02.08.2016 Справа №607/6707/16-к
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 про арешт майна,
Слідчий у своєму клопотанні просить розглядати його без повідомлення власника майна - ОСОБА_5 , з метою забезпечення арешту майна та унеможливлення його відчуження. На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.
Старший слідчий в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просить задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, вважаю, що дане клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Під час допиту ОСОБА_6 повідомив, що в середині грудня 2015 року було розпочато пошук інвестора для інвестиції або продажу частки у статутному фонді приватного підприємства «Золотопотіцьке» з метою залучення інвестиції. Наприкінці грудня 2015 року до нього звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким він познайомився 4 роки назад. Під час спілкування він повідомив, що представляє інтереси інвестора з іноземними інвестиціями, якого зацікавила пропозиція купівлі частки у статутному фонді з перспективою подальшого викуплення усього статутного фонду. В подальшому розпочались перемовини з даного приводу за його участю та його спільника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак останні не показували документів на представлення інтересів іноземного інвестора.
Приблизно в березні 2016 року ОСОБА_7 приїхав та надав ОСОБА_6 проект договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, у якому були визначенні умови. У договорі покупцем був визначений ОСОБА_5 . Вони пояснили, що це проект договору і фактично покупцем у новому договорів буде визначений іноземний інвестор. Також ОСОБА_7 попросив підписати проект договору, щоб показати його інвестору для впевненості у намірах ОСОБА_6 . Останній, довіряючи зазначеним особам, поставив підпис у проекті договору, але відтиску печатки на документ не наносив.
Через деякий час ОСОБА_6 стало відомо, що приватний нотаріус ОСОБА_8 здійснила державну реєстрацію установчих документів ПП «Золотопотіцьке» в новій редакції та вчинив реєстраційні дії щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме «Зміна складу або інформації про засновників», «Зміна керівника юридичної особи», «Зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів», хоча ОСОБА_6 у приміщенні приватного нотаріуса не був, документів у приміщенні нотаріуса не підписував та відтиску печатки на договір на інші документи не наносив.
Коли ОСОБА_6 виявив даний факт, одразу звернувся до ОСОБА_7 з метою отримання пояснень, на що останній почав пропонувати ціну за купівлю частки у статутному капіталі, яка є значно нижчою від попередньо погодженої та погрожував, що жодних грошових коштів не отримає у разі відмови від такої пропозиції.
Окрім цього, складений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі є прикриттям для заволодіння статутним капіталом ПП «Золотопотіцьке», оскільки за умовами договору державна реєстрація змін до установчих документів проводиться після сплати ціни договору та на підтвердження виконання умов договору сторони підписують акт прийому-передачі частки в статутному капіталі. Жодних грошових коштів у якості оплати купівлі частки в статутному капіталі ОСОБА_6 не отримував та акту прийому-передачі не підписував.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання, а саме - з ухвали господарського суду Тернопільської області від 25 липня 2016 року у справі № 921/355/16-г/14, в провадженні суду знаходиться справа за позовом малого приватного підприємства «Смолоскип» до ПП «Золотопотіцьке», ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про визнання недійсним статуту ПП «Золотопотіцьке».
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що на даний час існує реальна загроза подальшого відчуження корпоративних прав, і для забезпечення збереження предмету посягання кримінального правопорушення слід обмежити право власності у вигляді накладення арешту шляхом заборони розпорядження 60% корпоративних прав ПП «Золотопотіцьке» як розмір внеску до статутного капіталу фонду становить 1 200 000 грн., що належать ОСОБА_5 . Незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна), може призвести до переходу їх у власність добросовісного набувача, що позбавить можливості повернення їх власнику, зважаючи на те, що малим приватним підприємством «Смолоскип», яке є засновником приватного підприємства «Золотопотіцьке» та володіло часткою в статутному капіталі підприємства «Золотопотіцьке» в розмірі 2 000 000,00 грн., що становить 100% статутного капіталу, пред`явлено позов про визнання недійсним статуту ПП «Золотопотіцьке».
З метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, запобігання можливості відчуження корпоративних прав та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, беручи до уваги, що обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, клопотання слідчого необхідно задовольнити, наклавши арешт на майно.
Одночасно роз`яснюю, що згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно старшим слідчим в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ).
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя
Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_1