У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
підсудних ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_9 .
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді кримінальної справи, на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року про направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, на додаткове розслідування, визнано такою, що не підлягає розгляду.
В апеляції прокурор просить скасувати постанову суду, визнати його апеляцію на постанову від 09 листопада 2015 року такою, що підлягає розгляду, справу направити в суд першої інстанції для виконання вимог ст. 351 КПК України.
За доводами апеляції прокурор вважає, що вона відповідає вимогам ст. 350 КПК України, в ній викладені підстави для скасування рішення суду про направлення справи на додаткове розслідування та обґрунтування щодо цих підстав. Апелянтом ще раз викладені доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення кримінально-процесуального закону при направленні справи на додаткове розслідування.
В запереченнях на апеляцію прокурора та доповненнях до них захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_4 просить постанову суду залишити без змін, навівши при цьому доводи щодо законності рішення про направлення справи на додаткове розслідування.
Заслухавши прокурора, який підтримав апеляцію, та просив її задовольнити, думку підсудних ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , та її захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню з наступних підстав.
Відповідно до матеріалів кримінальної справи підсудним пред`явлено обвинувачення в тому, що ОСОБА_5 , як виконуюча обов`язки начальника відділу технології зберігання зерна, контролю якості зернопродуктів та продовольчих товарів Українського державного дослідного інституту «Ресурс» (далі УкрНДІ «Ресурс») та ОСОБА_4 , як заступник генерального директора вказаного інституту, обвинувачуються в тому, що будучи службовими особами УкрНДІ «Ресурс», вступили в злочинну змову зі ОСОБА_6 та невстановленими особами, які для прикриття незаконної діяльності використовували ТОВ «Торговий дім «Інвест-Продукт ЛТД».
У подальшому при організації перевірки якості рибних консервів «Сардина і натуральна з добавленням олії» закладених до державного резерву в 2009 році, особи із залученням начальника лабораторії по контролю виробництва ВАТ «Сімферопольський консервний завод ім. С.М. Кірова» ОСОБА_7 вчинили зловживання становищем та службові підроблення, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді заподіяння державі матеріальних збитків на суму 8 млн. 450 тис. грн.
Крім того, у серпні 2009 року ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , при пособництві ОСОБА_6 та невстановлених осіб з метою маскування злочинних дій вчинила службові підроблення, що спричинили тяжкі наслідки та службове підроблення документів про своє відрядження до відкритого акціонерного товариства «Сімферопольський консервний завод ім. С.М. Кірова».
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2014 року кримінальна справа направлена прокурору міста Києва на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового розслідування, яка полягає в невстановленні місця знаходження підсудної ОСОБА_7 .
На думку суду неявка ОСОБА_7 , яка проживає на тимчасово окупованій території України в АР Крим, до суду, перешкоджає суду переконатись, чи належним чином встановлена особа підступної та чи вірно зазначені в обвинувальному висновку її анкеті дані. Від так, суд вважає, що досудове розслідування є неповним і ця неповнота не може бути усунена судом.
Не погодившись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляцію, в якій просить скасувати постанову суду, а справу направити на судовий розгляд.
Постановою судді від 17 листопада 2015 року апеляція прокурора залишена без руху. Йому встановлений строк протягом семи днів усунути недоліки.
У визначений термін прокурором повторно була подана апеляція, яка постановою судді від 26 листопада 2015 року визнана такою, що не підлягає розгляду.
Посилаючись на ст. 350 КПК України ( в редакції 1960 року), суд вказав, що прокурор фактично не навів підстав для скасування постанови та доводів на обґрунтування. На думку суду, прокурор достатньою мірою не аргументував, чому він вважає, що анкетні дані ОСОБА_7 встановлені правильно.
Як вбачається зі змісту апеляції, яку прокурор подав після того, як вона була залишена без руху, в ній апелянт навів доводи про скасування постанови суду з підстав невідповідності висновків суду викладеним фактичним обставинам справи та істотного порушення кримінально- процесуального закону.
Проте суддя, приймаючи рішення про визнання апеляції такою, що не підлягає розгляду, фактично вдався до оцінки апеляції на предмет того, чи є вона обґрунтованою. Про це свідчить висновок судді, що прокурор достатньою мірою не аргументував, чому він дійшов висновку, що анкеті дані ОСОБА_7 встановлені правильно.
Відповідно до ст. 350 КПК України ( в редакції 1960 року ) в апеляції, окрім зазначених в ній вимог повинна бути вказівка на те, в чому полягає незаконність постанови суду та доводи на її обґрунтування.
Колегія суддів зазначає, що особа, яка подає апеляцію, має право викласти доводи на підтвердження своїх апеляційних вимог так, як вона вважає за необхідне, а суд апеляційної інстанції, відповідно до своїх повноважень, передбачених кримінально-процесуальним законом перевіряє чи є доводи апеляції обгрунтованими.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора на постанову суду від 09 листопада 2015 року підлягає розгляду, а тому постанова суду від 26 листопада 2015 року підлягає скасуванню з направленням кримінальної справи в суд першої інстанції для виконання вимог ст. 351 КПК України ( в редакції 1960 року).
Керуючись ст.ст. 352, 360, 361, 377 КПК України ( в редакції 1960 року), Розділ ХІ Перехідних положень, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції задовольнити.
Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року скасувати.
Апеляцію прокурора на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року визнати такою, що підлягає розгляду.
Кримінальну справу направити в Голосіївський районний суд м. Києва для виконання вимог ст. 351 КПК України ( в редакції 1960 року).
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_11