. Крім того, на матраці в середній частині було виявлено нашарування бурого кольору у вигляді краплин різного розміру. На килимку навпроти письмового столу та біля ліжка було виявлено нашарування бурого кольору у вигляді краплин бурого кольору, схожі на кров. На килимку перед вхідними дверми до кімнати №1 було виявлено нашарування бурого кольору у вигляді відбитку лівої руки, схоже на кров. На дивані була виявлена подушка, яка має нашарування бурого кольору, схожі на кров у вигляді великих плям невизначеної форми розміром від 10 до 20 см. На дивані також були плями бурого кольору невизначеної форми розміром 15 х 10 см. З лівого боку на підлозі було виявлено ножиці. На шпалерах стіни, розташованої навпроти вхідних дверей до кімнати, приблизно по середині кімнати на висоті 115 - 120 см було виявлено нашарування бурого кольору у вигляді відбитку руки. В результаті проведеного огляду було вилучено відбитки з двох бокалів; 6 змивів слідів бурого кольору, а саме з вхідних дверей до будинку, з зовнішнього боку, в кімнаті №1, з підлоги біля вхідних дверей до кімнати, на підлозі біля письмового столі та з матрацу на ліжку; 2 змиви з кімнати №3, а саме з дивану та зі стіни з лівого боку від вхідних дверей до кімнати; слід бурого кольору на шпалері в кімнаті №3 разом із шматком шпалери, з кімнати №3 була вилучена викрутка з чорною ручкою та ножиці.

Показання свідка ОСОБА_15 , яка надавала першу допомогу потерпілому ОСОБА_9 , підтверджено фактичними даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 20.06.2015 року (а.к.п.58), згідно із яким в АДРЕСА_3 , за місцем проживання свідка ОСОБА_15 на території подвір`я були виявлені та вилучені спортивні штани сірого кольору, на яких є численні плями бурого кольору.

Під час проведення слідчого експерименту (протокол з фототаблицями від 21.06.2015 року - а.к.п.59-74) обвинувачений ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_17 , понятих, показав та пояснив про обставини спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 вказав на сміттєвий бак, куди він викинув пакет з бокалами з-під пива та попільничкою. Також ОСОБА_7 показав на місце, де він викинув речі, в яких був одягнений, та посвідчення ОСОБА_9 , які були вилучені.

Факт умисного заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, їх характер та локалізація, механізм утворення, кількість встановлено на підставі пояснень судово-медичного експерта ОСОБА_18 та на підставі висновку судово-медичного експерта №274 від 26.06.2015 року (а.к.п.40-43), експертиза була розпочата 24.06.2015 р., закінчена 26.06.2015 р., згідно з яким у ОСОБА_9 були виявлені ушкодження: у вигляді шести колото-різаних ран, у вигляді тридцяти двох колотих ран, крововиливи навколо деяких ран. Рани розташовані в області голови, шиї, грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок. У потерпілого встановлено: проникаюче колоте поранення правої половини грудної клітини, правосторонній пневмоторакс, масивна підшкірна емфізема справа; множині колото-різані та колоті рани голови, тулуба, кінцівок. Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран утворилися внаслідок дії предмета, що має колюче-ріжучі властивості, можливо клинка ножа. Колоті рани утворилися від дії предмета, який має колючі властивості, не виключено можливість їх утворення від дії робочої частини викрутки, а також складених бранш невеликих ножиць. За давністю виникнення можуть відповідати 20.06.2015 року і відносяться до категорії:

-проникаюче колоте поранення правої половини грудної клітини з розвитком пневмоторакса та підшкірної емфіземи - до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння;

-інші ушкодження належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Показання потерпілого ОСОБА_9 про те, що він наніс ушкодження обвинуваченому, захищаючись від останнього, підтверджуються фактичними даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта №269 від 23.06.2015 року (а.к.п.45-46), згідно якого у ОСОБА_7 були виявлені садна в ділянці верхніх кінцівок. Садна виникли від дії твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею за 6 - 24 годин до обстеження (експертиза розпочата 20.06.2015 року о 18-42 год.). Враховуючи форму та розміри садна, виявленого на правому передпліччі, дане садно могло утворитись від дії зубів людини (укусу). Враховуючи розміри та форму садна, виявленого на шиї, дане садно могло виникнути від дії гостряка клинка ножа. Тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно із протоколом огляду місця події від 21.06.2015 року (а.к.п.75-76) в службовому кабінеті №22 Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївської області ОСОБА_16 добровільно видав працівникам міліції мобільний телефон «Lenovo A 680», дорожню сумку чорно-червоного кольору, в якій знаходяться скляна пляшка з-під пива «Чорний принц», футболка білого кольору, сорочка чоловіча, рушник, дві наволочки, на яких є плями бурого кольору, чоловічі джинси, півковдра з плямами бурого кольору, які були вилучені.

Як вбачається із протоколу проведення слідчого експерименту від 28.07.2015 року (а.к.п.81-84) ОСОБА_16 пояснив та показав про обставини, при яких він 20.06.2015 року знайшов сумку біля колишнього ДЕПО, в якій знаходились мобільний телефон, півковдра, дві наволочки, футболка, сорочка, пляшка з-під пива, кухонний ніж та викрутка, які він викинув у рів з водою, а сумку вирішив віднести до міліції.

Згідно із протоколом затримання особи від 20.06.2015 року (а.к.п.21-23) під час обшуку затриманої особи у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено із задньої правої кишені джинсів мобільний телефон «Нокіа 1280» з сімкарткою мобільного оператора «МТС» та пластикову платіжну картку «ОщадБанку» на ім`я ОСОБА_19 № НОМЕР_1 та з лівої задньої кишені джинсів - грошові кошти в сумі 804 грн.

Вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_9 майна підтверджено довідками, виданими приватним підприємцем ОСОБА_20 (а.к.п.85) та приватним підприємцем ОСОБА_21 (а.к.п. 86).

Матеріали провадження містять ксерокопію посвідчення та приміського квитка потерпілого ОСОБА_9 (а.к.п.89), які були викрадені ОСОБА_7 та в ході слідства були повернуті потерпілому. Згідно із зберігальними розписками (а.к.п.79, 80) потерпілий ОСОБА_9 отримав від слідчого належні речі, які були викрадені обвинуваченим та в ході слідства були визнані речовими доказами.

Дослідивши під час судового розгляду провадження всі зібрані та надані сторонами докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, не зважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 та його покази про власну версію подій та їх причини, які суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, - суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні злочинів, за якими йому пред`явлено обвинувачення, - в судовому засіданні доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство) з корисливих мотивів, та за ч.4 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2012 року у справі №5-15кс12 правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає в точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченими кримінально-правовою нормою.

Діяння, вчинені обвинуваченим ОСОБА_7 утворюють ідеальну сукупність злочинів, яка наявна там, де одним діянням особа вчиняє два або більше злочинів.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує положення п.10 постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», відповідно до якого за п.6 ч.2 ст.115 КК як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину. У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу дії винного кваліфікуються за п.6 ч.2 ст.115 КК і статтею, якою передбачена відповідальність за злочинне заволодіння майном (ч.4 ст.187 КК). Аналогічна позиція міститься і в абзаці 3 пункту 11 постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Крім того, суд враховує, що згідно із ч.1 ст.15 КК та положень пп.4, 22 постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» визначено, що замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Відповідно до висновків Верховного суду України, які є обов`язковими для судів України відповідно до вимог ст.458 КПК України, а саме Постанови ВСУ від 18.06.2015 року №5-24к15 п.3 - замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

Із фактичних обставин справи за обвинуваченням ОСОБА_7 вбачається, що поштовхом до насильства відносно потерпілого ОСОБА_9 стало бажання обвинуваченого заволодіти його майном (що обвинувачений і зробив, оскільки заволодів телефоном, банківською карткою, речами потерпілого, змусив останнього повідомити пінкод від картки). ОСОБА_7 намагався приховати сліди злочину, вилучаючи з місця події речі, що були в крові та знаряддя злочину, якими наносив ушкодження потерпілому. Для вчинення злочину та нанесення ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_7 було використано ніж, викрутку, манікюрні ножиці, тобто знаряддя, що об`єктивно можуть спричинити смерть. Удари завдавалися обвинуваченим у життєво важливі ділянки тіла потерпілого ОСОБА_9 грудну клітину, голову; а також верхні та нижні кінцівки; потерпілий мав одне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та значну кількість інших ушкоджень, що належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Крім того, обвинувачений бачив, що потерпілий мав тілесні ушкодження, бачив речі в крові, які забрав із собою, перевіряв пульс потерпілого та знову наніс йому удар в шию.

Після чого, усвідомлюючи небезпеку для життя потерпілого, зачинив його у будинку самого, знаючи, що той проживає один, і позбавив засобів телефонного зв`язку, забравши телефон ОСОБА_9 , розуміючи, що у такому стані той не зможе залишити будинок і наслідком його дій стане смерть. Ніяких дій для надання потерпілому медичної допомоги особисто ОСОБА_7 не здійснив та з моменту вчинення злочину і до моменту його затримання співробітниками поліції (з 6 до 18 години) - нікому нічого про те що сталося не повідомив, а від речей потерпілого намагався позбутися, про що свідчать покази самого обвинуваченого.

Отже, характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченого ОСОБА_7 , його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх спричинення, кількість ушкоджень, знаряддя злочину свідчать про те, що ОСОБА_7 у даному випадку діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого з корисливих мотивів та вчинив для цього усі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть потерпілого, однак смертельний наслідок не настав лише через обставини, які не залежали від його волі.

Характер дій обвинуваченого ОСОБА_7 , спрямованих на заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , який зазнав нападу, досліджені докази, зокрема покази потерпілого, висновок СМЕ про виявлені в останнього тілесні ушкодження, в тому числі й одне, яке належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, підтверджують наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 всіх ознак складу злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, оскільки відповідно до Постанови ВСУ №5-35кс13 від 14.11.2013 року п.1 визначено, що розбій є окремим спеціальним різновидом суспільно небезпечного діяння проти власності, яке складається з двох нерозривних, взаємозалежних дій: нападу і насильства. Напад складається (може складатися) з одномоментного акту або системи поведінкових актів, за допомогою яких відбувається заволодіння чужим майном. Властивістю нападу є включення в нього насильства - дії, що робить заволодіння майном нападом. Власне акт чи акти заволодіння майном через обов`язкове поєднання з насильством чи погрозою його застосування (фізичне або психічне насильство) наповнюються якісно іншим змістом - набувають ознак розбійного нападу. У розбої напад завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи (потерпілого, власника майна); застосовуються проти її волі та/або поза її волею. Метою такого насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник покладається й обирає форми (способи) насильства, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж тривання нападу. В уяві нападника таке насильство забезпечує безперешкодний перехід чужого майна на його користь або уможливити його утримання, якщо воно вже у нього перебувало. У більшості випадків під час розбою особа діє раптово і несподівано. Насильство, як правило є інтенсивним. Особа, яка його застосовує або погрожує ним, перебуває в агресивно-насильницькому стані, тобто у стані готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, на будь-якому етапі злочинної поведінки. Такий стан і характер дій нападника по суті є тими ознаками, які, навіть за відсутності реального застосування насильства, свідчать про розбій. Зовнішні прояви нападу і насильства (погрози його застосування) можуть бути й іншими. У часі вони можуть збігатися або між ними є часовий розрив. Має значення місце, пора доби, обстановка, обставини, форма та порядок перебігу нападу і застосування насильства.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 в частині відсутності умислу на вбивство потерпілого та відсутність корисливих мотивів, суд оцінює критично і розцінює їх як спосіб захисту, обраний з метою пом`якшення відповідальності за вчинене. Такі показання обвинуваченого об`єктивно спростовуються встановленими судом обставинами на підставі сукупності досліджених доказів.

Про наявність корисливого мотиву свідчать показання потерпілого ОСОБА_9 про те, що обвинувачений вимагав повідомити пінкод від банківської картки, шляхом застосування насильства довідався від потерпілого пін-код. що потерпілий зробив, назвавши вірний код; обвинуваченому було відомо, що потерпілий отримав аванс більшого розміру; крім того, ОСОБА_13 повідомляв ОСОБА_9 , що хоче мати такий мобільний телефон як у потерпілого, який ОСОБА_7 викрав та який згодом був знайдений свідком ОСОБА_16 . Крім телефону потерпілого, ОСОБА_7 заволодів особистим майном останнього, в тому числі й банківською карткою.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 , надані після зміни прокурором обвинувачення, в яких він заперечував початкові покази, надані в судовому засіданні, про те, що картку з банку ОСОБА_9 в нього знайшли співробітники міліції під час затримання та стверджував, що її йому підкинули після того, як він показав де він лишив посвідчення потерпілого і в цьому посвідченні була банківська картка ОСОБА_10 , яку співробітники міліції взяли і підкинули йому в кишеню, - спростовується дослідженими доказами. Так, згідно із протоколом затримання особи від 20.06.2015 року (а.к.п.21-23) під час обшуку затриманої особи у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено із задньої правої кишені джинсів пластикову платіжну картку «ОщадБанку» на ім`я ОСОБА_19 № НОМЕР_1 , тобто банківську картку потерпілого у ОСОБА_7 було вилучено ще 20.06.2015 року і вона не могла лежати в посвідченні потерпілого, оскільки це посвідчення було знайдено та вилучено за вказівкою обвинуваченого вже 21.06.2015 року під час проведення слідчого експерименту (протокол від 21.06.2015 року - а.к.п.59-74) в ході якого обвинувачений ОСОБА_7 показав на місце, де він викинув речі, в яких був одягнений, та посвідчення ОСОБА_9 (а.к.п.60 на звороті).

Таким чином, на момент затримання обвинуваченого співробітники міліції не могли підкинути картку обвинуваченому ОСОБА_7 , вилучену із посвідчення, згідно із показаннями обвинуваченого, оскільки саме посвідчення було вилучено пізніше, ніж відбулося затримання, під час якого й було знайдено картку потерпілого (затримання відбулося 20.06.2015 року, а посвідчення було вилучено 21.06.2015 року).

Також не може бути прийнято до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що початкові показання, надані в судовому засіданні, він змінив з огляду на тиск та погрози з боку співробітників правоохоронних органів, оскільки такі показання в судовому засіданні, надані ОСОБА_7 до зміни прокурором обвинувачення, - він надавав добровільно, вони фіксувалися за допомогою технічних засобів, в присутності всіх учасників процесу, в тому числі й захисника; жодних заяв про незаконні дії відносно нього чи його родини до суду не надходило, так само як відсутні й інші докази, що підтверджують такі факти. Крім того, початкові показання обвинуваченого про те, що банківську картку потерпілого знайшли у нього в кишені і ніхто її туди йому не підкидував, підтверджені доказами, зокрема протоколом затримання особи від 20.06.2015 року (а.к.п.21-23) та протоколом проведення слідчого експерименту 21.06.2015 року (а.к.п.59-74)

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 скоїв закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство) з корисливих мотивів, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України, та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.187 КК України.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст.66, 67 КК України, - встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий (а.к.п.101); на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п.98,99), згідно характеристики за місцем проходження служби від 08.11.2011 року характеризується позитивно (а.к.п.102); також характеризується позитивно за місцем проживання (а.к.п.26); згідно характеристики за місцем роботи від 28.07.2015 року (а.к.п.103) - характеризується негативно; має родину (а.к.п.25); проживає із співмешканкою, яка має дитину-інваліда (а.к.п.104); відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що злочини, який вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України належать до особливо тяжких злочинів - суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Щодо уточненого потерпілим ОСОБА_9 цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 3000 грн. матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування, та моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд вважає, що він підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_7 позов потерпілого ОСОБА_9 не визнав, тому судом при вирішенні питання в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди приймаються до уваги положення ч.1 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України про те, що обов`язок доказування обставин щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням покладається на потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілий просить стягнути з обвинуваченого завдану майнову шкоду у розмірі 3000 грн., вказуючи, що ця сума була витрачена ним на придбання медикаментів. Проте, на підтвердження позовних вимог потерпілий надав чеки на оплату ліків на загальну суму 2286 грн. (а.к.п.91), тому позов в частині майнової шкоди, з огляду на його не визнання обвинуваченим ОСОБА_7 , може бути задоволено лише частково в межах витрат, які підтверджені документально у розмірі 2286 грн.

Щодо позовних вимог потерпілого про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, то вони підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки згідно із ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на надані потерпілим під час судового розгляду показання та інші досліджені докази, суд вважає, що він має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки встановлено, що йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок заподіяння шкоди його здоров`ю, викрадення його майна, а також з огляду на ті негативні емоції, які він переніс як під час досудового слідства, так і судового розгляду кримінального провадження.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги ч.3 ст.23 ЦК України, згідно з якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Прокурором було пред`явлено цивільний позов (а.к.п.9-10) в інтересах держави в особі фінансового управління Вознесенської міської ради про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 вартості понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 в сумі 1473,12 грн., які підтверджені довідкою Вознесенської ЦРЛ від 15.07.2015 року №1244/06, згідно із якою ОСОБА_9 знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні з 20.06.2015 року по 01.07.2015 року з приводу проникаючого поранення правої плевральної порожнини, множинних ран голови, шиї, грудної клітини. За час лікування хворий отримав медикаменти, які були придбані за власний кошт.

Пред`явлений прокурором позов про стягнення вартості понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого обвинувачений ОСОБА_7 визнав повністю. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами - не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідно до вимог ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, а також враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 позов прокурора визнав повністю, - поданий прокурором позов до обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати за кримінальним провадженням відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.187 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

за ч.4 ст.187 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком суду, - за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 20 червня 2015 року до дня набрання вироком законної сили.

До вступу вироку в законну силу залишити обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО м.Миколаєва.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2286 (дві тисячі двісті вісімдесят шість) гривень матеріальної та 5000 (п`ять тисяч) моральної шкоди.

Позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Вознесенської міської ради про відшкодування вартості понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 в сумі 1473,12 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь фінансового управління Вознесенської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 1473,12 грн. (одна тисяча чотириста сімдесят три гривні і дванадцять копійок).

Речові докази, а саме: три сліди папілярних візерунків пальців рук, шість змивів з речовиною бурого кольору, шматок шпалери з речовиною бурого кольору, викрутку з чорною ручкою, ножиці, полімерний пакет синього кольору, джинсові брюки синього кольору, скляну пляшку об`ємом 0,5 мл з-під пива «Чорний принц», які зберігаються у кімнаті речових доказів Вознесенського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області знищити;

спортивну сумку, сорочку, півковдру, дві наволочки, футболку, рушник, спортивний рюкзак, мобільний телефон «Lenovo», спортивні штани, джинси, футболку чорного кольору, посвідчення державної адміністрації залізничного транспорту України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , приміський квиток № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 , картку банку «ОщадБанк» номер НОМЕР_4 , видану на ім`я ОСОБА_9 , ланцюжок з металу білого кольору, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , - залишити останньому, як власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя (підпис) ОСОБА_1

Судді (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_2

Згідно оригіналу: Суддя: