Справа № 152/961/16-к
УХВАЛА

10 жовтня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

при секретарі судового
засідання ОСОБА_1 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
-у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 30.05.2016 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України; 02.06.2016 року сторони кримінального провадження повідомлені про закінчення досудового розслідування та ознайомлені з його матеріалами; заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, не застосовувалися; запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, і містить відомості, визначені в ч.2 ст.291 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 зазначив, що кримінальне провадження підсудне Шаргородському районному суду, що підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, немає, що обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України і підстав для його повернення немає, що підстав для затвердження або відмови в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокуророві для продовження досудового розслідування в порядку, визначеному ст.ст.468-475 КПК України, немає, а тому просить призначити справу до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час підготовчого судового засідання не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Потерпілий ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явився, 18.07.2016 року подав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності, так як він не може з`явитися до суду, не має матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_3 , щодо призначення покарання обвинуваченому покладається на вирішення суду (а.п.22).
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, заявлені клопотання, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступних висновків:
- означене кримінальне провадження підсудне Шаргородському районному суду Вінницької області на підставі ст.ст.32, 33 КПК України;
- підстав для затвердження або відмови в затвердженні угод у кримінальному провадженні та для повернення кримінального провадження прокуророві для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України, немає;
- підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 ст.284 КПК України, немає;
- обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, тому підстав для його повернення прокуророві немає;
- слід призначити кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 до судового розгляду.
З вказаних мотивів, з метою підготовки до судового розгляду, суд вважає за необхідне:
- призначити судовий розгляд кримінального провадження на 20.10.2016 року о 15 годині в залі судових засідань №3 Шаргородського районного суду;
- здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, виходячи з вимог ч.2 ст.27 КПК України, та одноособово, виходячи з вимог ч.1 ст.31 КПК України;
- визначити склад осіб, які братимуть участь в судовому розгляді, наступним прокурор, обвинувачений, повідомити потерпілого;
- здійснити виклик в судовий розгляд для допиту в якості свідків за клопотанням прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , враховуючи, що з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що вказані особи допитувалися в якості свідків на стадії досудового розслідування.
Обов`язок по забезпеченню присутності під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, в силу вимог ч.3 ст.23 КПК України, слід покласти на процесуального прокурора ОСОБА_2 .
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Клопотання прокурор ОСОБА_2 мотивує тим, що підставами для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , щодо якого на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, стали наступні: вчинення ОСОБА_3 злочину, що, відповідно до вимог ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, маючи незняту та не погашену судимість; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків; здійснення розшуку обвинуваченого ОСОБА_3 з серпня 2016 року. Вказані обставини, на думку прокурора, дають підстави вважати, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може вчинити інший злочин, в подальшому ухилитися від суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки наявна оперативна інформація про намір ОСОБА_3 виїхати на постійне місце проживання в Донецьку область.
Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував щодо обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, спростувань підстав необхідності обрання запобіжного заходу не має. Зазначив, що дійсно знаходився у розшуку, але так як йому на досудовому слідстві не було обрано запобіжний захід, то він їздив на тимчасові заробітки. Дійсно має намір виїхати до Донецької області, де знаходиться його син.
Вислухавши клопотання прокурора та думки учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування не застосовувався.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Згідно із ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання (…), обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави (…), суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (…). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (…). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (…)».
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні крадіжки чужого майна, правова кваліфікація злочину ч.2 ст.185 КК України, на досудовому розслідуванні він повідомлений про підозру у вчиненні цього злочину, обвинувальний акт щодо нього надійшов до Шаргородського районного суду 29.06.2016 року.
Таким чином, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно із ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, (…), обвинуваченого, (…) (ч.1 ст.193 КПК України).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).
Суд встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а також наявність ризиків переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, маючи незняту і непогашену судимість за вчинення крадіжок, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні крадіжки чужого майна повторно та обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Крім того, в ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в підготовчому судовому засіданняі, в судові засідання не з`являвся без поважних причин, зник з місця проживання у невідомому напрямку, переховувався від суду, у зв`язку із чим не були виконані ухвали суду про його привід та оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 09.08.2016 року. У зв`язку із чим суд вважає, що наявні ризики ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, вчинення іншого злочину та перешкоджання кримінальному провадженню з боку обвинуваченого.
При цьому, суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину до п`яти років позбавлення волі; його вік; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи.
Крім того, суд враховує наявність незнятої і непогашеної судимості за подібні кримінальні правопорушення і ризик вчинення інших подібних злочинів обвинуваченим у випадку не обрання йому запобіжного заходу.
З врахуванням наведеного вище суд вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
З аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що неможливо застосувати до ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід, оскільки він буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.
При цьому, суд виходить з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України (ч.4 ст.197 КПК України).
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України).
За правилами ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 1 частини 5 ст.182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати.
В ухвалі суду зазначаються обов`язки з передбачених ст.194 КПК України, які будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні (ч.3 ст.183 КПК України).
Крім того, у разі внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, визначені п.п.1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України.
Таким чином, клопотання прокурора ОСОБА_2 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 203, 205, 395, 314-316, 369, 372 КПК України, суд
Клопотання прокурора про виклик в судове засідання свідків задовольнити і викликати для допиту в якості свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Обов`язок по забезпеченню присутності під час судового розгляду свідків обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , покласти на процесуального прокурора ОСОБА_2 .
Клопотання прокурора ОСОБА_2 про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.02.1983 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.81 КК України (в ред.1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки; 21.02.1984 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.215-3 КК України ( в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки; 10.09.1991 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.215-3 КК України ( в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки; 02.06.2004 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки три місяці; 02.08.2010 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки; звільненого 19.12.2013 року від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на п`ять місяців двадцять три дні, запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Взяти обвинуваченого ОСОБА_3 під варту із зали суду.
Строк дії даної ухвали визначити в межах шістдесяти днів, тобто до 16 години 08 грудня 2016 року включно. Строк тримання під вартою ОСОБА_3 вираховувати з моменту взяття його під варту із зали суду з 16 години 10.10.2016 року.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 виконувати наступні обов`язки на строк не більше двох місяців, передбачені п.п.1, 2, 3 ч. 5 ст.194 КПК України:
- прибувати до Шаргородського районного суду за першою вимогою;
- не відлучатися без дозволу суду із місця проживання АДРЕСА_1 ;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 негайно після її оголошення.
На ухвалу в частині застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_7