Справа №: 398/1552/16-к
ВИРОК
Іменем України
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новий Стародуб, Петрівського району, Кіровоградської області, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, маючого вищу юридичну освіту, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, на момент вчинення кримінального правопорушення працював на посаді начальника оперативної частини виправної колонії №49 Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області, маючого спеціальне звання підполковник внутрішньої служби, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст. 190 ККУкраїни,
ОСОБА_3 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) , за наступних обставин.
Відповідно до наказу УДПтС України в Кіровоградській області №10 о/с від 12.04.2014 року, ОСОБА_3 призначено на посаду начальника оперативного відділу Петрівської виправної колонії №49 Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області.
ОСОБА_3 , будучи підполковником внутрішньої служби, являючись начальником оперативного відділу Петрівської виправної колонії №49 Управління Державної пенітенціарної служби України Кіровоградській області, відповідно будучи працівником правоохоронного органу, службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу виконавчої влади, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно- розпорядчих функцій, у відповідності до статті 19 Конституції України, статті 18 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6 Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 394/2011, посадової інструкції, мав наступні права та обов`язки, зокрема: в своїй роботі керуватись Конституцією України, Кримінально-виконавчим кодексом України, Законами України, які регламентують діяльність кримінально- виконавчої служби, Указами Президента України постановами Кабінету Міністрів України, наказами, інструкціями та вказівками, іншими нормативними документами УДПтС України та УДПтС України в Кіровоградській області, персонально відповідати за виконання покладених на оперативний відділ завдань та функцій, планувати роботу оперативного відділу, організовувати та контролювати стан роботи оперативних працівників оперативного відділу по профілактиці злочинів серед засуджених, організовувати роботу оперативного відділу з негласними джерелами, вживати заходів щодо перекриття каналів надходження в охороняємо зону заборонених предметів, тощо, тобто був наділений обсягом повноважень, які надавали йому можливість в повній мірі виконувати свої обов`язки належним чином.
Проте, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів та особистого збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом вирішення питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_6 вимог ст.101 Кримінально-виконавчого кодексу України, тобто зміни умов тримання засудженому, шляхом переведення його із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 , при наступних обставинах.
ОСОБА_6 , будучи засудженим 15.03.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, прибув 20.09.2013 року до Петрівської виправної колонії №49 Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області для відбування покарання.
25.01.2016 року засудженим ОСОБА_6 на ім`я начальника Петрівської виправної колонії №49 Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області була подана заява щодо застосування до нього вимог визначних ст.101 Кримінально-виконавчого кодексу України, шляхом переведення його в колонію середнього рівня безпеки.
25.01.2017року відповідно до рішення Регіональної комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі, Управління ДПтСУ в Кіровоградській області від 15.02.2016 року(протокол №7 п.2) у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_6 стає на шлях виправлення, відбув ? частини строку покарання, визначено відбування покарання в колонії середнього рівня безпеки для чоловіків, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст.ст.100, 101 КВК України.
Відповідно до рішення Апеляційної комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб №2/3/1-771/25-16 від 17.02.2016 року визначено, що засудженого ОСОБА_6 з Петрівської виправної колонії (№49) для подальшого відбування покарання направити до Роменської виправної колонії (№56).
21.02.2016року під час телефонної розмови по мобільному телефону із засудженим ОСОБА_6 , який перебував на території виправної колонії, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 вирішив використати надану йому владу працівника установи виконання покарань із корисливих мотивів, а саме з метою заволодіння чужим майном шляхом обману.
Так , ОСОБА_3 , 21.02.2016 року в ході телефонної розмови із засудженим ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що відповідно до рішення Апеляційної комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб №2/3/1-771/25-16 від 17.02.2016 року, засудженого ОСОБА_6 з Петрівської виправної колонії (№49) для подальшого відбування покарання направляють до Роменської виправної колонії (№56), шляхом обману категорично запевнив, що він як працівник правоохоронного органу, завдяки своєму службовому становищу може вирішити питання щодо застосування до нього вимог ст.101 Кримінально-виконавчого кодексу України, про те за вказані його дії ОСОБА_6 необхідно надати ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 15 000 гривень.
Засуджений ОСОБА_6 будучи не обізнаним у діючому законодавстві, будучи впевненим, що ОСОБА_3 працюючи на посаді начальника оперативного відділу Петрівської виправної колонії №49 Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області має реальну можливість вирішити питання щодо застосування до нього вимог ст.101 Кримінально-виконавчого кодексу України, погодився.
В подальшому, 23.02.2016 року ОСОБА_8 діючи на досягнення своєї злочинної мети, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, домовився з племінником засудженого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про наступну зустріч 24.02.2016 для передачі останнім решти грошових коштів в сумі 5000 гривень.
Доводячи до завершення злочинний план щодо одержання шахрайським способом грошових коштів, 24.02.2016 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_3 , зустрівся за попередньою домовленістю з племінником засудженого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 біля автовокзалу, розташованого по АДРЕСА_3 , де діючи з корисливих мотивів та особистого безпідставного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, заволодів другою частиною грошових коштів потерпілого ОСОБА_6 в сумі 3000 гривень, які надані ОСОБА_7 за вирішення питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_6 вимог ст.101 Кримінально-виконавчого кодексу України, тобто зміни умов тримання засудженому, шляхом переведення його із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки.
Однак, начальник оперативного відділу Петрівської виправної колонії №49 Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області ОСОБА_3 , розпорядитися грошовими коштами в сумі 3 000 гривень на власний розсуд не встиг, оскільки 24.02.2016 року о 15 год. 30 хв. був викритий працівниками УСБУ в Кіровоградській області, після чого в ході проведення огляду місця події неподалік автовокзалу, розташованого по вул. Садовій, 12 м. Олександрія, Кіровоградської області, у ОСОБА_3 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 3 000 гривень.
Суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України з урахування думки учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні злочину і його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) .
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується посередньо, за попереднім місцем роботи характеризується виключно позитивно, вчинив злочин невеликої тяжкості.
Обставиною помякшуючою покарання, є щире каяття.
Обставин обтяжуючих покарання судом не встановлено.
З урахуванням особи обвинуваченого, обставин вчинення злочину , суд вважає за доцільне призначити покарання у виді штрафу, що на переконання суду буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Питання по речовим доказам суд вирішує відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.
Судові витрати по справі суд покладає на рахунок обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 370-371, 374 КПК України,-
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину , передбаченого ч.1ст.190 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази :
-мобільний телефон «Леново S 60» та карту пам`яті Micro SD, емністю 2 гігабайти, який знаходиться при матеріалах справи повернути потерпілому ОСОБА_6 ,
-мобільні телефони NOKIA 6303 ci у метало-пластиковому корпусі чорного кольору та мобільний телефон марки NOKIA С3-01 у металевому корпусі золотистого кольору , які знаходяться при матеріалах справи, повернути ОСОБА_3 .
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту : автомобіля марки ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2005 року випуску; автомобіля марки КІА РІО, сірого кольору 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 ; грошові кошти на загальну суму 84 грн номіналом по 50 грн, 20 грн , 5 грн, 2 грн та 1 грн; грошові кошти на загальну суму 3000 грн купюрами по 200 грн; два мобільні телефони NOKIA; дві карти КБ «Приватбанку»; грошові кошти на загальну суму 4700 грн купюрами по 200 та 100 грн ; 150 доларів США номіналом по 50 доларів; грошові кошти номіналом 100 грн ; три грошові купюри номіналом по 50 доларів США , які були застосовані на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 26 лютого 2016 року - скасувати.
Запобіжний захід у виді застави скасувати.
Зобов`язати Державну казначейську службу України в Кіровоградській області , грошові кошти в сумі 96 460 гривень, які у виді застави за ОСОБА_3 внесені на спеціальний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Кіровоградській області, повернути заставодавцю ОСОБА_10 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1407 гривень 36 копійок витрат, пов`язаних із залученням експертів.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через суд першої інстанції.
Суддя ОСОБА_1