н/п 1-кп/640/568/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області,
українця, громадянина України, одруженого, освіти середньо - спеціальної, непрацюючого, призваного на військову службу під час мобілізації 14 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , сержанта, старшого кулеметника 3-го відділення 1 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на автомобілях) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-
14 серпня 2014 року сержант ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21 липня 2014 року, призваний до військової частини НОМЕР_2 та 02 жовтня 2014 року направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом командира вказаної військової частини призначений на посаду старшим кулеметником 3-го відділення 1 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на автомобілях) 1 батальйону оперативного призначення.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21 липня 2014 року оголошено її проведення протягом 2014 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності даного Указу Президента.
Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.
Однак, сержант ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм законодавства України, вирішив стати на злочинний шлях не з`явившись вчасно з відпустки, яка була надана останньому строком до 30 травня 2015 року, без поважних на те причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 142 від 13.05.2015 року, сержанту ОСОБА_4 надано щорічну основну відпустку за 2015 рік на 18 календарних днів з 13 по 30 травня 2015 року, з виїздом до міста Кривий Ріг, Дніпропетровської області.
Реалізуючи свій злочинний умисел, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вищевказаних вимог Закону, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників та поважних на те причин, не прибув до місця несення військової служби - військову частину НОМЕР_1 НГУ, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 у встановлений вищевказаним наказом строк та станом до 25 червня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 НГУ, в порушення вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 123, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 30 травня 2015 року, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не прибув до місця несення військової служби військову частину НОМЕР_1 НГУ, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та станом до 25 червня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду пояснення проте, що він був зарахований до списків військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого кулеметника / бронеавтомобіля / 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення / на автомобілях / 1 батальйону оперативного призначення. Відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 вибув у відпустку на 18 календарних днів з 13.05.2015 року по 30.05.2015 року, яку проводив за адресою: Кривий Ріг, Дніпропетровської області. Після закінчення відпустки до 25 червня 2015 року до місця служби військової частини № НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 не повернувся у зв`язку з тим, що хворів.
У судовому засіданні усі учасники кримінального процесу, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнали недоцільним досліджувати докази по справі, так як обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи. При цьому суд з`ясував, чи правильно ОСОБА_4 розуміє зміст обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку ОСОБА_4 позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначені покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер, ступінь важкості та суспільної небезпеки скоєного, дані про його особу.
В порядку ст. 12 КК України скоєний злочин за ч.4 ст. 407 КК України відноситься до тяжких злочинів..
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначені покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини, що пом`якшують відповідальність, дані про особу, першу судимість, та вважає призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, з застосуванням ст. 75 КК України.
Суд не знаходить підстав покладати на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Речові докази по справі відсутні.
Судових витрат по справі не має.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст. ст. 373 ч 2., 374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання 3 /три / роки позбавлення волі.
У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного призначеного покарання строком на 2 /два/ роки, якщо протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину.
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Речові докази по справі відсутні.
Судових витрать по справі не має.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим ОСОБА_4 , потерпілою особою, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя -