Справа № 296/2426/16-к
У Х В А Л А
Іменем України

13 червня 2016 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника КВІ: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі подання Житомирського МРВ КВІ про скасування звільнення від покарання з випробовуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , для відбування покарання, призначеного вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 17.06.2014 року,

ВСТАНОВИВ :

15.03.2016 року до Корольовського районного суду м. Житомира в порядку ст. 166 КВК України надійшло подання начальника Корольовського РВ КВІ м. Житомира про скасування ОСОБА_6 , засудженому вироком Житомирського районного суду Житомирського району від 17.06.2014 р., звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання, мотивуючи його тим, що засуджений порушує покладені на нього судом обов`язки, а саме не з`являється без поважних причин на реєстрацію до КВІ.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 17.06.2014 р. ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. ст.75, 76 КК України засуджений ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та на нього покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтися в ці органи на реєстрацію.

Контроль за поведінкою засудженого покладено на органи кримінально-виконавчої системи за місцем проживання ОСОБА_6 .

В судовому засіданні представник КВІ подання підтримала та просила суд його задовольнити.

Захисник засудженого ОСОБА_6 щодо скасування звільнення з випробовуванням та направлення його для відбування призначеного покарання не заперечував.

Засуджений ОСОБА_6 на неодноразові виклики, будучи повідомлений судовими повістками про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився.

Відповідно до ч.4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вивчивши матеріали особової справи, заслухавши пояснення представника КВІ та думку прокурора, які підтримали подання, вважає за необхідне подання задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 17.06.2014 р. ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. ст.75, 76 КК України засуджений ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та на нього покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтися в ці органи на реєстрацію.

08.12.2014 року засуджений ОСОБА_6 прибув до КВІ, де йому були роз`яснені права та обов`язки, пов`язані з відбуванням покарання винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію в 1-й, 2-й, 3-й та 4-й вівторки кожного місяця.

Незважаючи на письмові попередження та проведену профілактичну бесіду, засуджений ОСОБА_6 не з`явився для реєстрації до КВІ Корольовського підрозділу 28.07.2015 року, 04.08.2015 року, 11.08.2015 року, 18.08.2015 року, 25.08.2015 року, 01.09.2015 року, 08.09.2015 року та 15.09.2015 року.

12.08.2015 р. працівниками КВІ було внесено подання про здійснення приводу засудженого ОСОБА_6 . Відповідно до наданих матеріалів привід засудженого виконати не представилось можливим у зв`язку з тим, що останній за місцем проживання постійно відсутній.

22.09.2015 року ОСОБА_6 з`явився до КВІ та пояснив, що документально свої неявки підтвердити не може, з`являтися на реєстрацію до КВІ не має бажання, також зазначив, що має намір змінити місце проживання та в подальшому буде проживати за адресою: АДРЕСА_1 .

10.12.2015 р. в телефонному режимі ОСОБА_6 було повідомлено про те, що особова справа надійшла до КВІ та йому необхідно з`явитися для реєстрації та проведення з ним індивідуально-профілактичної бесіди.

15.01.2016 р. ОСОБА_6 з`явився до Корольовського РВ КВІ, де у нього було відібрано письмове пояснення та винесено застереження у вигляді письмового попередження. Також ОСОБА_6 пояснив, що змінив місце проживання та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, незважаючи на письмове попередження та додатково проведену профілактичну роботу, 26.01.2016 р., 02.02.2016 р.,09.02.2016 р.,16.02.2016 р., 23.02.2016 р. та01.03.2016 р. ОСОБА_6 на реєстрацію до КВІ не з`явився.

03.02.2016 р. до Корольовського РВ КВІ надійшли матеріали, відповідно до яких ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає та ніколи не проживав.

Крім того, 22.09.2015 року до Корольовського районного суду м. Житомира в порядку ст. 166 КВК України було направлено подання начальника Корольовського РВ КВІ м. Житомира про скасування ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання. Під час розгляду даного подання ОСОБА_6 запевнив суд у тому, що в подальшому зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на нього судом. Враховуючи вказані обставини, а також те, що ОСОБА_6 за місцем роботи характеризується позитивно, перебуває в скрутному матеріальному становищі, має неофіційне місце роботи, не має батьків, проживає разом з братом, який є інвалідом 2-ї групи, ухвалою суду від 30.11.2015 р. у задоволенні подання КВІ було відмовлено та роз`яснено засудженому, що таке подання може бути направлено повторно, якщо він буде продовжувати не виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Однак, ОСОБА_6 не виправдав довіру суду, на шлях виправлення не став та продовжує ухилятися від виконання обов`язків, покладених на нього судом.

В ході судового розгляду справи судом неодноразово були винесені ухвали про застосування приводу до засудженого ОСОБА_6 за вказаними у його поясненнях адресами, а саме: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_1 . Відповідно до наданих суду рапортів ст. інспектора Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_7 від 04.04.2016 р., від 04.05.2016 р., від 27.05.2016 р.,та рапорту інспектора Житомирського РВП Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_8 від 13.06.2016 р., засуджений ОСОБА_6 за вказаними адресами не проживає і місце її перебування невідоме.

Частина 2 ст. 78 КК України передбачає спеціальні підстави для направлення засудженого для відбування покарання згідно з вироком суду, серед таких є дані, які свідчать про те, що засуджений не бажає стати на шлях виправлення.

У матеріалах справи наявні і надані суду об`єктивні дані, які поза достатнім сумнівом вказують на наявність таких підстав у даному випадку. Так після оголошення вироку 17.06.2014 року засудженому ОСОБА_6 було роз`яснено, що після набрання вироку законної сили йому необхідно з`явитися до КВІ для відбуття призначеного покарання. Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_6 жодного доказу, який вказував би на поважність причин не виконання ним вироку суду, не надав.

Враховуючи характер неприбуття ОСОБА_6 до КВІ на відмітку, вказані обставини самі по собі є достатніми для задоволення подання з огляду на триваючий та системний характер таких порушень.

Згідно з правилами ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, КВІ вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання обов`язків, покладених на неї вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 17.06.2014 року.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст. ст. 369 - 372, 376, п. 8 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання Корольовського РВ м. Житомира КВІ про скасування іспитового строку і направлення для відбування покарання ОСОБА_6 - задовольнити.

Скасувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який засуджений вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 17.06.2014 року звільнення від відбування покарання з випробовуванням, призначеного вироком суду за ч. 3 ст. 185 КК України і направити його для відбуття призначеного судом покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 17.06.2014 року рахувати з моменту його затримання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Корольовський районний суд м. Житомира до Апеляційного суду Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1