Справа № 545/3636/16-к
Провадження № 1-в/545/1480/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.11.2016 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області спільне подання Надержинщинської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 65) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженої:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України,освіта середня, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності

- 07.09.2001 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 17 ч.2,81 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 17.08.2004 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнена 19.07.2005 року умовно-достроково на 7 місяців 5 днів.

-14.03.2007 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 309 ч.1, 75,76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. 31.10.2008 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська іспитовий строк відмінено та направлено в місця позбавлення волі на 2 роки. Звільнена 29.12.2010 року за відбуттям строку покарання.

- 28.01.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 309 ч.1,75 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Засуджена згідно вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська суду від 16.04.2015 року за ст.ст. 307 ч.2, 69 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05.02.2016 року на підставі ст. 72 КК України в строк відбутого покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.10.2014 року по 19.05.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:

Надержинщинська виправна колонія УДПтСУ в Полтавській області (№ 65) звернулася до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_4 із встановленням адміністративного нагляду після звільнення останньої, вказавши, що засуджена перебуває в місцях позбавлення волі та відбула 2/3 строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, тому адміністрація клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженої за ст. 81 КК України.

Від засудженої до суду надійшла заяви про розгляд подання без її участі, подання підтримує .

Представник НВК № 65 в судовому засіданні подання підтримала.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання заперечував , вважає що засуджена сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення , участь засудженої ОСОБА_4 в самодіяльній організації засуджених виправної установи ,за що до неї було застосовано заохочення, не може свідчити про виправлення засудженої.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання адміністрації Надержинщинської ВК № 65 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів та знову вчинила умисний тяжкий злочин незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно, за який засуджена вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 16.04.2015 року за ст.ст. 307 ч.2, 69 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна , покарання відбуває з 02.10.2014 року .

За час відбування покарання засуджена мала 4 стягнення та лише 2 заохочення, а саме 08.06.2016 року та 08.09.2016 року ( майже перед зверненням Надержинщинської виправної колонії № 65 з поданням до суду) . Як вбачається з матеріалів особової справи ( а.о.с.130-132, 135 , 138-142 ) та пояснень представника ВК № 65 в судовому засіданні, заохочення були застосовані у зв`язку з тим ,що засуджена є членом художньо -самодіяльної організації та приймала участь в концертах , безпосередньо за сумлінну поведінку та ставленням до праці, дотримання вимог режиму відбуття покарання заохочення не застосовувались . Навпаки як встановлено судом , за порушення вимог відбуття покарання до ОСОБА_4 застосовувалось 4 стягнення. Як видно майже з усіх характеристик на засуджену від 18.02.2016 року, 16.03.2016 року, 25.03.2016 року ОСОБА_4 до роботи відноситься пасивно, ініціативи в роботі не проявляє . За час відбування покарання в установі допускала порушення вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня, характеризується негативно. Роботи по благоустрою місць позбавлення волі та роботи із самообслуговування виконує під наглядом, не розуміє їх суспільної необхідності. На заходи виховного впливу реагує, але правильних висновків для себе не робить. Тяжкість скоєного злочину усвідомлює не в повній мірі, вину визнає частково, не досягла необхідного ступеня виправлення та не довела свого виправлення. Відповідно до витягів із протоколу № 4 від 18.02.2016 року, № 6 від 16.03.2016 року , № 7 від 25.03.2016 року засідання комісії НВК № 65 (а.с.111 , 120 , 129) , вбачається, що засуджена не стала на шлях виправлена.

З матеріалів особової справи вбачається , що ОСОБА_4 у зв`язку із недосягненням ступеню виправлення за час відбування покарання тричі відмовляли в застосуванні пільг у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації та в заміні невідбутої частини покарання на більш м`яке .

Відмовляючи в задоволенні подання, суд враховує особу засудженої, дані про поведінку засудженої і її ставлення до праці за весь період відбування покарання, в тому числі, і за останній час, який безпосередньо передує розгляду подання, виходить з того, що єдиною та

достатньою підставною умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань
виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою та ставленням до праці у процесі відбування покарання.

Таким чином, суд вважає, що участь засудженої в художньо-самодіяльній організації , за що було застосовано 2 заохочення ,свідчить про позитивні тенденції в її поведінці , але встановлені судом обставини , дані про особу засудженої, накладення на неї 4 стягнень за порушення режиму відбуття покарання, не дають підстави вважати , що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_4 довела своє виправленні і до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Надержинщинської виправна колонія УДПтСУ в Полтавській області (№ 65) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1