АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1166/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа №619/1209/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 24.04.2015р. стосовно ОСОБА_11 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Горонда Мукачівського району Закарпатської області, громадянин України, не працюючий, з середньою освітою, не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не має судимості,

Засуджений за: -п.6. ч.2 ст.115 КК України до 14(чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна;

-ч.4 ст.187 КК України до 12(дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 14(чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Крім того, цим же вироком розв`язаний цивільний позов потерпілого та вирішені питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у порядку передбаченому ст.ст.124, 100 КПК України

Згідно вироку, в 2014р. впродовж деякого часу, ОСОБА_11 виконував господарчі роботи у домоволодінні АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_12 та її чоловіку ОСОБА_7 , за що отримував платню від останніх. За час роботи ОСОБА_11 стало відомо, що господарі домоволодіння мають добре матеріальне становище, а також розпоряджаються значними сумами грошей.

На початку 2015р. у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, а також відсутності іншої можливості заробити гроші, ОСОБА_11 з метою незаконного збагачення за рахунок викрадення чужого майна вирішив вчинити крадіжку. Об`єктом для вчинення зазначеного злочину ОСОБА_11 обрав домоволодіння АДРЕСА_2 , оскільки йому було відомо про добрий матеріальний стан і розпорядок дня господарів домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_12 та ОСОБА_7 шляхом крадіжки, 12.01.2015р. ОСОБА_11 приїхав до с. Вільшани Дергачівського району Харківської області та близько 22год. таємно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де сховався у підсобному приміщенні і, з метою підшукування зручного для вчинення злочину часу, очікував до ранку наступного дня коли господарі домоволодіння поїдуть у своїх справах.

13.01.2015р. о 07 год., помилково вважаючи, що члени родини, які мешкають у домоволодінні АДРЕСА_2 поїхали по своїх справах, ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, для забезпечення можливості проникнення до приміщення будинку підібрав металевий прут, який знаходився на території домоволодіння, підійшов до дверей будинку і виявив, що вони відкриті. Проникнувши, шляхом вільного доступу до приміщення будинку, ОСОБА_11 став обшукувати приміщення будинку з метою виявлення та викрадення матеріальних цінностей і грошей.

Під час вказаних дій до кімнати будинку, в якій знаходився ОСОБА_11 , увійшла господарка домоволодіння ОСОБА_12 . Розуміючи, що його злочинні дії викриті, ОСОБА_11 вирішив не припиняти їх і закінчити реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном. Усвідомлюючи при цьому, що ОСОБА_12 може вчинити йому опір та покликати сторонніх осіб на допомогу, ОСОБА_11 вирішив вбити її, вважаючи, що в інший спосіб заволодіти майном, що належить їй та ОСОБА_7 , він не зможе. Таким чином, у ОСОБА_11 виник умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_12 із корисних спонукань, та заволодіння її та ОСОБА_7 майном шляхом розбійного нападу.

Реалізуючи раптово виниклий умисел, ОСОБА_11 металевим прутом, що знаходився у нього у руці, наніс ОСОБА_12 п`ять ударів по голові та кінцівкам, чим спричинив, наступні тілесні ушкодження: - голови: забиті рани у лобній області праворуч, у лобно-тім`яній області праворуч, у потиличній області справа, синців біля очних областей, множинні переломи кісток черепа, крововилив під оболонки і в речовину головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; - кінцівок: садна на тильній поверхні правої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок отриманої тупої травми голови, ОСОБА_12 померла на місці. Зазначені тілесні ушкодження перебувають у причинному зв`язку між отриманими ушкодженнями та причиною смерті.

Усвідомлюючи, що внаслідок застосованого ним фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я в момент заподіяння, ОСОБА_12 не зможе завадити йому реалізувати злочинний умисел, ОСОБА_11 обшукав приміщення домоволодіння і діючи із корисних спонукань, заволодів: мобільним телефоном «Самсунг SM-G 350 E» вартістю 1480,80грн., з сім картою мобільного оператора «МТС» вартістю 25грн., з залишком грошових коштів на рахунку в сумі 40грн.; - ноутбуком «Асус Х52 N» вартістю 2310грн.; - ланцюгом із золота 585 проби, вагою 57,79гр., вартістю 20443,21грн., яку зірвав з шиї потерпілої; - ланцюгом із золота 585 проби, вагою 10гр., вартістю 3549,7грн.; - сережки із золота 585 проби, вагою 7 гр., вартістю 2489,79 грн.; каблучкою із золота 585 проби, вагою 3 гр., вартістю 1064,91грн.; обручкою із золота 583 проби, вагою 5гр., вартістю 493грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму32021,41грн.

Після цього ОСОБА_11 з місця вчинення злочину з викраденими речами зник, обернувши зазначене майно на власну користь та розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

В апеляційній скарзі:

- обвинувачений просить врахувати, що у нього є малолітній син та застосувати до нього положення ст.69 КК України. В наслідок чого змінити вирок, зменшивши йому призначене покарання;

- захисник, посилаючись на те, що ОСОБА_11 визнав свою вину в інкримінованому йому злочині повністю, у вчиненому щиросердечно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину як на досудовому слідстві так і у суді, зобов`язався відшкодувати як моральну так і матеріальну шкоду потерпілому, за місцем проживання характеризується позитивно, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина. На підставі наведеного цей апелянт просить пом`якшити призначене покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які просили зменшити призначене покарання, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, потерпілого, якій вважав, що суд першої інстанції призначив занадто м`яке покарання, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З вироку суду вбачається, що справа розглянута в порядку ч.3 ст.349 КПК України, яка передбачає, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, при цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, з урахуванням раніше наведених процесуальних норм апеляційна інстанція перевіряє вирок суду лише в частині призначення покарання.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому районний суд врахував: ступінь тяжкості вчиненого, яке згідно з ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який раніше засуджувався 10.01.2012р. Дергачівським районним судом Харківської області проте відповідно до ст.89 КК України та судимість погашена; на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває; за місцем реєстрації характеризується позитивно.

У даному кримінальному провадженні встановлено як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_11 , його щире каяття у вчиненні злочину, з урахуванням якої у сукупності з іншими вищенаведеними обставинами та даними про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення та попередження нових злочинів з боку обвинуваченого не можливо без його ізоляції від суспільства.

Такі висновки суду першої інстанції, які знайшли своє належне мотивування у вироку, колегія суддів вважає правильними і обґрунтованими, оскільки зазначена обставина істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_11 злочину, який є умисним, особливо тяжким, вчиненим проти життя та здоров`я особи, внаслідок чого остання померла, що свідчить про значний обсяг суспільної небезпеки вчиненого ним діяння.

Довід захисника, що оскільки обвинувачений зобов`язався відшкодувати як моральну так і матеріальну шкоду потерпілому то її слід визнати обставиною, яка пом`якшує покарання, колегія суддів вважає не переконливою з огляду на те, що з часу вчинення злочину і до моменту розгляду справи в апеляційному порядку ОСОБА_11 ні чого не відшкодував у добровільному порядку.

При розгляді доводу захисника стосовно наявності у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої дитини, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_11 офіційно свої відносини не зареєстрував, а утримувати дитину немає можливості оскільки ніде не працює. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що і ці доводи захисника виглядають непереконливо.

Згідно ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляції стосовно застосування ст.69 КК України.

Покарання призначене за п.6. ч.2 ст.115 КК України, з урахуванням позиції потерпілого, який вважав, що за умисне вбивство його дружини слід призначити більш суворе покарання, колегія суддів находить справедливим.

Отже, підстав вважати призначене ОСОБА_11 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначається в апеляційних скаргах, не вбачається, як і не вбачається підстав для його пом`якшення та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, ч.2 ст.409, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 і захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 24.04.2015р. стосовно ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді