А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08.11.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду матеріали провадження за № 11сс/777/345/16 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.10.2016 року, -
21 жовтня 2016 року старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави.
Клопотання умотивовано тим, що ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора філії «Воловецьдержспецлісгосп» Головного державного спеціалізованого лісогосподарського агропромислового підприємства «Закарпатагроліс», всупереч вимогам ст.ст.17, 19 Лісового кодексу України, зловживаючи службовим становищем, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 начальником відділу земельних ресурсів та начальником відділу Держкомзему у Воловецькому районі, незаконно передав у власність громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 земельні ділянки лісового фонду в кварталі № 58 виділу №№ 17, 18, 20, 25, загальною площею 3, 06 га, що відносять до першої групи лісів.
26 вересня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.
ОСОБА_7 вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.366 КК України, яке є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років з- позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до 3 років, в зв`язку з чим останній може переховуватись від органів досудового слідства та суду.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24 жовтня 2016 року у задоволенні клопотання відмовлено.
Обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено залишати місце постійного проживання в період доби з 22-ої години до 06-ої години.
Покладено на ОСОБА_7 обов`язки прибувати до слідчого за першою вимогою та повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання.
Ухвала умотивована тим, що прокурором доведені обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведені обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а тому, на думку суду, у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді застави слід відмовити.

Враховуючи наведене, а також ті обставини, що ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, слідчим, прокурором не доведено неможливість застосування щодо останнього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, щодо підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування вказаного судового рішення, постановлення апеляційним судом нової ухвали про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Апеляційна скарга умотивована тим, що події, які слідчий, прокурор розцінюють як злочини, відбулися у 2008 році. Підозрюваний ОСОБА_7 вже не працює на підприємстві «Воловецьдержспецлісгосп», всі письмові докази органом досудового розслідування вилучені, а тому немає підстав вважати, що останній буде перешкоджати слідству, суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження, доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно ч.1, ч.4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчим суддею достовірно встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.

Санкція ч.2 ст.366 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, зі штрафом від 500 дот 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та зі спеціальною конфіскацією.
З урахуванням наведеного, слідчим суддею встановлено, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування.
Відповідно до вимог ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Посилання захисника у апеляційній скарзі на те, що слідчим суддею допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження. Захисником не зазначено, які конкретно порушення кримінального процесуального закону слідчий суддя допустив.
Посилання на те, що судом порушено вимоги ст.178 КПК України щодо дослідження всіх обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, дослідивши матеріали справи, давши їм належну оцінку, слідчий судді дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання у вигляді застави.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд не спростував доводи захисту про відсутність вагомих доказів про можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_7 нових злочинів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки цією обставиною слідчий суддя ухвалене ним судове рішення не обґрунтовував.
Наявність ризику, яким слідчий суддя обґрунтував судове рішення, належним чином, відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України, вмотивовано.
Підстав для скасування оскарженого судового рішення апеляційний суд не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: