Справа № 589/3886/16-к
Провадження № 1-кп/589/324/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2016 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі

колегії суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, враховуючи наявність ризиків переховування обвинувачених або вчинення ними інших злочинів.

Заслухавши позицію сторін кримінального провадження суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню враховуючи таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуются ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , наявність співучасті, а також обставини, які були враховані судом під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вищевказаних осіб, колегія суддів приходить до висновку про наявність значних ризиків переховування обвинувачених від суду, впливу на потерпілих тощо, а тому вважає недостатнім застосування до них більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою.

Відтак, суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 369 КПК України,
УХВАЛИВ:
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, по 24 годину 27 листопада 2016 року з утриманням в Новгород-Сіверській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області (№ 31).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_1
ОСОБА_2
ОСОБА_3