Справа № 640/7340/16-к
н/п 1-кс/640/3880/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
адвоката - ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
Ст.слідчий Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 07.05.2016 р. звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області юристом 1 класу ОСОБА_3 , у якому просив розглянути клопотання і винести ухвалу про арешт тимчасово вилученого у ОСОБА_5 майна, на підставі ч.3 ст.208 КПК України в ході обшуку затриманої особи, а саме: мобільний телефон «Нокія» X2-00, IMEI НОМЕР_1 ; мобільний телефон LG L-60, IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI-2 НОМЕР_3 , місцем зберігання арештованого майна визначити Київський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 06.05.2016, в період часу з 13 години 20 хвилин до 16 години 10 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходячись у приміщенні супермаркету «Рост», за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 142-А, вчинив розпусні дії відносно малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий в порядку ст.208 КПК України. На підставі ч.3 ст.208 КПК України в ході обшуку затриманої особи ОСОБА_5 було виявлено на вилучено: мобільний телефон «Нокія» X2-00, IMEI НОМЕР_1 , мобільний телефон LG L-60, IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI-2 НОМЕР_3 .
Слідчий вказав, що враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, а також враховуючи, що всі вилучені предмети зберегли сліди кримінального правопорушення та інші дані, що мають значення для кримінального провадження, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було тимчасово вилучене підставі ч.3 ст.208 КПК України в ході обшуку затриманої особи ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечували.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Прокуром доведено, що вищевказане майно, вилучене під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.05.2016, предмети підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_5 майно, на підставі ч.3 ст.208 КПК України в ході обшуку затриманої особи 07.05.2016, а саме: мобільний телефон «Нокія» X2-00, IMEI НОМЕР_1 ; мобільний телефон LG L-60, IMEI НОМЕР_4 , IMEI 2- НОМЕР_3 - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити Київський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1