провадження 1-кп/389/294/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2016 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002155 від 13 листопада 2015 року, з угодою про примирення, стосовно
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, громадянина України, освіта неповна середня, працюючий не офіційно, співмешкає, утриманці відсутні, місце проживання АДРЕСА_1 , не маючого судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження: прокурора Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 скоїв заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), за наступних обставин.
16 вересня 2015 року, приблизно о 04.30 годині, ОСОБА_3 знаходився за місцем проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник умисел на заволодіння чужим майном телефоном, належним ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою.
Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_3 , в ході розмови з ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою, під вигаданим приводом, начебто для здійснення телефонного дзвінка, попросив у останньої, належний їй мобільний телефон «Samsung GT-1200M», вартістю 200 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора стільникового зв`язку «МТС», яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє. При цьому ОСОБА_3 заздалегідь усвідомлював, що повертати телефон власниці не буде.
Після того, як ОСОБА_5 передала ОСОБА_3 вищевказаний телефон, ОСОБА_3 , заволодівши ним таким чином, шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи, що повертати телефон ОСОБА_5 він не буде, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, майном, яким заволодів, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 200 грн.
Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов до суду разом із угодою про примирення, яку укладено 25 листопада 2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 ..
За умовами угоди підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.190 КК України, на момент підписання угоди повністю відшкодував заподіяну потерпілій матеріальну та моральну шкоду, а також сплатив компенсацію за спричинені своїми діями незручності, вибачився перед потерпілою та зобов`язується в подальшому не вчиняти кримінальні правопорушення. Також, згідно укладеної угоди, сторони дійшли згоди на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст.190 КК України у виді 80 годин громадських робіт.
Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України визнав повністю, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Стверджував, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.
Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення та призначити ОСОБА_3 узгоджене угодою покарання. Вказала, що обвинувачений вибачився, зобов`язався не вчиняти кримінальних правопорушень, повністю відшкодував заподіяну матеріальну та моральну шкоду, а також сплатив компенсацію за спричинені своїми діями незручності, тому претензій майнового характеру до ОСОБА_3 не має.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення та просив призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходив з наступного.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Матеріальна і моральна шкода потерпілій, а також компенсація за спричинені незручності, заподіяні внаслідок вчинення злочину, відшкодовані, претензій майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 потерпіла не має.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Дослідивши угоду про примирення та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням підозрюваного та потерпілої, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши йому право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння підозрюваним змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст.473 КПК України, суд вважає, що угода про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 від 25 листопада 2015 року відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості обвинувачення, тобто загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 25 листопада 2015 року, визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 25 листопада 2015 року, укладену у кримінальному провадженні №1-кп/389/294/15 (єдиний унікальний номер 389/4094/15-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002155 від 13 листопада 2015 року, між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме мобільний телефон «Samsung GT-1200M», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити у останньої на зберіганні.
Вирок може бути оскаржений, з урахуванням ч.3 ст.394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Знамянського міськрайонного суду ОСОБА_1