йСправа № 304/1487/15-к Провадження № 1-в/304/2/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника РВ КВІ ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого інспектора Перечинського РВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області про скасування іспитового строку та направлення засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше судимого

для відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

у поданні інспектор Перечинського РВ КВІ ОСОБА_4 ставить питання про скасування засудженому ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення останнього для відбування призначеного йому за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2015 року покарання у виді позбавлення волі. Посилається на те, що вказаним вироком затверджено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , укладену 30 вересня 2014 року; ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції. Однак, ОСОБА_5 не виконує покладені на нього вказаним вироком обов`язки, а саме постановами суддів Перечинського районного суду від 16 квітня, 21 серпня та 12 жовтня 2015 року його було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185, 173-2, 187 ч. 2 КУпАП та відповідно піддано стягненням у виді штрафів різного розміру, а також громадських робіт. Однак, жодна з вказаних постанов виконана не була, до відбування адміністративного стягнення у виді громадських робіт так і не з`явився, з пояснень батька вбачається, що ОСОБА_5 виклик КВІ отримував, однак з`являтися туди наміру не мав і відпрацьовувати громадські роботи також. Крім цього, згідно витягу з кримінального провадження № 0000013 відносно ОСОБА_5 було порушено провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, яке у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, ухвалою Перечинського районного суду від 19 травня 2015 року було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Оскільки за час перебування на обліку у Перечинському РВ КВІ засуджений систематично не виконував обов`язки покладені на нього вироком суду, вчиняючи адміністративні правопорушення, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення, тому просить подання задовольнити.

У судовому засіданні інспектор Перечинського РВ КВІ подання підтримав і пояснив, що ОСОБА_5 під час перебування на обліку не дотримувався виконання покладених на нього обов`язків та систематично порушував громадський порядок.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_5 не бажає стати на шлях виправлення, а тому також просив подання задовольнити, скасувати засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити його для відбування призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили у задоволенні подання відмовити, посилаючись на те, що ст. 78 КК України не є нормою імперативного характеру, а тому суд не зобов`язаний скасовувати звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів подання, вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2015 року затверджено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , укладену 30 вересня 2014 року; ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції (а. с. 2-5).

Також встановлено, що після постановлення на облік у Перечинському РВ КВІ, 30 березня 2015 року від засудженого ОСОБА_5 відібрано підписку, якою він зокрема попереджений про те, що у разі ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного порушення громадського порядку звільнення від відбування покарання з випробуванням (звільнення від відбування покарання) може бути скасовано судом, і його буде направлено для відбування призначеного покарання, про що з ним також систематично проводилися профілактичні бесіди (а. с. 13-15).

Однак під час іспитового строку ОСОБА_5 систематично вчинював правопорушення, а саме шість разів був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 173-2, 185, 187 КУпАП, за кожне з яких постановами суддів Перечинського районного суду був підданий різного роду стягненням у виді штрафів та громадських робіт, а кримінально-виконавчою інспекцією попереджений про наслідки таких своїх дій. В подальшому для виконання постанов про накладення адміністративних стягнень у виді громадських робіт засуджений не з`являвся, у зв`язку з чим до Перечинського ВП неодноразово були направлені подання про здійснення його приводу, за наслідками якого було відібрано письмові пояснення від батька засудженого ОСОБА_9 , який стверджував, що ОСОБА_5 особисто отримував виклики КВІ, однак з`являтися для відпрацювання громадських робіт наміру не мав (а. с. 23, 25, 40, 41-44, 47, 57, 64, 68).

Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 185 з датою проведення первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи 01 вересня 2016 року, проведеної на підставі ухвали Перечинського районного суду від 11 січня 2016 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння психічним захворюванням не страждав і не страждає ним в теперішній час, а виявляє ознаки емоційно нестабільного розладу особистості, що не позбавляло та не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру засуджений не потребує (а. с. 116-120).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Відповідно до п. 5.3. Інструкції «Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затвердженої наказом № 270/1560 Державного департаменту України з питань виконання покарань Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 року, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами), то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Таким чином, систематичне вчинення ОСОБА_5 правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення свідчить про те, що засуджений не бажає стати на шлях виправлення і є достатньою підставою для задоволення подання та направлення засудженого для відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2015 року.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

подання старшого інспектора Перечинського РВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2015 року задовольнити.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_5 за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2015 року скасувати.

Направити засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного йому за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2015 року покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1