У Х В А Л А
Іменем України
04.10.2016 року м. Львова
Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: представника скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову від 02 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження № 00001545 від 22 травня 2013року, суд,-
в с т а н о в и в :
Представник потерпілої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 подав скаргу на постанову від 02 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження №00001545 від 22 травня 2013року.
Представник потерпілої просить скасувати постанову прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 від 02 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄДРСР № 00001545 від 22 травня 2013 року.
В обґрунтування скарги посилається на те, що 25 червня 2009 р. слідчим СВ Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_6 було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України за фактом заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . В даній справі ОСОБА_5 визнано потерпілою, в зв`язку із смертю її чоловіка ОСОБА_8 3 липня 2009 р. ОСОБА_7 слідчим було пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Дане кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001545 від 22 травня 2013року.
08 серпня 2016 р. поштою представник скаржника отримав лист прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 № 04-12/1545-13 від 02.08.2016 р., до якого було долучено постанову прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 від 02 серпня 2016 р. про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0001545.
В судовому засіданні 28.09.2016 року представник скаржника скаргу підтримав та просив постанову від 02 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження № 00001545 від 22 травня 2013 року скасувати з підстав та мотивів, викладених у скарзі. Окрім того, подав через канцелярію суду заяву, в якій просив скаргу задоволити та її подальший розгляд проводити у його розгляді.
Прокурор в судовому засіданні 28.09.2016року скаргу заперечив та просив відмовити в її задоволенні.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 червня 2009 року старшим слідчим СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_6 була порушена кримінальна справа №144-2533 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Із постанови про порушення цієї кримінальної справи вбачається вбачається, що 11.06.2009 року близько 00:45 год. невстановлена особа, знаходячись по АДРЕСА_1 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_8 (а.с. 80).
Відповідно до висновку СМЕ ОСОБА_9 №255/09 від 17.06.2009 року у ОСОБА_8 був синець на обличчі, забій лівої половини грудної клітки та розрив селезінки. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами з обмеженою поверхнею, можливо рукою, стисненою в кулак чи ногою у взутті. Травма була небезпечною на момент заподіяння для життя ОСОБА_8 та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Під час досудового розслідування не встановлено, ким були заподіяні ОСОБА_8 вищевказані тілесні ушкодження та не враховано, що заподіяння зазначених тілесних ушкоджень містить склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.(а.с. 26)
Крім того, не досліджено всіх обставин справи, щодо нанесення побоїв ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .. Зокрема, слідчим не проведено одночасного допиту потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 , оскільки наявні розбіжності в їхніх показах з приводу часу, протягом якого ОСОБА_7 перебував на другому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_1 . Потерпіла зазначає, що ОСОБА_7 перебував на другому поверсі протягом кількох хвилин, а свідок ОСОБА_10 стверджує, що підозрюваний перебував на другому поверсі гуртожитку приблизно 25 секунд. Також потерпіла зазначає, що бачила, як ОСОБА_7 виходив з її кімнати, вахтер зазначає що розминувся з підозрюваним на сходовій клітці.
Оскільки покази потерпілої ОСОБА_5 не співпадають з показами допитаних свідків, слід було б встановити інших свідків та очевидців, які підтвердили чи спростували її покази.
Відповідно до відповіді на запит від 23.06.2009 року зав. відділення ЛОБСМЕ при 8-й МКЛ ОСОБА_9 причиною смерті ОСОБА_8 стало захворювання - варикозне розширення вен нижніх кінцівок, котре привело до тромбоемболії легеневої артерії та гострої легенево-серцевої недостатності.
Крім цього, у ОСОБА_8 була травма тіла у вигляді розриву селезінки, забою лівої половини грудної клітки та синця на обличчі. Вказана травма заподіяна тупим предметом, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння та вона не знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті.
Відповідно до Акту судово-медичного дослідження СМЕ ОСОБА_9 №71/09 від 20.07.2009 року причиною смерті ОСОБА_8 стало захворювання - тромбофлебіт глибоких вен нижніх кінцівок, що характеризується запаленням внутрішньої оболонки судин, сповільненням току крові по них, порушенням згортуючи властивостей крові з утворенням тромбів, що призвело до тромбозу венозної системи крові і тромбоемболії легеневої артерії. За даними медичних документів смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13:40 год.(а.с. 29)
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Крім цього, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Заслухавши думку учасників розгляду скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суядя дійшов висновку, що постанова від 02 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження № 00001545 від 22 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, винесена передчасно, оскільки в ході досудового розслідування прокурором Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_11 не проведено всіх необхідних слідчих та процесуальних дій за фактом отримання тілесних ушкоджень, зокрема не встановлено яким чином і ким були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_8 , не проведено одночасного допиту потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 .. Кримінальне провадження №00001545 від 22 травня 2013року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Однак, зазначений висновок прокурора не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, зокрема прокурором не надано відповідної правової оцінки висновку експерта ОСОБА_9 №255/09 від 17.06.2009 року.
Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора, про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ст. 306 КПК України скарга на рішення слідчого розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 КПК, з урахуванням положень глави 26 КПК України.
Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора може бути постановлена ухвала про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію або відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, вимоги скаржника підлягають до задоволення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.303, 307 КПК України суд, -
у х в а л и в:
скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову від 02 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження № 00001545 від 22 травня 2013року задоволити.
Постанову від 02 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження № 00001545 від 22 травня 2013року скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 00001545 від 22 травня 2013року повернути до СВ Франківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1