Справа № 541/2230/16-к
Провадження № 1-кп/541/199/2016
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника,адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бобино Путивльського району Сумської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, працюючого ТОВ «СОЮЗ-БУДСЕРВІС», одруженого, на утримання неповнолітня дитина, не судимого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

24 серпня 2016 року близько 09 години 50 хвилин, ОСОБА_5 правомірно перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованого а адресою АДРЕСА_3 , що належить ПП « ОСОБА_6 », шляхом зловживання довірою попросив у тимчасове користування у продавця магазину мобільний телефон марки Нокія модель «215», для ознайомлення з його технічними характеристиками, повідомивши, що має намір придбати телефон. Продавець будучи впевненим в добросовісності намірів ОСОБА_5 передав йому вищевказаний телефон, вартістю 576 грн. відповідно до висновку товарознавчої експертизи №394 від 31.08.2016 року. Далі ОСОБА_5 реалізовуючи виниклий намір, спрямований на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, користуючись тим, що ОСОБА_6 відвернув від нього свою увагу, забравши телефон залишив приміщення магазину.

Після вчинення вищевказаних дій, з місця вчинення злочину ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим довів свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою до кінця, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 576,00 грн.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

26.09.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України, яку сторони просили затвердити в судовому засіданні.

Згідно даної угоди ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.190 КК України, розміру майнової шкоди, спричиненої потерпілому, в сумі 576,00 грн яка на день підписання угоди відшкодована підозрюваним потерпілому в повному обсязі, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 510 гривень.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, що, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає. Встановлено, що укладення угоди між потерпілим та обвинуваченим про примирення є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 і призначення йому узгодженого сторонами покарання.

Речові докази, телефон марки Нокія -215 необхідно передати потерпілому ОСОБА_6 та дозволити використовувати, після набрання вироком законної сили, на власний розсуд.

Керуючись ст. 314 ст.373, ст.374, ст.475 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 26 вересня 2016 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Речові докази телефон марки Нокія -215, що зберігається у камері речових доказів Миргородського ВП передати потерпілому ОСОБА_6 та дозволити використовувати, після набрання вироком законної сили, на власний розсуд.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення експертизи в сумі 351 (триста п`ятдесят одну) гривню 84 копійки.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1