АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «СТЛ+М» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 травня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 , та накладено арешт на необлікові грошові кошти на загальну суму 1 276 330 грн., 259 744 доларів США, 77 770 Євро, 27 500 Фунтів Стерлінгів, які були вилучені під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , 27 квітня 2016 року.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим надано достатньо доказів на підтвердження наявності правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційні скарзі представник ТОВ «СТЛ+М» ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слдічого про накладення арешту на майно відмовити та повернути вказані грошові кошти їх власникам. Так апелянт посилається на відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження посилаючись на ті обставини, що слідчим не надано достатньо даних, які б вказували на те, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям ст. 170 КПК України, на яке може бути накладено арешт. Що стосується постанови слідчого про визнання цих грошових коштів речовими доказами, то на думку представника, це не є безумовною підставою для накладення на них арешту, крім того, саму постанову апелянт вважає такою, що не відповідає вимогам закону. Також апелянт вказує і на ті обставини, що сам розгляд клопотання слідчого відбувся з пропущеним строком, що також дає підстави стверджувати про незаконність прийнятого судом рішення.

Крім того, представник стверджує, що дані грошові кошти належать іншим особам, оскільки приміщення де проводився обшук орендується і іншими товариствами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вказаних вимог закону дотримався.

Так, першим відділом кримінальних розслідувань СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000025 за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами ТОВ «Консорціум «НВО Укргідроенергобуд», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно, в ході досудового розслідування було встановлено, що службові особи ТОВ «Консорціум «НВО Укргідроенергобуд», діючи у період з 01 жовтня 2012 по 31 грудня 2013 років, відображаючи в поданому обліку операції нібито придбання обладнання (будівельні матеріали, сантехніка тощо) для будівництва гідроагрегатів № 2, № 3 Дністровської ГАЕС у підприємств з ознаками фіктивності ТОВ «ФПК «К.М.Д.», ТОВ «Аквадом плюс», умисно ухилилися від сплати податків на загальну суму 2 017 892 грн. Безготівкові грошові кошти, перераховані ТОВ «Консорціум «НВО «Укргідроенергобуд» на рахунки ТОВ «ШДСУ» під виглядом здійснення реальних фінансово-господарських операцій, за попередньою домовленістю ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з ОСОБА_12 (офіційно оформлена як головний бухгалтер ТОВ «СТЛ+М»), ОСОБА_13 та з іншими невстановленими особами, перераховуються на ТОВ «СТЛ+М», яке в свою чергу перераховує на ПП «Газо-мер» та ПП «Тінік-оіл». Для здійснення операцій з ТОВ «СТЛ+М», ТОВ «ШДСУ» та іншими ризиковими підприємствами використовувалось офісне приміщення за адресою: м. Хмельницький, вул. Староконстянтиніське шосе, 1/1, в ході обшуку якого 27 квітня 2016 року вилучено печатки, фінансово-господарську документацію ТОВ «СТЛ+М», ТОВ «ШДСУ» та інших підприємств ризикових категорій, грошові кошти на загальну суму 1 276 330 грн., 259 744 доларів США, 77 770 Євро, 27 500 Фунтів Стерлінгів, комп`ютерну техніку та інші речі і документи.

Звертаючись з клопотанням про накладення про накладення арешту на грошові кошти, слідчий вказав, що зібрані в ході досудового розслідування дані, дають підстави вважати, що грошові кошти, що були вилучені в ході обшуку 27 квітня 2016 року, є доказами в даному кримінальному провадженні .

Дослідивши доводи клопотання слідчого та перевіривши надані матеріали, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане в ньому майно.

Так, ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

На даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб.

Колегія суддів вважає, що слідчим доведена необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані ним матеріали містять достатньо даних, які вказують, що грошові кошти, можуть бути речовими доказами.

В зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а також забезпечення конфіскації майна.

Постановою слідчого першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_7 від 28 квітня 2016 року вилучені в ході обшуку 27 квітня 2016 року в приміщенні за адресою: м. Хмельницький, вул. Староконстянтиніське шосе, 1/1, грошові кошти визнані речовими доказами.

Також, санкція ч. 3 ст. 212 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Доводи апелянта про незаконність постанови слідчого про визнання грошових коштів виучених в ході обшуку речовими доказами, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Також, не надано представником і доказів на підтвердження своїх доводів, що вилучені грошові кошти належать іншим особам. Не містять відповідних даних з цього приводу і матеріали провадження.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 травня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 , та накладено арешт на необлікові грошові кошти на загальну суму 1 276 330 грн., 259 744 доларів США, 77 770 Євро, 27 500 Фунтів Стерлінгів, які були вилучені під час обшуку приміщення за адресо.: АДРЕСА_1 , 27 квітня 2016 року, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ТОВ «СТЛ+М» ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2441/2016 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_14
Доповідач ОСОБА_1