АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.70 КК України ОСОБА_8 призначено за сукупністю злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який він засуджується цим вироком, та злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за який його засуджено вироком Деснянським районного суду м. Києва від 02.11.2015 року, до 2 років позбавлення волі, остаточне покарання, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді 6 років позбавлення волі.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 25 днів попереднього ув`язнення, з 20.07.2015 року по 13.08.2015 року, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 20 липня 2015 року приблизно о 13 годині 30 хвилин перебуваючи в парку культури та відпочинку «Перемога» в м. Києві помітив раніше невідому йому ОСОБА_6 , на шиї якої знаходився золотий ланцюжок з золотим кулоном, а в руках мобільний телефон марки «Lenоvo». В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення золотого ланцюжка та мобільного телефону потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_6 ззаду та схопивши її за шию рукою, зірвав золотий ланцюжок, вартістю 1637 гривень 00 копійок з золотим кулоном, вартістю 378 гривень 00 копійок, котрі висіли на шиї потерпілої. ОСОБА_6 почала чинити опір, на що ОСОБА_8 двічі вдарив потерпілу кулаком в обличчя, внаслідок чого, остання впала та випустила з рук власний мобільний телефон марки «Lenоvo», вартістю 1999 гривень 99 копійок. ОСОБА_8 підняв з землі телефон та з викраденим майном побіг в сторону вул. Г.Жмаченка, розпорядившись ним на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій в якій просить апеляційний суд скасувати вирок суду першої інстанції, винести новий вирок, яким засудити його до 4 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_8 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового і досудового слідства, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Зокрема, ОСОБА_8 зазначає, що кримінальне провадження не містить доказів наявності в його діях умислу відкритого викрадення золотого ланцюжка з кулоном, а також спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. Крім того суд не взяв до уваги його покази, в яких він визнав вину частково, а саме в частині викрадення мобільного телефону. Дані обставини також знайшли своє підтвердження у показаннях свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яким суд не дав належної оцінки.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи провадження відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтував його доказами, які були досліджені в ході судового розгляду та відповідають вимогам належності та допустимості.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтуються на даних, що містяться у :

показаннях потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні підтвердила обставини відкритого викрадення її майна ОСОБА_8 , поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я;

показаннях свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила показання потерпілої ОСОБА_6 та обставини відкритого викрадення ОСОБА_8 майна ОСОБА_6 , поєднаного з застосуванням насильства до потерпілої;

показаннях свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив обставини відкритого викрадення ОСОБА_8 майна ОСОБА_6 ;

протоколі прийняття заяви потерпілої ОСОБА_6 від 20.07.2015 року;

протоколах оглядів місця події від 20.07.2015 року;

протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2015 року, з якого вбачається, що потерпіла впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка скоїла відкрите викрадення належного їй майна, поєднаного з насильством;

довідці від 20.07.2015 року про те, що потерпілій ОСОБА_6 встановлено діагноз 3 ступінь струсу головного мозку, забій м`яких частин голови, обличчя;

висновку експерта №2063 щодо характеру, локалізації та ступеню тяжкості спричинених потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою та спростовують твердження обвинуваченого про те, що він не викрадав майно потерпілої, а також не спричиняв потерпілій тілесних ушкоджень.
Показання свідків та потерпілої не містять суперечностей та не викликають сумнівів у їх достовірності.

Суд першої інстанції обґрунтовано надав критичну оцінку показанням обвинуваченого, а також свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки вони спростовуються іншими доказами у справі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що твердження апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового і досудового слідства, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, на які він посилається у своїй апеляційній скарзі, є необґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для скасування вироку відсутні.

На підставі Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», колегія суддів вважає за необхідне крім строку попереднього ув`язнення, зарахованого судом першої інстанції з 20.07.2015 року по 13.08.2015 року, зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2015 року по день набрання чинності вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2016 року, а саме з 05.09.2015 року по 31.05.2016 року.

Керуючись ст.ст. 72, 404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05.09.2015 року по 31.05.2016 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3