Справа № 1-142/10
Провадження №б/н
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

02.06.2010 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої Білої Л.М.

при секретарі: Янюк А.И.

з участю прокурора Новаківського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українки, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 Молдова та жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, раніше не судимого ,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1 лютого 2 0 0 9 року близько 2 3:00 год. в с. Пагурці по вул. Загребельна, 5 Хмільницького району ОСОБА_1, за попередньою змовою із ОСОБА_2, безпричинно, з хуліганських спонукань, спричинили ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.

Вину свою в скоєнні вказаного злочину підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнали повністю.

Підсудній ОСОБА_1 показав, що 21.02.2009 року близько 12:00 год., коли він разом із своєю співмешканкою ОСОБА_6 перебували на базарі в с. Уланів Хмільницького р-ну, то вона зателефонувала до своєї подруги ОСОБА_4, щоб запитати в неї, що їй подарувати на День народження, але телефонну трубку взяв її співмешканець - ОСОБА_3, та обізвав його співмешканку нецензурним словом. Після цих слів вона положила трубку та вони поїхали додому в с. Воронівці. Приїхавши додому вона знову зателефонувала до ОСОБА_4, і Кирилюк 0. знову взяв трубку. Вона його попросила дати слухавку ОСОБА_4, що він і зробив. Вона розповіла ОСОБА_4 про те що її співмешканець її обізвав, та вона одразу положила слухавку. Через декілька хвилин до неї на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_4, після чого ОСОБА_3 попросив у неї

вибачення. Близько 20:30 год. до неї знову на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_3 та почав ображати, та вона дала слухавку йому після чого вони в ході розмови посварились. Після цього він та ОСОБА_6 вирішили поїхати у с. Пагурці до ОСОБА_4 розібратись. Вийшовши він разом із ОСОБА_6 зустріли на дорозі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та розповівши їм про їхню образу попросили їх поїхати з ними разом та розібратись, на що вони погодились. Через 5-7 хв під"їхало два автомобіля «Москвич» білого кольору, під керуванням ОСОБА_9, у якому перебували - ОСОБА_2 та ОСОБА_10; другий автомобіль марки «ВАЗ», моделі не знає, білого кольору у якому були: водій та його дівчина, та два молодих хлопця, яких він не знає. Він разом із ОСОБА_7 С , ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, сіли у автомобіль ОСОБА_9, а у автомобіль «ВАЗ» пересів ОСОБА_2 Після цього вони двома автомобілями поїхали на АЗС в с. Уланів, де ОСОБА_6 дала двом водіям по 50 грн. на бензин. Заправившись вони поїхали у с. Пагурці, Хмільницького р-ну. Під'їхавши до клубу у с. Пагурці вони зупинились після чого він та ОСОБА_6. пішли запитати де живе ОСОБА_4 Повернувшись вони сіли у автомобіль та поїхали. Зупинившись він та ОСОБА_6 пішли вперед, а ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 йшли позаду. Підійшовши до будинку, ОСОБА_6 постукала у вхідні двері та сказала щоб відкрили. Матір ОСОБА_4 відкрила двері після чого у будинок зайшов він, ОСОБА_2, та ОСОБА_7 С, ОСОБА_6 стояла біля вхідних дверей в будинку. Після цього ОСОБА_3 взяв сокиру та підняв її над головою. В цей час ОСОБА_2 схопив сокиру та вириваючи її завдав удару плечем по обличчю ОСОБА_3, від чого ОСОБА_3 впав на підлогу. Після цього його заступили ОСОБА_4 та її матір. Після сварки яка тривала близько 4 хвилин він сказав всім присутнім, щоб їхати додому. Всі присутні вийшли, а він залишився та поговоривши з мешканцями вказаного будинку також вийшов та вони всі сіли у автомобілі та поїхали у с. Уланів звідки пішки пішли у с. Воронівці.

Аналогічні показання в судовому засіданні дав підсудній ОСОБА_2

Судом, в порядку ст. 299 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки, крім повного визнання вини самим підсуднім його вина повністю доведена матеріалами справи, підсудній правильно розуміє та пояснює обставини вчиненого злочину, сумнівів в добровільності та істинності його позиції немає, він не має наміру оспорювати фактичні обставини справи та усвідомлює, що буде позбавлений такого права в разі оскарження вироку суду у апеляційному порядку.

Суд вважає , що дії підсудного ОСОБА_1 слід кваліфікувати - за ст. 296 ч. 2 КК України, так як він вчинив у групі осіб грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась у спричиненні потерпілим ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень.

Дії підсудного ОСОБА_1 слід кваліфікувати

за ст. 296 ч. 2 КК України, так як він вчинив у групі осіб грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась у спричиненні потерпілим ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень.

Вибираючи вид та міру кримінального покарання пуд судному ОСОБА_1 суд враховує те, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, щиро розкаюється у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, його молодий вік, те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, потерпілі просять суворо його не карати, а тому, враховуючи обставини, що пом'якшують покарання, суд вважає за можливе його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, застосувавши до нього позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням .

Вибираючи вид та міру кримінального покарання пуд судному Тимчуку суд враховує те, що він повністю визнав себе винним у вчиненні злочинів, щиро розкаюється у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, його молодий вік, те,

що він позитивно характеризується по місцю проживання, потерпілі просять суворо його не карати, а тому, враховуючи обставини, що пом'якшують покарання, а тому суд вважає можливим його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, застосувавши ст. 75 КК України, не застосовуючи максимальну міру покарання.

Керуючись ст.ст.237-343 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним по ст. 296 ч.2 КК України та призначити покарання у виді двох років шести місяців обмеження волі.

В силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, якщо він протягом цього часу не вчинить нового злочину, не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої служби та повідомлятиме ці органи про зміну місця навчання, роботи, проживання.

До вступу вироку в законну силу залишити відносно засудженого ОСОБА_1 міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд.

ОСОБА_2 визнати винним по ст. 296 ч.2 КК України та призначити покарання у виді двох років шести місяців обмеження волі.

В силу ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, якщо він протягом цього часу не вчинить нового злочину, не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої служби та повідомлятиме ці органи про зміну місця навчання, роботи, проживання.

До вступу вироку в законну силу залишити відносно засудженого ОСОБА_2 міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуюча: Біла Л.М.