Справа №592/4133/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/653/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/4133/16-к за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Сум від 03 червня 2016 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , раніше судимого

відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він має численні заохочення, стягнень не має, працевлаштований на виробництві та добросовісно ставиться до праці, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, має позитивні характеристики, вимог режиму тримання не порушує.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Сум від 03.06.2016 р. засудженому ОСОБА_9 було відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Своє рішення суд вмотивував тим, що ОСОБА_9 за час відбування характеризується посередньо, порушував вимоги режиму тримання, лише в лютому 2016 р. відбув три чверті призначеного судом строку покарання, згідно річної характеристики від 01.03.2016 р. в умовах неповної ізоляції проявив себе неготовим до самокерованої правослухняної поведінки, комісія виправної колонії за результатами розгляду дійшла висновку про передчасність застосування до нього ст.81 КК України, невідбута частина покарання становить ще значний строк, що свідчить про те, що ОСОБА_9 лише стає на шлях виправлення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання умовно-достроково, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а згідно вимог ч.2 цієї норми закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.п. «а» п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_9 та ухвалюючи рішення про відмову у його задоволенні, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про те, що цей засуджений поведінкою і ставленням до праці ще не довів своє виправлення.

Такі висновки районного суду, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та матеріалам особової справи засудженого.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк відбування покарання ОСОБА_9 рахується з 18.12.2008 р.

Відповідно до річних характеристик за 2010 2015 р.р. засуджений ОСОБА_9 характеризується або посередньо, або ж позитивно, був працевлаштований, загалом отримав сім заохочень, приймав участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених та поступово став на шлях виправлення.

В характеристиках від 01.03.2016 р. та 23.04.2016 р. зазначено, що хоча засуджений ОСОБА_9 і став на шлях виправлення, проте застосування до нього ст.81 КК України є передчасним. При цьому в останній характеристиці вказано, що в особистості засудженого залишається рівень суспільної небезпеки і він потребує подальшої виховної роботи в місцях позбавлення волі.

Аналогічного висновку дійшла і комісія виправної колонії під час свого засідання щодо розгляду матеріалів про застосування передбачених законодавством пільг до засуджених, в тому числі і щодо ОСОБА_9 (протокол № 7 від 01.03.2016 р.).

Згідно матеріалів особової справи засудженого, 17.02.2015 р. ОСОБА_9 був переведений з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, але в умовах неповної ізоляції проявив себе неготовим до самокерованої правослухняної поведінки та вже 07.04.2015 р. допустив вчинення злісного порушення режиму тримання, а саме вживання спиртних напоїв, за що був переведений назад до дільниці ресоціалізації.

Також засуджений ОСОБА_9 має одне погашене стягнення за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (зберігання заборонених предметів).

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, дають підстав дійти висновку про те, що поведінка ОСОБА_9 та його ставлення до праці протягом всього періоду відбування покарання не було достатньо зразковим, активним та сумлінним, як того вимагає кримінальний закон, для того, щоб він міг бути умовно-достроково звільненим від призначеного покарання.

Що стосується посилань ОСОБА_9 на те, що він має численні заохочення, а стягнень не має, працевлаштований на виробництві, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, має позитивні характеристики, то такі факти не можуть в повній мірі, а також у сукупності з іншими встановленими обставинами беззаперечно свідчити про його виправлення та відповідно про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він не порушував правила внутрішнього розпорядку та режиму тримання, оскільки вони не відповідають зазначеним вище обставинам та матеріалам його особової справи.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування ухвали суду та застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, як про це поставлене питання в його апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Сум від 03 червня 2016 року щодо відмови ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4