Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
06 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000306, щодо
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою базовою освітою, розлученого, не працюючого, раніше неодноразово судимого - востаннє 14.08.2015 року Корецьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого за ч. 3 ст.185 КК України,
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Сидоровичі Іванківського району Київської області, жительки АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої,
обвинуваченої за ч.3 ст.185 КК України,
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Даничів, Корецького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України,
на вирок Корецького районного суду Рівненської області від 04 лютого 2016 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_9
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Корецького районного суду Рівненської області від 4 лютого 2016 року:
- ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання 3 /три/ роки 6 /шість/ місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України ОСОБА_6 за сукупністю вироків, частково приєднано до покарання призначеного за даним вироком, частину невідбутого покарання призначеного вироком Корецького районного суду Рівненської області від 14 серпня 2015 року, й визначено остаточне покарання - 3 /три/ роки 9 /дев`ять/ місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.
Строк відбування ОСОБА_6 покарання вирішено рахувати з дня взяття останнього під варту 04 лютого 2016 року;
- ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено їй покарання 3 /три/ роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік.
Відповідно до вимог п.п.2-4 ст.76 КК України ОСОБА_7 зобов`язано: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію;
- ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання 3 /три/ роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік.
Відповідно до вимог п.п.2-4 ст.76 КК України ОСОБА_8 зобов`язано: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію;
Судом також вирішено питання речових доказів у кримінальному провадженні та витрат, понесених на залучення експерта.
Згідно з вироком суду, 16 серпня 2015 року близько 09 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за попередньою змовою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через погріб проникли в житловий будинок АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 . З вказаного будинку таємно викрали 8 скляних фужерів, 4 фарфорових чайника вартістю 302 грн. 98 коп. та 1 пачку керамічної плитки бежевого кольору, виробництва ТВО «Церсаніт інвест», загальною площею 1,2 м?, вартістю 150 грн. за 1 м?, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 482 грн. 98 коп.
Того ж дня, близько 10 год. ОСОБА_8 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, через погріб проник в житловий будинок АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав 4 пачки керамічної плитки бежевого кольору виробництва ТОВ «Церсаніт інвест», загальною площею 4,8 м?, вартістю 150 грн. за 1 м? та 19 керамічних плиток бежевого кольору, виробництва ТОВ «Церсаніт інвест», вартістю 10 грн. за одну плитку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 910 грн.
17 серпня 2015 року в період часу з 09 год. до 12 год. ОСОБА_6 з метою незаконного заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на викрадення чужого майна, повторно проник в житловий будинок АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 . З вказаного будинку ОСОБА_6 викрав 1 пачку керамічної плитки рожевого кольору, виробництва ЗАТ «Харківський плитковий завод», загальною площею 1,44 м?, вартістю 120 грн. за 1 м?, яку переніс до будинку ОСОБА_7 . Після чого, знову повернувся до будинку ОСОБА_10 звідки викрав 1 пачку керамічної плитки рожевого кольору, виробництва ЗАТ «Харківський плитковий завод», загальною площею 1,44 м?, вартістю 120 грн. за 1 м? та 2 керамічні плитки рожевого кольору, виробництва ЗАТ «Харківський плитковий завод», вартістю 8 грн. за 1 штуку, які переніс до будинку ОСОБА_7 . Після чого, знову повернувся в житловий будинок АДРЕСА_2 , звідки викрав 1 мішок цементної шпаклювальної маси вагою 20 кг., вартістю 100 грн., який переніс до домоволодіння ОСОБА_7 . Тим самим, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 461 грн. 60 коп.
Того ж дня, в період часу з 18 год. до 21 год., ОСОБА_6 з метою незаконного заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, повторно проник у будинок АДРЕСА_2 , котрий належить ОСОБА_10 . З вказаного будинку викрав 2 пачки керамічної плитки рожевого кольору, виробництва ЗАТ «Харківський плитковий завод», загальною площею 2,88 м?, вартістю 120 грн. за 1 м?, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 345 грн. 60 коп.
Суд визнав ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 винними за ч.3 ст.185 КК України, у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення.
Не погодившись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій ним апеляційній скарзі, він, не оспорюючи відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та кваліфікацію дій його підзахисного обвинуваченого ОСОБА_6 , а також доведеність вини останнього, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з призначенням ОСОБА_6 покарання, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину та особі останнього внаслідок суворості. Просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухваливши стосовно ОСОБА_6 новий вирок, яким засудити його за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 /трьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі, та на підставі ст.71 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків 3 /три/ роки 7 /сім/ місяців позбавлення волі.

Свою позицію мотивує тим, що суд, при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 недостатньо врахував пом`якшуючі обставини щодо останнього, не зазначивши до уже встановлених пом`якшуючих обставин /щирого розкаяння, визнання вини та активного сприяння розкриттю злочину/, - відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 збоку потерпілого ОСОБА_10 , а також проживання обвинуваченого ОСОБА_6 разом з престарілою матір`ю, яка хворіє, його догляд за останньою, а також допомогу у веденні домашнього господарства.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 на підтримку поданої ними апеляційної скарги, заперечення прокурора проти вимог апеляційної скарги захисника, його прохання щодо залишення вироку суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведення вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не оспорюються.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про осіб винних. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини вчинення злочину, особу винного, який визнав вину у скоєному та розкаявся, активно сприяв розкриттю, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, кількість епізодів злочинної діяльності, котрі свідчать про стійку схильність ОСОБА_6 до вчинення злочинів та його небажання стати на шлях виправлення, а також те, що злочин, скоєний ним за ч.3 ст.185 КК відноситься до категорії тяжких злочинів й учинений у період відбування іспитового строку, через дві доби після постановлення попереднього вироку.
Покликання ж захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 несправедливого, й на думку захисника, занадто суворого покарання через недостатнє врахування особи обвинуваченого та обставин що пом`якшують його підзахисному покарання за скоєне колегія суддів розцінює критично виходячи з наступного.

В роз`ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року з послідуючими змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу
винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Колегією суддів у ході апеляційного розгляду матеріалів провадження встановлено, що наведені в апеляційній скарзі захисником адвокатом ОСОБА_5 твердження, щодо не достатнього врахування судом при обранні міри покарання ОСОБА_6 пом`якшуючих вину обвинуваченого додаткових обставин, то зазначені у апеляційній скарзі захисника твердження свого підтвердження не знайшли, оскільки в ході апеляційного розгляду матеріалів провадження встановлено, що окрім ОСОБА_6 разом з його престарілою матір`ю проживає також його сестра разом із своєю сім?єю, здійснює догляд за матір`ю та допомагає у веденні домашнього господарства. Відсутності ж претензій з боку потерпілого уже була дана оцінка у ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить достатньо аргументованих підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 з мотивів призначення його підзахисному покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості, висновки суду першої інстанції в даному контексті розцінюються як об`єктивні, відповідаючі фактичним обставинам вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, останні ґрунтуються на доказах, яким судом дана вірна юридична оцінка та в повній мірі стверджуються дослідженими матеріалами кримінального провадження.

За вимогами ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Які порушення закону визначаються істотними зазначено в ст.412 КПК України. Як вбачається із змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 та досліджених у ході апеляційного провадження матеріалів, на думку колегії суддів, переконливих доводів щодо порушень кримінального та кримінального процесуального законів, як вважає скаржник, допущених судом що стали б підставою для зміни вироку, не наведено.

Беручи до уваги вищенаведені доводи, колегія суддів підстав для зміни вироку Корецького районного суду Рівненської області від 04 лютого 2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України, не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Корецького районного суду Рівненської області від 04 лютого 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

У відповідності з ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 04 лютого 2016 року по 06 квітня 2016 року, в розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою - в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3