Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
03 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_6 , матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074, щодо
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Космачів, Костопільського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , розлученого, громадянина України, освітою середньою, приватного підприємця, -
обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України,
на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 9 грудня 2015 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника обвинуваченого - ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 9 грудня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком 1 /один/ рік.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 /один/ рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
Згідно вироку суду, ОСОБА_5 , 03.02.2014 року, близько 04 год., перебуваючи за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту із колишньою дружиною ОСОБА_9 , умисно наніс останній два удари рукою по голові, від яких вона впала на підлогу та продовжив наносити їй удари, в кількості більше п`яти, руками та взутими ногами по ногах, тулубу, руках, в результаті чого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців тильної поверхні лівої стопи, правого плеча та правої половини спини, перелом головки проксимальної фаланги 4-го пальця лівої стопи, які за ступенем тяжкості відносяться до середніх.

Не погодившись з вироком суду прокурор ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 оскаржили його в апеляційному порядку.

- У поданій прокурором апеляційній скарзі, вона, не оспорюючи обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_5 та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та підлягаючим скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення та особі останнього. Просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасувати та ухвалити новий, яким обвинуваченого ОСОБА_5 визнати винним за ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 рік, в решті залишивши оскаржуваний вирок без змін.

Вважає, що судом не в повній мірі враховано відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , а також те, що він не визнав вину у пред`явленому йому обвинуваченні, не намагався примиритись із потерпілою, що характеризує обвинуваченого з негативної сторони та свідчить про необхідність реального відбування покарання обвинуваченим у виді обмеження його волі ;

- Обвинувачений ОСОБА_5 вважає вирок суду незаконним, в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам кримінального провадження. Просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким його виправдати через недоведеність у його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Вважає, що покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_5 суперечать висновкам судово медичної експертизи про механізм виникнення тілесних ушкоджень та є суперечливими.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_8 щодо скасування вироку суду, заперечення прокурора проти вимог апеляційної скарги обвинуваченого, його позицію на підтримку доводів поданої прокурором апеляційної скарги, враховуючи прохання потерпілої щодо залишення вироку суду без зміни та дослідивши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначених вимог суд першої інстанції дотримався.

Висновок суду про доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні й детально наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку. Невизнання вини обвинуваченим у скоєному колегія суддів розцінює як спосіб захисту останнього від пред`явленого йому обвинувачення.

З показань потерпілої ОСОБА_9 , які вона дала в суді першої інстанції вбачається, що 3 лютого 2014 року близько 4 год. він прийшов до будинку та вчинив сварку, в ході якої вдарив її два рази рукою в голову з правої і лівої сторони, о коли вона впала - більше п`яти ударів взутими ногами по тулубу, раках та ногах. Свідком події була їх донька ОСОБА_11 , а син ОСОБА_12 припинив дії обвинуваченого вивівши його до іншої кімнати.

Її показання підтвердили Свідок ОСОБА_13 , Свідок ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона побачила виламані вхідні двері, зі слів свекрухи ОСОБА_9 , а також ОСОБА_13 дізналася, що свекор ОСОБА_5 побив свекруху.

Колегія суддів вважає, що покази потерпілої та свідків є послідовними , логічними, які узгоджуються з іншими доказами , в тому числі з протоколом проведення слідчого експерименту від 26.09.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_9 та висновками судово-медичних експертиз №36 від 07.02.2014 року ( матеріали провадження, а.с. 19), №59 від 24.02.2014 року ( а.с. 23-24) , №355 від 12.10.2014 року ( а.с. 40), щодо причинення потерпілій тілесних ушкоджень, а саме виявлено : синці тильної поверхні лівої стопи, правого плеча та правої половини спини, перелом головки проксимальної фаланги 4 пальця лівої стопи, що свідчать про утворення від дії тупих предметів, що цілком можливо внаслідок нанесення ударів, як кулаками рук і взутими ногами, незадовго до моменту огляду.

Колегія суддів розцінює юридично вірними висновки суду щодо встановлення вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України за встановлених судовим слідством обставин.
Щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, зокрема тверджень апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що на його думку надані в судовому засіданні суду першої інстанції покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_5 суперечать висновкам судово медичної експертизи про механізм виникнення тілесних ушкоджень, а також щодо спростування твердженням висновку судово медичного експерта про відсутність на голові ОСОБА_9 тілесних ушкоджень - висновку суду стосовно нанесення ним 2 ударів по голові ОСОБА_9 , то такі покликання колегія суддів розцінює критично.

Так, наведенні покликання апеляційної скарги обвинуваченого у ході апеляційного розгляду провадження свого підтвердження не знайшли та спростовуються вище наведеними доказами вини ОСОБА_5 . Зокрема, як показаннями свідків, котрі повністю узгоджені між собою, так і висновками експертиз.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті та особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особи винних. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання , врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до категорії злочинів середньої тяжкості, особу ОСОБА_5 , який позитивно характеризується за місцем проживання, а також думку потерпілої щодо виду і міри покарання обвинуваченому і обрав ОСОБА_5 покарання в межах закону, й відповідно до вимог ст.75 КК України прийнявши обґрунтоване рішення про можливість виправлення підсудного без позбавлення його волі, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Наведене спростовує твердження апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення та особі останнього.

Таким чином, визнаючи ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законів, які визначають кваліфікацію дій винної особи та які регулюють питання щодо наведення доказів на підтвердження встановлених ним обставин.

Доводи обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 , а також прокурора ОСОБА_15 , що при розгляді кримінального правопорушення судом першої інстанції були допущені істотні порушення кримінального та кримінального процесуального законів, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі. За вимогами ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Як вбачається із змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_15 на думку колегії суддів, останніми не наведено переконливих доводів щодо порушень кримінального та кримінального процесуального законів, як вважають прокурор та обвинувачений, допущених судом, які б стали підставою для скасування чи зміни вироку.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 9 грудня 2015 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_15 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня вручення їм копії ухвали.

С у д д і :

_____________ ____________ __________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3