Справа № 591/5496/15-к
Провадження № 1-кс/591/1533/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СУ ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 від 18.05.2016 про відмову в задоволенні клопотання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СУ ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 від 18.05.2016 у кримінальному провадженні № 0000138 про відмову у задоволенні його клопотання, згідно якої просить: скасувати зазначену постанову; повідомити про підозру ОСОБА_5 за ч.1 ст. 67, ч.2 ст. 70, ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 147, ч. 4 ст. 187, ч.4 ст. 190, ст. 400 КК України; арештувати усе майно членів організованої групи, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; призначити йому заходи безпеки; негайно затримати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Скаргу мотивує тим, що 17.05.2016 звернувся до слідчого з клопотанням про вчинення дій, зазначених у скарзі а також про призначення почеркознавчої експертизи та приєднання документів, однак йому було безпідставно частково відмовлено в задоволенні клопотання.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав з мотивів наведених в ній.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення скаржника, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено та не оспорювалось сторонами, що в провадженні слідчого СУ ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0000138 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за фактом того, що ОСОБА_5 , отримав у своє розпорядження нерухоме майно у вигляді земельної ділянки та будинку, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , чим спричинив матеріальної шкоди потерпілим.

Скаржник ОСОБА_3 є потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні.

17.05.2016 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого СУ ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 з клопотанням, згідно якого просив: повідомити про підозру ОСОБА_5 за ч.1 ст. 67, ч.2 ст. 70, ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 147, ч. 4 ст. 187, ч.4 ст. 190, ст. 400 КК України; арештувати усе майно членів організованої групи, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; призначити йому заходи безпеки; негайно затримати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; призначити почеркознавчу експертизу та приєднання документів.

18.05.2016 року слідчим винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання, а саме відмовлено щодо повідомлення про підозру, арешту майна, призначення заходів безпеки та затримання осіб.

За змістом ст.ст. 170, 171 КПК України арешт на майно може бути накладений слідчим суддею на стадії досудового розслідування за клопотанням слідчого, прокурора чи цивільного позивача, до компетенції слідчого не належить накладення арешту, він може лише звернутися до слідчого судді з таким клопотанням, а тому слідчим обгрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання потерпілого.

В той же час слід зазначити, що скаржник, в разі заявлення цивільного позову у кримінальному провадженні, за наявності відповідних підстав, не позбавлений можливості звернутися безпосередньо до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

На підставі п.5 ч.1 ст.56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право: за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Тобто, заходи безпеки можуть застосовуватись за наявності достатніх доказів про існування реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Як вбачається з поданого клопотання скаржником взагалі не було наведено даних, що свідчать про наявність реальної загрози його життю, здоров`ю, житлу чи майну, як того вимагає ч. 1 ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що передбачені ч.1 ст. 20 Закону України „Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві підстави для вжиття заходів забезпечення безпеки потерпілому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні відсутні, а тому слідчим було обгрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання в цій частині.

Щодо повідомлення про підозру та затримання осіб, зазначених у скарзі, суд вважає необхідним зазначити, що ст. 303 КПК України не передбачає оскарження таких рішень і дій слідчого чи прокурора.

Відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Порядок повідомлення про підозру та затримання особи врегульовано ст.ст. 188-190, 276-279 КПК України, якими також не передбачено оскарження дій слідчого в цій частині.

Тому, враховуючи зазначені норми, підстави для задоволення скарги в частині повідомлення про підозру та затримання осіб, зазначених у скарзі, також задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.56, 90, 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала набирає чинності в момент її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1