ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

30 березня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2016 року щодо нього,
в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку вказаного судового рішення щодо нього у касаційному порядку.
Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі мають бути зазначені вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
При цьому, обґрунтування вимог касаційної скарги засудженого викладено без урахування положень ст. 433 КПК України, що визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, відповідно до якої касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень можуть бути лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.
Проте у касаційній скарзі засуджений хоча і формально посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону, проте не наводить відповідних аргументів із посиланням на вимоги закону на підтвердження своєї позиції, не вказує конкретно у чому полягають ці порушення, зокрема, не зазначає обґрунтованих доводів щодо наявності таких порушень кримінального процесуального закону, які є істотними, тобто такими, що перешкодили суду постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.
При цьому за змістом скарги засуджений фактично не погоджується з оцінкою доказів судом, зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту та однобічність судового розгляду, які в силу вимог ст. 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Водночас, положеннями ст. 436 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Разом із цим, вимоги касаційної скарги засудженого зазначені без урахування положень ст. 436 КПК України, оскільки ними не передбачено право суду касаційної інстанції скасувати лише ухвалу апеляційного суду, якою вирок місцевого суду залишений без змін, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2016 року щодо нього залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, що її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3