490/1080/16-к
н/п 1-кп/490/341/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2016 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальну справу відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Царедарівка Доманівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працює, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
ОСОБА_5 відповідно до ч.8ст.4, ч.1ст.5, ст.10,11, ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» затвердженого Верховною Радою України №1126-VII, ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був призваний до лав Збройних сил України 23.03.2014р. Доманівським РВК Миколаївської області. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №67 від 23.03.2014р. ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира міномета мінометної батареї 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ),яка дислокується у АДРЕСА_2 .
ОСОБА_6 як військовослужбовець відповідно до вимог ст.ст. 9,11,14,16,37,40,127,128,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст.1,3,п.8 ст.6, п.2ст.23, п.3 ст.24 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів(начальників);виявляти повагу до командирів(начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтиманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; неухильно виконати виданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири(начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким,що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи(занять) протягом робочого(навчального) часу; дорожити бойовою славою Збройних Сил України,честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
ОСОБА_6 являючись військовослужбовцем Збройних сил України,- проходячи військову службу на посаді командира міномета мінометної батареї 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , 22 серпня 2014р. не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, діючи умисно в порушення вимог ст.ст.9,11,14,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст.1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.4,7,12,122 «Положення про походження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»,затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008р., з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, самовільно, без дозволу командування частини, не з?явився на службу в розташування військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), яка дислокується у АДРЕСА_2 , та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 23 березня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць, перебуваючи за місцем свого проживання АДРЕСА_1 ,-проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України визнав повністю, і по суті пояснив суду, що в березні 2014р. він був призваний за мобілізацією на 45 діб у військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 , а потім був направлений для проходження подальшої служби в зону анти терористичної операції. Проходив службу командиром міномета. Повернувся він із зони анти терористичної операції 8 серпня 2014р. дуже виснажений, деморалізований. Такий стан його був викликаний подіями в зоні анти терористичної операції, зокрема бойовими діями в Донецькій області. Вони були в оточенні. В серпні 2014р. прибув у розташування своєї військової частини деморалізований, із низьким бойовим духом, зневіреним у ту справу до якої він був призваний.Тому коли в серпні через день після прибуття в частину йому та іншим бійцям, що повернулися із зони АТО, надали відпустку на 10 діб, він поїхав додому, щоб відпочити. А по приїзду додому, відчув спокій та мир, спілкувався із родиною, і він був не готовий, враховуючи свій емоційний та психологічний стан, продовжувати службу в зоні АТО. Реабілітацію у в/ч він не проходив, оскільки таку реабілітацію тоді взагалі ніхто не проходив, мова про психологічну реабілітацію тоді не йшла. Він хотів бути зі своєю сім?єю та дитиною.А тому він не поїхав після закінчення відпустку в розташування в/ч та залишився вдома. Через рік, в листопаді 2015р., він відчув зміни в своєму морально-психологічному стані та, усвідомлюючи свій проступок, те, що залишив військову службу, поїхав в розташування своєї в/ч та звернувся із повинною до військової прокуратури. В скоєному розкаюється.
Судом досліджено акт службового розслідування від 22.09.2014р. згідно якого ОСОБА_6 22 серпня 2014р. о 8 год. самовільно залишив розташування військової частини п/п НОМЕР_2 , заходи по розшуку військовослужбовця ОСОБА_6 станом на 22.09.2014р. результатів не дали.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у справі.
Оцінюючи в сукупності добуті в процесі судового слідства докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані правильно за ч.3 ст.407 КК України як нез?явлення військовослужбовця військової частини вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує пом`якшуючі обставини визнання своєї вини, обтяжуючих вину ОСОБА_6 обставин суд не вбачає.
Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується добре, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, розкаявся, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе відносно ОСОБА_6 обрати покарання із застосуванням ст.75 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323 -324 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1(один) рік.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя