Справа № 464/4059/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/718/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2016 року про відмову в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а :

вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 серпня 2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 307 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Сихівського районного суду м. Львова із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2016 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою його заяву задоволити. Зазначає, що при розгляді справи суд першої інстанції не врахував відсутність у нього порушень вимог режиму утримання, його тяжку хворобу, через яку він не може працювати на виробництві, а також те, що у нього є пристаріла матір, яка вдома потребує догляду.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції вірно зазначив, що засуджений неодноразово судимий, врахував тяжкість вчиненого ним умисного злочину та зазначив про відсутність відповідно до ст. 81 КПК України підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Також суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , також вірно врахував характеристику на засудженого, згідно якої засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, вимоги встановленого порядку відбування покарання не порушував, заохочення ОСОБА_7 не надавалися, на даний час не працевлаштований, 17.03.2016 року адміністративною комісією ЛВК № 48 у застосуванні заохочувальних норм ст..ст. 100, 101 КВК України відмовлено, 17.03.2016 року адміністративною комісією ЛВК № 48 у застосуванні заохочувальних норм ст. 82 КК України відмовлено, як такому, що не стає на шлях виправлення.
Тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, визнаються колегією суддів як необґрунтовані.
Крім того, не можуть заслуговувати на увагу колегії і покликання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не взято до уваги хворобу засудженого, похилий вік та хворобу матері засудженого, оскільки це не є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Колегія суддів приходить до переконання, що умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 є передчасним, а його поведінка потребує подальшого виправлення.
Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства та кримінального закону при розгляді даного подання в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, апеляційна скарга засудженого - необґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4