справа № 732/597/16-к
провадження № 1-кп/732/45/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 23.02.2016 року по обвинуваченню за ч.2 ст. 389 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ваганичі, Городнянського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не працючого, раніше судимого: 11.11.2015 року Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 190 КК України до 150 годин громадських робіт, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи 11.11.2015 року засуджений Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 190 КК України до 150 годин громадських робіт, які мав відбути в Городнянському ясла-садку № 1, будучи 15.12.2015 року поставлений на облік кримінально-виконавчої інспекції, ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від їх виконання, умисно ухилився від відбування призначеного йому покарання. А саме: у період з 22.12.2015 року по 15.01.2016 року та з 02.02.2016 року по 29.02.2016 року без поважних причин систематично не з`являвся до Городнянського ясла-садка № 1, що у м. Городня, Чернігівської області по вулиці Максимівській, 2, для відпрацювання громадських робіт. Із визначених вироком Городнянського районного суду від 11.11.2015 року передбачених графіками відпрацювання 150 годин громадських робіт в грудні 2015 року-лютому 2016 року ОСОБА_4 фактично відпрацював лише 8 годин.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав, підтвердив, що є особою працездатного віку, інвалідності, що перешкоджала б виконанню громадських робіт не має, із графіком та місцем відбування визначеного судом покарання був завчасно ознайомлений. На час розгляду нового кримінального провадження в суді, раніше визначене покарання у виді громадських робіт не відбув, а, отже, фактично ухилився. Таке ухилення пояснював, незручним, за його словами, графіком, збігом тяжких життєвих обставин, те, що мав заробляти собі на життя вирубуванням ялинок і що час, протягом якого фактично заробляв собі на життя не міг витрачати на відбування громадських робіт, оскільки з 08 години до 17-тої години заробляв собі на життя.

Крім фактичних даних, встановлених під час допиту обвинуваченого, судом з`ясовано фактичні дані, що відображені у матеріалах виконання вироку Городнянського районного суду від 11.11.2015 року та заслухано показання свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оцінено такі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України.

Так, 11.11.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Вирок набрав законної сили 11.12.2015 року.

Згідно облікової картки № 14/2015 року місцем відбування громадських робіт визначено Городнянський ясла-садок № 1

За наказом завідувача ясла-садок № 1 м Городня, Чернігівської області 18 грудня 2015 року за № 129 ОСОБА_4 на підставі направлення Городнянського РВ КВІ № 819 від 17.12.2015 року та вироку Городнянського районного суду від 11.11.2015 року зараховано для відбування громадських робіт з 18.12.2015 року. Того ж дня під розписку ОСОБА_4 доведено до відома графік виходу на роботу особи, до якої застосовано громадські роботи та визначено роботи у виді заготівлі дров. Згідно табелю виходу на роботу ОСОБА_4 в грудні 2015 року: 18 грудня 2015 року та 21 грудня 2015 року відпрацьовано 8 годин громадських робіт. Згідно табелю виходу на роботи за січень 2016 року встановлено, що ОСОБА_4 фактично жодної години із запланованих на місяць 76 годин не відпрацював. Згідно табелю виходу на роботи за лютий 2016 року встановлено, що ОСОБА_4 фактично жодної години із запланованого залишку годин не відпрацював.

Згідно досліджених у судовому засіданні документів ОСОБА_4 неодноразово попереджався старшим інспектором Городнянського РВ КВІ ОСОБА_6 , що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання ОСОБА_4 може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Систематичне порушення ОСОБА_4 умов відбування громадських робіт, визначених вироком суду, підтвердив у судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_5 (інспектор Городнянського відділу поліції), який засвідчив, що з ОСОБА_4 постійно велась профілактична робота, однак одразу після вироку суду від 11.11.2015 року він висловлювався про те, що наміру відбувати громадські роботи він не має.

Свідок ОСОБА_6 (інспектор КВІ) у своїх показаннях в суді розповів, що ОСОБА_4 чотири рази виносилось попередження щодо неприпустимості порушення порядку та умов відбування покарання і що він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. Протягом перебування на облку в кримінально-виконавчій інспекції ОСОБА_9 на такі зауваження не реагував і систематично не з`являвся на реєстрацію до вказаного органу, без поважних причин не прибував до визначеного місця відбуття громадських робіт. Такі дії для нього були свідомими, умисними. З його пояснень, які він давав інспектору кримінально-виконавчої інспекції випливало, що він краще відбуде арешт, ніж громадські роботи.

З показань свідка ОСОБА_7 встановлено, що вона являлась відповідальною особою за виконання ОСОБА_4 громадських робіт за визначеним місцем їх відбування. Підтвердила, що з визначених вироком суду 150 годин, засуджений відбув тільки 8 годин громадських робіт і що будь-яких звернень щодо незручного графіку до неї не надходило. Невиконання громадських робіт ОСОБА_4 пояснює свідомо обраною ним позицією, не бажанням виконувати покарання, оскільки адміністрація закладу за клопотанням працюючих осіб, яких направлено до відбуття покарання встановлює зручний для них графік і відповідно визначається обсяг роботи який має виконати засуджений за один день.

Показаннями свідка ОСОБА_8 підтверджено, що ОСОБА_4 , який винаймає у неї квартиру, щоденно йшов з дому після 12-тої години. З цього суд робить висновок, що з ранку до 12-тої години у нього був час на виконання громадських робіт, а після 12-тої години, не змінюючи звичайний уклад життя, мав час на тимчасові заробітки, які не мали прив`язки до суворого графіку протягом встановленого трудовим кодексом робочого часу. Крім того, свідок ОСОБА_10 характеризує обвинуваченого як безвідповідального.

Вказані докази у їх сукупності підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення та умисел, як вольову ознаку діяння винного.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт, до яких він був засуджений вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 11.11.2015 року, вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного - його вік, сімейний стан, стан його здоров`я, характеристику за місцем проживання, не притягнення до адміністративної відповідальності. Обставиною, яка пом`якшує покарання винному досудове розслідування визначає щире каяття, яке на думку суду, є формальним. Обставин, що обтяжують покарання не виявлено.

Суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст. 389 КК України у виді арешту, оскільки саме таке покарання сприятиме досягненю мети, визначеної у ст. 50 КК України.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 не відбув 142 години громадських робіт, визначених за попереднім вироком, покарання йому необхідно призначити відповідно до статті 71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 11.11.2015 року з урахуванням переведення менш суворого виду покарання в більш суворий вид за встановленим в п.4 ч.1 ст. 72 КК України співвідношенням: 1 дню арешту відповідає 8 годин громадських робіт.

Таким чином, обравши принцип часткового складання покарання, до нового покарання строком 1 місяць арешту, зарахуванню підлягають 120 годин громадських робіт з невідбутих 142 годин громадських роіт за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 11.11.2015 року, що згідно п.4 ч.1 ст.72 КК України становить 15 днів арешту.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не обирався. У подальшому клопотань про обрання запобіжного заходу винному від прокурора до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України , суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного місяця арешту.

Відповідно до ст. 71 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_4 за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 11.11.2015 року у вигляді 15 (п`ятнадцяти) днів арешту з урахуванням ст. 72 КК України, і остаточно призначити йому покарання за сукупністю вироків у вигляді 1 (одного) місяця 15 (п`ятнадцяти) днів арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Городнянський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1