Справа № 676/1068/16-к
Провадження № 1-кп/676/384/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 року м. Кам`янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого цивільного позивача ОСОБА_5 ,
представника потерпілого
цивільного позивача ОСОБА_6 ,
обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Кам`янець-Подільському кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, непрацюючого, учасника бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні ОСОБА_7 винність у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та дав суду показання, що дійсно близько 4 год. 5 лютого 2016 року після вживання алкогольних напоїв вийшов з бару «Бастіон», що по вул. Хмельницьке шосе,9 в м. Камянець-Подільському в пошуках таксі. На АЗС «БРСМ» побачив автомобіль таксі. Оскільки передні пасажирські двері вказаного автомобіля були зачинені, обійшов автомобіль до дверей водія, де останнього не виявив. Тоді з метою швидше добратися додому, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, сів у салон автомобіля на сидіння водія, ключем, що знаходився в замку запалення, запустив двигун та закрив двері. В цей момент до нього підбіг заправник і просив нікуди не їхати, мотивуючи тим, що прийде власник автомобіля і відвезе його куди потрібно, але він його не послухав та поїхав по проспекту Грушевського, де звернув на вул.Чехова. Проїхавши по вул. Чехова декілька метрів, зрозумів, що вчиняє протиправні дії, а тому зупинив автомобіль, вимкнув двигун, вийшов із автомобіля та направився додому. Однак, пройшовши декілька метрів від автомобіля, його наздогнали працівники поліції та затримали. Уточнюючі позовні вимоги потерпілого не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що добровільно відшкодував ОСОБА_5 5000грн. на відшкодування моральної шкоди, суму яких уважає достатньою для відшкодування вказаної шкоди.
Крім визнавальних показань обвинуваченого, його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю доведена дослідженими в судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами.
Показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які дали суду показання, що в складі наряду групи ДСО близько 4 год. 5 лютого 2016 року прибули за викликом на АЗС «БРСМ», що по вул. Хмельницьке шосе,9 в м. Камянець-Подільському, де їм оператор АЗС повідомив, що був викрадений автомобіль, на якому злочинець направився по вул.Хмельницьке шосе в сторону центра міста. Тоді вони відразу ж направились в тому напрямку, який їм указав оператор АЗС. Через деякий час, проїжджаючи по вул.Хмельницьке шосе, на вул.Чехова побачили припаркований біля узбіччя автомобіль, який за зовнішніми ознаками співпадав із викраденим. Підхавши до вказаного автомобіля та звіривши реєстраційний номерний знак, встановили, що це був саме викрадений автомобіль. При цьому, двигун у автомобіля працював, водійські двері були відчинені, а за кермом знаходився обвинувачений, який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. На їх пропозицію вийти з автомобіля обвинувачений не відреагував, а тому вони витягнули його силою із салону автомобіля, наділи кайданки та викликали слідчо-оперативну группу, якій і передали обвинуваченого та автомобіль.
Факт перебування обвинуваченого під час незаконного заволодіння належним потерпілому транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння об`єктивно підтверджується показаннями в судовому засіданні самого обвинуваченого, потерпілого та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також зазначена обставина підтверджена постановою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_11 від 22 лютого 2016 року про накладення на ОСОБА_7 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.132-133).
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , що виразилось у незаконному заволодінні транспортним засобом, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України. Обвинувачений ОСОБА_7 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.
Твердження обвинуваченого та його захисника, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.289 КК України не ґрунтується на вимогах закону, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ч.4 ст.289 КК України звільняється від кримінальної відповідальності судом особа, яка вперше вчинила дії, передбачені цією статтею (за винятком випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням будь-якого насильства), але добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки. При наявності сукупності вказаних умов звільнення від кримінальної відповідальності є обовязковим і безумовним.
Однією з умов звільнення особи від кримінальної відповідальності за даною статтею є добровільна заява про вчинене правоохоронним органам, тобто заява, зроблена за власною волею, незалежно від мотивів і не у звязку з тим, що про вчинене стало відомо правоохоронним органам.
Частиною четвертою статті 289 КК України передбачено також інші підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності і лише за наявності сукупності вказаних умов можливе звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Разом із тим у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 добровільно не заявляв правоохоронним органам про незаконне заволодіння автомобілем потерпілого та був затриманий працівниками поліції безпосередньо після заволодіння автомобілем, як і не повертав потерпілому транспортний засіб, оскільки автомобіль потерпілого після затримання ОСОБА_7 був вилучений працівниками поліції та згодом повернутий потерпілому.
Таким чином, у даному провадженні відсутня сукупність умов, передбачених ч.4 ст.289 КК України, для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення дій, передбачених частиною першої зазначеної статті.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є згідно ст.12 КК України злочином середньої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як особа, ОСОБА_7 вперше притягається до кримінальної відповідальності, компрометуючими даними відносно нього ККП «Господар» не володіє, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні трьох малолітніх дітей, є учасником бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції.
Повне визнання винуватості у вчиненому злочині, добровільне відшкодування потерпілому завданої моральної шкоди, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, а також те, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та є учасником бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, враховуються судом як обставини, що пом`якшують його покарання.
Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, є обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 .
Твердження захисника обвинуваченого, що зазначена обставина не повинна враховуватися судом як обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , оскільки останній уже притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому в такому випадку його двічі буде притягнуто до юридичної відповідальності за перебування у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними, так як ОСОБА_7 зазначеним вироком притягається до кримінальної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за незаконне заволодіння транспортним засобом, де перебування його в стані алкогольного сп`яніння не є кваліфікуючою ознакою вчиненого суспільно небезпечного діяння, а є лише передбаченою пунктом тринадцятим частини першої статті 67 КК України обставиною, яка обтяжує його покарання.
Тому, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, суд уважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах санкції ч.1 ст.289 КК України.
Оскільки ОСОБА_7 ніде не працює та має на утриманні трьох малолітніх дітей, суд не вбачає підстав для призначення йому іншого менш суворого покарання, яке також передбачене санкцією частини першої статті 289 КК України, у виді штрафу.
Разом із тим, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини, за яких він був вчинений, наявність багатьох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні трьох малолітніх дітей та є учасником бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, добровільно відшкодував потерпілому моральну шкоду, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без відбування покарання реально в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України.
Уточнені позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно та п.2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як встановлено в судовому засіданні внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілий зазнав душевних страждань, що виразилося у позбавленні його права певний період часу володіти, користуватись та розпоряджатись на власний розсуд належним йому автомобілем. Крім того, завдана моральна шкода потерпілого полягає також у тому, що він для відновлення порушеного свого права змушений був докладати додаткових зусиль, звертатися за правовою допомогою, нести додаткові витрати. Тому, розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань потерпілого, ступеня вини обвинуваченого, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, матеріального становища обвинуваченого, який ніде не працює та має утриманні трьох малолітніх дітей, та потерпілого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду відповідає 5000грн., які ОСОБА_7 добровільно відшкодовані потерпілому, що підтвердив у судовому засіданні сам потерпілий, а також підтверджується долученою до матеріалів кримінального провадження власноручно написаною останнім розпискою від 6 квітня 2016 року (а.с.103). Враховуючи зазначені вище обставини, підстав для задоволення уточнених позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 25 000грн. на відшкодування моральної шкоди не вбачається.
Питання процесуальних витрат слід вирішити в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції та повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Речові докази, що зазначені в постанові про зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про них від 22 лютого 2016 року (а.с.63) та передані на зберігання обвинуваченому ОСОБА_7 (а.с.64,65), залишити останньому.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 245 грн. 52 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта (а.с. 55).
Заходи кримінального провадження не застосовувалися.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1