Справа № 548/323/16-к
Провадження №1-кп/548/51/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2016 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області, мешканки

АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня, заміжньої, на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючої, в порядку ст. 89 КК України не судимої,

відносно якої обвинувальний акт за ч. 1 ст. 185 КК України, а також угода про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , що надійшли до суду,

В С Т А Н О В И В :

19.02.2016 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи біля кіосків, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , поблизу АЗС "WOG" попрохала ОСОБА_4 , щоб він її підвіз в район розташування Хорольської ЗОШ І-ПІ ступенів № 3, на що останній погодився. ОСОБА_6 підвіз ОСОБА_5 на своєму автомобілі ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 до магазину "Продукти", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а в подальшому, на прохання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підвіз її до магазину "Норд", який знаходиться за адресою: м. Хорол, вул. Фрунзе, 100 Полтавської області.

19.02.2016 року близько 21 години 15 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на пасажирському місці в салоні автомобіля ОСОБА_7 під час руху автомобіля по дорозі від магазину "Продукти" до магазину "Норд", скориставшись тим, що водій ОСОБА_6 управляв рухом автомобіля і не стежив за її діями, маючи умисел на здійснення крадіжки чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, викрала, а саме сховала до кишені своєї куртки, належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки "Lenovo А760" у силіконовому чохлі, з СІМ-картою оператора мобільного зв"язку "МТС" та "Київстар", картою пам`яті "Micro-CD" об`ємом 32 Гб., та який в цей час лежав між передніми сидіннями біля коробки передач вказаного автомобіля. Після цього ОСОБА_5 продала викрадений телефон з чохлом 20.02.2016 року на ринку в м. Лубни за гроші у сумі 700 грн. покупцеві ОСОБА_9 , таким чином розпорядилася викраденим майном на власний розсуд.

Згідно висновку експертизи № 2202/6 від 22.02.2016 року вартість викраденого мобільного телефону "Lenovo А760" становить 1200 грн., силіконового чохла до нього - 39,24 грн. Крім цього, згідно довідки вартість СІМ-картки оператора мобільного зв`язку "МТС" становить 25 грн., СІМ-картки оператора мобільного зв`язку "Київстар" становить 25 грн., карти пам`яті "Micro-CD" об`ємом 32 Гб. - 295 грн.

Своїми умисними діями обвинувачена ОСОБА_5 завдала потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди загальну суму 1584 гривень 24 копійки.

Під час досудового розслідування 24 лютого 2016 року між обвинуваченою та потерпілим була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Угода містить повне формулюванння обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України, де вказано, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у вчиненні нею вказаного вище кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому, добровільно повністю відшкодувала потерпілому ОСОБА_4 завдану шкоду. В цій угоді про примирення також вказано узгоджене потерпілим та обвинуваченою покарання у виді 80 громадських робіт, а також згода сторін на його призначення. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про примирення, потерпілий та обвинувачена просять затвердити угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченою та потерпілим, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, потерпілий та обвинувачений добровільно уклали угоду про примирення.

Крім того, суд переконався, що обвинувачена цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачена та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а покарання яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ч. 1 ст.185 КК України і відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченої.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вище викладене, суд вважає за можливим затвердити угоду про примирення від 24 лютого 2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , призначивши останній міру покарання, узгоджену сторонами в угоді.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 373, ст. 374 та ст. 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 24 лютого 2016 року про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та за вчинення цього кримінального правопорушення призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речовий доказ: мобільний телефон "Lenovo А760" та силіконовий чохол, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , - залишити їх власнику ОСОБА_4 .

У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Хорольський районний суд обвинуваченою з підстав, передбачених п.1, ч.4, ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 469 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1