Справа № 736/359/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/620/2016
Категорія - ст.186 ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не працюючий, не одружений, з базовою загальною середньою освітою, раніше неодноразово судимий, останній раз:

- 21.12.2015 року Корюківським районним судом за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на - 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 21.12.2015 року частину покарання і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 368 грн. 28 коп. у відшкодування витрат на проведення товарознавчої експертизи.

Доля речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 21.01.2016 року, близько 17 години ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, відкрито, повторно, в присутності потерпілої ОСОБА_10 , з корисливим мотивом, зі столу, незаконно заволодів мобільним телефоном марки «Fly DS113», при цьому застосував до ОСОБА_10 фізичне насильство, яке виразилось в нанесенні не менше двох ударів кулаком по обличчю, чим спричинив останній згідно висновку експерта №19 від 05.02.2015 року легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, котрі не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Вартість викраденого телефону згідно висновку експерта № 160 від 05.02.2016 року становить 344,75 грн.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання обвинувачений ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини просить вирок суду змінити, призначити більш м`яке покарання.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Зазначає, що у нього не було умислу на заволодіння мобільним телефоном.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її з вказаних в ній підстав, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого та вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду судом першої інстанції ОСОБА_8 визнав повністю свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у присутності потерпілої ОСОБА_10 заволодів мобільним телефоном, при цьому застосував до потерпілої ОСОБА_10 фізичне насильство, яке виразилось в нанесені двох ударів кулаком по обличчю, але вказує, що це він зробив несвідомо, бо перебував у сильному стані сп`яніння. Щиро розкаявся і просив суворо не карати, обіцяв більше такого не робити.

Винність обвинуваченого ОСОБА_8 , крім його зізнавальних показань, підтверджується також показаннями потерпілої та свідків у судовому засіданні суду першої інстанції.

Так, потерпіла ОСОБА_10 показала, що дійсно 21.01.2016 року, близько 17 години ОСОБА_8 , будучи в нетверезому стані, завдав їй двох ударів по обличчю кулаком та забрав у неї телефон. Претензій до обвинуваченого не має, пробачила його і просить суворо його не карати.

Свідок ОСОБА_11 показала, що 21.01.2016 року вона перебувала у потерпілої вдома, а потім до потерпілої прийшли знайомі, серед яких був ОСОБА_8 і почали розпивати спиртне. Вона бачила, що у потерпілої на столі, лежав її телефон. Коли вона лягла відпочивати у потерпілої і прокинулась, то бачила, що у потерпілої гематома на обличчі і вже нікого не було. Хто і коли її побив вона не знала і їй про це потерпіла не говорила.

В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_12 показала, що 22.01.2016 року вона дзвонила своїй подрузі ОСОБА_10 , але телефон її не відповідав. Потім вона дзвонила і 23 - 24.01.2016 року, а коли прийшла до неї, то у потерпілої був синець під оком, а також їй потерпіла розповіла, що її побив обвинувачений та забрав телефон.

Крім вищезазначених показань вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується також зібраними у кримінальному провадженні доказами, що були предметом перевірки під час судового розгляду в суді першої інстанції, їм надана оцінка та вони обґрунтовано покладені в основу вироку, а саме: заявою потерпілої та протоколом прийняття заяви потерпілої, згідно яких потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_8 незаконно заволодів її мобільним телефоном при цьому застосував до неї фізичне насильство.

Згідно протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього від 02.02.2016 року на автомобілі ГАЗ 353 лежав викрадений мобільний телефон.

Відповідно протоколу огляду предмету від 02 лютого 2016 року був оглянутий телефон марки «Fly DS113», вартість якого згідно висновку №160 товарознавчої експертизи телефону може складати 344,75 грн..

Висновком № 19 судово-медичної експертизи підтверджується, що у потерпілої ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження, які могли утворитись при обставинах вказаних в постанові.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 05.02.2016 року, під час цієї слідчої дії потерпіла розповіла про обставини викрадення її мобільного телефону ОСОБА_8 та нанесення їй тілесних ушкоджень.

Висновком судово-психіатричної експертизи №126, підтверджується, що у ОСОБА_8 мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, але протиалкогольне лікування не показане йому.

З висновку судово - психіатричної експертизи № 125 вбачається, що у ОСОБА_8 на час інкримінованого йому діяння, мала місце легка розумова відсталість, яка не позбавляла його здатності усвідомлювати свої діяння та керувати ними, не показане до нього застосування примусових заходів медичного характеру.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що у нього не було умислу на заволодіння мобільним телефоном, що він взяв телефон потерпілої для того щоб зателефонувати, а після розмови поклав його в кишеню і забув про нього, є безпідставними, оскільки він застосував фізичне насильство, яке виразилося у нанесенні не менше двох ударів кулаком по обличчю потерпілій саме з метою заволодіння телефоном і після того як потерпіла зробила йому зауваження і сказала щоб він повернув телефон.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового розслідування та місцевим судом правильно кваліфіковано за частиною 2 статті 186 КК України, так як він повторно, відкрито вкрав чуже майно застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Отже, висновки суду про винуватість ОСОБА_8 в пограбуванні потерпілої, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним і перевіреним під час судового засідання доказам, і підстав для сумнівів в оцінці доказів, яку суд першої інстанції навів у вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апелянта про надмірну суворість призначеного покарання, то вони, на думку колегії суддів, не обґрунтовані.

Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваного вироку суду, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, вірно врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, розмір і значимість викраденого майна, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого - рецидив злочину, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття в скоєному злочині, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди шляхом повернення викраденого, особу обвинуваченого, який працездатний, але не працює, згідно характеристики Сядринської сільради ОСОБА_8 характеризується задовільно, вчинене ним кримінальне правопорушення є тяжким, вчинив дане кримінальне правопорушення під час набрання законної сили попереднього вироку, а також те, що новий злочин скоїв через невеликий проміжок часу після постановлення вироку щодо нього, що вказує на небажання стати на шлях виправлення.

Також суд врахував, що ОСОБА_8 неодноразово (7 разів) був судимий, судимості не погашені, відповідних висновків не зробив, вчинив новий злочин із застосуванням насильства, у зв`язку з чим суд першої інтонації вірно прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України у виді реального позбавлення волі, бо за вищевказаних обставин виправлення та перевиховання останнього не можливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання не відбутого покарання, призначеного вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 21.12.2015 року та цим вироком суд правильно призначив ОСОБА_8 остаточне покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо надмірної суворості призначеного йому покарання не заслуговують на увагу, оскільки всі обставини, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом при визначенні покарання враховані.

Оскільки кримінальний закон щодо ОСОБА_8 застосовано правильно, а призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому законних підстав для пом`якшення покарання за доводами його апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому зміні або скасуванню він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4