Справа № 1-кп/359/199/2016р.
359/2951/16-к
В И Р О К
Іменем України
19 квітня 2016 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючий суддя ОСОБА_1

за участі прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000516 від 05.03.2016 року за обвинуваченням відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Борисполя, українець, громадянин України, освіта середня технічна, не одружений, тимчасово не працюючий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 22.04.2013 року Бориспільським міськрайонний судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу 850грн

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ

04.03.2016, близько 17 год. 40 хв., ОСОБА_4 проходив повз неогороджене домоволодіння АДРЕСА_2 , на території якого помітив металеві конструкції та велосипед марки «HUMMER». В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення крадіжки вказаного велосипеду та металевих конструкцій.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та будучи впевненим, що його дії залишились не поміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу зайшов на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав дитячий велосипед марки «HUMMER» вартістю 752 грн., чотири швелери довжиною 1,5 метри загальною вартістю 498 грн., кутник стальний довжиною 1,6 метри вартістю 20 грн., кутник стальний довжиною 1 метр вартістю 5 грн. та кутник стальний довжиною 1,2 метри вартістю 5 грн.

Після цього, ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1280 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , тобто кримінальне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні за обставин, викладених у обвинувальному акті. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.

18 квітня 2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про примирення..

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання : позбавлення волі на 2 роки, з іспитовим строком 2 роки, та обмеженнями відповідно до ст.76 КК України.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, які вважали за можливе затвердити надану угоду про примирення, роз`яснивши їм положення ч.4 ст. 474 КПК України, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили обвинуваченого погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення. При цьому суд виходить з наступного.

Пункт 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного звинувачення.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України., і відповідно ст.. 12 КК України відносяться до кримінальних правопорушень середньої тяжкості.

Відповідно до ч.ч. 1 і 3 ст. 469 КПК України може бути укладено угоду про примирення між потерпілим і обвинуваченим за їх ініціативою.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 471 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому та потерпілій стороні суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.185 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що істотні обставини, що мають значення для цього провадження, цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, визначеному в межах санкції статті.

Обставини, передбачені ч.7 ст. 474 КПК України, по справі не встановлені, а отже підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373, 374, 468-475 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення сторін від 18.04.2016р., укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 (два ) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 /два/ роки.

У відповідності до вимог ч.1 п.2,3,4 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи.

- періодично з;являтися для реєстрації до КВІ.

Речові докази у кримінальному провадженні: дитячий велосипед марки «HUMMER», чотири швелера довжиною 1,5 метри, кутник стальний довжиною 1,6 метри, кутник стальний довжиною 1 метр та кутник стальний довжиною 1,2 метри - передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 повернути власнику ОСОБА_5 ;

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України , до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1