Справа № 1-21/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/5/16 Доповідач : ОСОБА_2
Категорія: ст.365 ч.2, ст. 367 ч.1 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за участю:

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисника засудженого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 ,

захисника засудженого ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_17 ,

засуджених - ОСОБА_14 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальна справу за апеляційними скаргами захисник-адвоката ОСОБА_15 , в інтересах засудженого ОСОБА_14 , захисник-адвоката ОСОБА_17 , в інтересах засудженого ОСОБА_16 , засудженого ОСОБА_16 , потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , за апеляційною скаргою зі змінами прокурора прокуратури Старосамбірського району ОСОБА_18 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 15.06.2015 року відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_16 ,

встановила :
Цим вироком

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Самбір Львівської області, громадянина України, українця, з повною вищою

освітою, вдівця, непрацюючого, військовозобов`язаного, жителя

АДРЕСА_1 , який

судимості немає,

засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України з застосуванням ст.54 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з позбавленям права обіймати посади, пов`язані зі службою в органах МВС України строком на 2(два) роки з позбавленням спеціального звання старшого лейтенанта міліції.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_16 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 2 та 3 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_16 обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_16 за ч.1 ст. 367 КК України визнано невинним і по суду виправдано.

Запобіжний захід ОСОБА_16 - підписку про невиїзд, залишено без змін, до вступу вироку у законну силу.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя

АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з повною вищою освітою, військовозобов`язаного, одруженого, безробітного, який має на утриманні малолітню дитину, судимості немає,

засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, з застосуванням ст. 54 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі службою в органах МВС України, строком на 2 (два) роки з позбавленням спеціального звання - лейтенанта міліції.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_14 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 2 та 3 ч.1ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_14 обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_14 за ч.1 ст. 367 КК України визнано невинним і по суду виправдано.

Запобіжний захід ОСОБА_14 - підписку про невиїзд, залишено без змін до вступу вироку у законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_16 та ОСОБА_14 солідарно в користь ОСОБА_19 6 (шість) тисяч гривень моральної шкоди. В решті вимог ОСОБА_12 - відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_13 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_16 та ОСОБА_14 солідарно в користь ОСОБА_13 6 (шість) тисяч гривень моральної шкоди. В решті вимог ОСОБА_13 - відмовлено.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_16 працюючи на посаді начальника сектору карного розшуку Самбірського міськрайонного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (надалі - Самбірський МВ), маючи спеціальне звання старший лейтенант міліції, та ОСОБА_14 , працюючи на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Самбірського міськрайонного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, маючи спеціальне звання лейтенант міліції, будучи службовими особами та працівниками правоохоронного органу, здійснюючи функції представника влади, діючи умисно, з метою одержання від ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 визнавальних показань у кримінальній справі № 126-0625 за фактом розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_20 та покращення таким чином показників в роботі, що полягали у збільшенні кількості розкритих злочинів, спільно застосовували незаконні методи слідства та дізнання, а саме: психічне і фізичне насильство, яке виразилось у погрозах притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ; нанесенні їм ударів та побоїв, а також у заподіянні останніми тілесних ушкоджень, що супроводжувалось болісними та такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, чим вчинили перевищення наданої їм влади та службових повноважень, тобто, дії, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_21 , працюючи у відповідності до наказу № 79ос від 22.06.2003 року на посаді начальника сектору карного розшуку Самбірського МВ, та ОСОБА_14 , працюючи у відповідності до наказу № 389ос від 14.11.2006 року на посаді уповноваженого сектору карного розшуку Самбірського МВ, являючись представниками влади та службовими особами, зобов`язані були у відповідності до ст. 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», у межах своїх повноважень, вживати необхідне оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення, припинення розкриття злочинів та викриття причин і умов, які сприяють вчиненню злочинів, здійснювати профілактику правопорушень, у відповідності до ст.ст. 2, 10 Закону України «Про міліцію» виявляти, запобігати припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених законодавством, а також діяти на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, виконувати свої завдання неупереджено і точній відповідності із Законом та діяти в його межах, проводячи роботу по розкриттю особливо тяжкого злочину розбійного нападу.
Однак, в першій половині дня 26.12.2007 року, ОСОБА_16 спільно з заступником начальника СКР Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_22 доставили ОСОБА_13 , який підозрювався у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, в Самбірський МВ, який знаходиться за адресою: м. Самбір, вул. С Бандери, буд. №4, де його помістили в кабінет начальника СКР Самбірського МВ, де, в подальшому, в цьому кабінеті, ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , діючи умисно, за попередньою змовою, маючи на меті одержати зізнавальні показання від ОСОБА_13 та таким чином покращити показники розкритих злочинів на території Самбірського району, вчиняючи дії, які ніхто не має права вчиняти та дозволяти, явно, виходячи за межі наданих їм прав та службових повноважень, діючи недозволеними методами, примушували останнього написати явку з повинною, зізнавшись у скоєнні вищевказаного розбійного нападу, при цьому висловлювали погрози на його адресу, які полягали в залякуванні останнього притягненням до кримінальної відповідальності та застосували до нього психічне насильство, яке виразилось в погрозах нанесенні йому побоїв та ударів, а також у фізичному насильстві, кожний самостійно, зокрема, а саме:
ОСОБА_16 наніс ОСОБА_13 , який перебував у кайданках, кілька потужних цілеспрямованих ударів ногами в ділянки гомілок, кулаками в ділянку грудної клітки та кілька ударів долонями в праве та ліве вухо;
ОСОБА_14 наніс ОСОБА_13 , який перебував у кайданках, кілька сильних цілеспрямованих ударів долонями у праве та ліве вухо.
Надалі, ОСОБА_16 , продовжуючи перевищувати надані йому владні повноваженні, діючи недозволеними методами, застосовуючи психічне насильство, яке виразилось у погрозах нанесення побоїв та ударів, наказав ОСОБА_13 роззутись та стати колінами на стілець. Після того, як ОСОБА_13 виконав вказану протиправну вимогу ОСОБА_16 , останній спецзасобом - гумовим кийком, почергово наніс ОСОБА_13 кілька ударів по п`ятах, чим заподіяв фізичний біль та страждання.
Окрім цього, в цей же день, у другій половині дня, в приміщенні кабінету Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, яке знаходиться на третьому поверсі, ОСОБА_14 , діючи умисно, продовжуючи перевищувати надані йому службові повноваження, діючи недозволеними методами, вчиняючи дії, які ніхто не мав права вчиняти та дозволяти, застосовуючи психічне насильство, яке виразилось у погроза нанесення побоїв та ударів, з метою отримання від ОСОБА_13 вищевказаних визнавальних показань та написання ним явки з повинною, наніс останньому кілька сильних, цілеспрямованих ударів рукою в голову та тулуб.
30.12.2007 року ОСОБА_14 , в приміщенні кабінету сектору кримінальної міліції у справах дітей, що на третьому поверсі Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, діючи умисно, продовжуючи перевищувати надані йому службові повноваження, недозволеними методами, вчиняючи дії, які ніхто не має права вчиняти та дозволяти застосовуючи психічне насильство, яке виразилось у погрозах нанесення побоїв та ударах з метою отримання від ОСОБА_13 вищевказаних визнавальних показань, наніс йому один потужний цілеспрямований удар товстою книгою по голові, після чого неодноразово наносив йому удари долонями по вухах, шиї, тулубі, а також наніс йому кілька ударів гумовим кийка по п`ятах, в той час як останній знаходився в кайданках.
В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_16 та ОСОБА_14 у ОСОБА_13 , у відповідності до висновку експерта № 03/08 від 04.01.2008 року, виявлено синець на задній поверхні шиї праворуч, множинні садна на фоні синця на передній поверхні лівої гомілки, садна на передній поверхні правої гомілки, які утворились від дії твердих тупих предметів з обмеженою поверхнею, можливо в час та при обставинах, вказаних потерпілим, не характерні для утворення при вільному падінні з висоти власного росту і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок вищенаведених дій ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , які полягали у застосуванні до ОСОБА_13 психічного та фізичного насильства, останньому було заподіяно фізичний біль і страждання, що завдало істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам останнього, а також істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету органів державної влади та правоохоронних органів.
Окрім цього, в першій половині дня 30.12.2007 року, ОСОБА_16 спільно з першим заступником начальника Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_23 доставили ОСОБА_12 , з місця його проживання, яке знаходиться за адресою: с. Лішня Дрогобицького району Львівської області, який підозрювався у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_20 , який мав місце 06.09.2007 року в с. Сіде Самбірського району Львівської області, в Самбірський МВ, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де його помістили в кабінет № 31 на третьому поверсі Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області.
У вказаному кабінеті, ОСОБА_16 , діючи умисно, спільно з ОСОБА_14 , маючи на меті одержати зізнавальні показання від ОСОБА_12 та таким чином покращити показники розкритих злочинів на території Самбірського району, явно, виходячи за межі наданих їм прав та службових повноважень, вчиняючи дії, які ніхто не має права вчиняти та дозволяти, діючи недозволеними методами, примушували останнього написати явку з повинною, зізнавшись у скоєнні розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_20 , який мав місце 06.09.2007 року в с. Сіде Самбірського району Львівської області, при цьому застосовували до нього психічне насильство, яке виразилось у висловлюванні погроз нанесення ударів і побоїв, залякуванні останнього притягненням до кримінальної відповідальності та застосували до нього фізичне насильство.
Так, ОСОБА_16 спільно з ОСОБА_14 , продовжуючи злочинну діяльність, перевищуючи надані їм владні повноваження, вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих їм прав та службових повноважень, вчиняючи дії, які ніхто не має права вчиняти та дозволяти, діючи недозволеними методами та в групі осіб, наказали ОСОБА_12 роззутись та стати колінами на стілець. Після того, як ОСОБА_12 виконав вказану протиправну вимогу, ОСОБА_16 , явно, виходячи за межі наданих йому службових повноважень, спецзасобом - гумовим кийком, почергово наніс ОСОБА_12 кілька сильних, цілеспрямованих ударів по п`ятах та сідницях, а також наніс йому кілька ударів долонями по обличчю та вухах, в той час як останній перебував у кайданках.
В свою чергу, ОСОБА_14 , діючи умисно, перевищуючи надані йому владні повноваження, діючи недозволеними методами, вчиняючи дії, які ніхто не має права вчиняти та дозволяти, також наніс кілька сильних, цілеспрямованих ударів спецзасобом - гумовим кийком по п`ятах, спині та сідницях ОСОБА_12 , а також долонями у праве та ліве вухо останнього, чим заподіяв йому фізичний біль та страждання.
31.12.2007 року, приблизно о 17 годині, ОСОБА_14 , діючи умисно, продовжуючи перевищувати надані йому владні повноваження, в кабінеті № 31 Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, з метою одержання від ОСОБА_12 зізнавальних показань у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_20 , який мав місце 06.09.2007 року в с. Сіде Самбірського району Львівської області, застосовував до останнього фізичне насильство.
Так, ОСОБА_14 , перебуваючи наодинці з ОСОБА_12 у вказаному кабінеті, явно, виходячи за межі наданих йому повноважень, висловив останньому вимогу лягти на стіл спиною до стелі. Виконавши зазначену протиправну вимогу ОСОБА_14 , останній, діючи недозволеними методами, відрізком електричного дроту почергово наніс ОСОБА_12 кілька сильних, цілеспрямованих ударів по спині, чим заподіяв йому фізичний біль та страждання.
В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_16 та ОСОБА_14 у ОСОБА_12 у відповідності до висновку експерта № 04/08 від 04.01.2008 року виявлено синець на лівій вушній раковині, який займає передню і задню поверхні шиї, синець на правій вушній раковині, синець на задній поверхні грудної клітки зліва в проекції верхнього краю лопатки, синець на лопатці на рівні пахової складки, синець в ділянці нижніх ребер зліва, синець на задній поверхні грудної клітки справа від плечового суглобу в і лопатки, масивний синець на правій сідниці, який опускається на стегно, синець на лівій сідниці, які утворилися від дії твердих тупих предметів продовгуватої форми, з обмеженою поверхнею, можливо в час та при обставинах вказаних ОСОБА_12 , не характерні для утворення при вільному падінні з висоти власного росту і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок вищенаведених дій ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , які полягали в застосуванні до ОСОБА_12 психічного і фізичного насильства, останньому заподіяно фізичний біль та страждання, що завдало істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам останнього, а також істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету органів державної влади та правоохоронних органів.
Окрім цього, в першій половині дня 30.12.2007 року ОСОБА_16 , спільно з першим заступником начальника Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_23 , доставили ОСОБА_11 , з місця його проживання, яке знаходите адресою: с. Ралівка Самбірського району Львівської області, який підозрювався у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України - розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_20 мав місце 06.09.2007 року в с. Сіде Самбірського району Львівської області, в Самбірському МВ ГУ МВС України у Львівській області, який знаходиться за адресою: м. Самбір, вул. С. Бандери, буд. №4, у чергову частину.
У приміщенні чергової частини ОСОБА_16 , діючи умисно, маючи на меті одержати зізнавальні показання від ОСОБА_11 , та таким чином покращити показники розкритих злочинів на території Самбірського району, явно, виходячи за межі наданих йому прав та службових повноважень, вчиняючи дії, які ніхто не має права вчиняти та дозволяти, діючи недозволеними методами, примушував останнього написати явку з повинною, зізнавшись у скоєнні розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_20 , який мав місце 06.09.2007 року в с. Сіде Самбірського району Львівської області, при цьому застосовував до нього психічне насильство, яке виразилось у погрозі нанесення ударів і побоїв, залякуванні останнього притягненню кримінальної відповідальності та застосував до нього фізичне насильство.
Так, ОСОБА_16 , продовжуючи злочинну діяльність, перевищуючи надані владні повноваження, вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та службових повноважень, діючи недозволеними методами, наніс ОСОБА_11 кілька ударів кулаком руки в ділянку грудної клітки останнього, чим заподіяв йому фізичний біль та страждання.
Надалі, ОСОБА_16 доставив ОСОБА_11 у свій службовий кабінет, що на третьому поверсі приміщення Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, у якому він, спільно з ОСОБА_14 , продовжили перевищувати надані їм владні повноваження, вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих їм прав та службових повноважень, діючи недозволеними методами, за попередньою змовою в групі осіб, наказали ОСОБА_11 роззутися та стати колінами на стілець. Після того, як ОСОБА_11 виконав вказану протиправну вимогу, ОСОБА_16 , спецзасобом - гумовим кийком, почергово наніс ОСОБА_11 кілька сильних цілеспрямованих ударів по п`ятах, а після цього ОСОБА_14 наніс ОСОБА_11 кілька сильних, цілеспрямованих ударів гумовою палицею по плечах. Окрім цього, ОСОБА_16 періодично наносив ОСОБА_11 удари кулаком в плечі та долонею рук по вухах, а ОСОБА_14 кулаками в ділянку грудної клітки ОСОБА_11 , в той час як останній знаходився у кайданках, чим заподіяли йому фізичний біль та страждання.
В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_16 та ОСОБА_14 у ОСОБА_11 згідно висновку експерта № 02/08 від 04.01.2008 року виявлено синець на передній поверхні грудної клітки праворуч, садно на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, які утворилися від дії твердих тупих предметів, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок вищенаведених дій ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , які полягали у застосуванні до ОСОБА_11 психічного і фізичного насильства останньому було заподіяно фізичний біль та страждання, що завдало істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам останнього, а також істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету органам державної влади та правоохоронних органів.
Крім того, судом першої інстанції було визнано не винуватими і по суду виправдано підсудних ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , по ч.1 ст. 367 КК України, оскільки в обвинуваченні доказів на підтвердження їх вини за цією статтею в судовому засіданні не здобуто, а саме в тому, що ОСОБА_16 , працюючи на посаді начальника сектору карного розшуку Самбірського міськрайонного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, маючи спеціальне звання - старший лейтенант міліції, та ОСОБА_14 , працюючи на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Самбірського міськрайонного відділу головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, маючи спеціальне звання - лейтенант міліції, будучи службовими особами та працівниками правоохоронного органу, здійснюючи функції представника влади, проводячи роботу з розкриття особливо-тяжкого злочину за фактом розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_20 , з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які були доставлені до СКР Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області по підозрі у скоєнні вказаного злочину, у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, не забезпечили безпеки та умов перебування потерпілих в правоохоронних органах, які б ґрунтувалися на принципах діяльності міліції, внаслідок чого ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , а також ОСОБА_12 отримали легкі тілесні ушкодження, механізм нанесення яких, згідно із висновками експертів встановити неможливо, при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_16 , працюючи у відповідності до наказу № 79 ос від 22.06.2003 року на посаді начальника сектору карного розшуку Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, та ОСОБА_14 , працюючи у відповідності до наказу № 389 ос від 14.11.2006 року на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Самбірського МВ ГУМВС України у Львівській області, являючись представниками влади та службовими особами, будучи зобов`язаними у відповідності до ст.7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» у межах своїх повноважень вживати необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення, припинення і розкриття злочинів та викриття причин і умов, які сприяють вчиненню злочинів, здійснювати профілактику правопорушень, у відповідності до ст.ст. 2, 10 Закону України «Про міліцію» виявляти, запобігати припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених законодавством, а також діяти на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, виконувати свої завдання неупереджено і у точній відповідності із Законом та діяти в його межах, проводячи роботу по розкриттю особливо тяжкого злочину - розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_20 , що мав місце 06.09.2007 року в с.Сіде Самбірського району, в період перебування ОСОБА_13 у СКР Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, з 26.12.2007 року, в першій половині дня 26.12.2007 року, спільно, у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків через несумлінне ставлення до них не забезпечив безпеки та умов перебування даного потерпілого в правоохоронних органах, які б ґрунтувалися на принципах діяльності міліції, внаслідок чого ОСОБА_13 заподіяно легкі тілесні ушкодження.
Зокрема, згідно із висновком експерта № 03/08 від 04.01.2008 року та додатковим висновком експерта №76/09 від 11.02.2009 року, у ОСОБА_13 виявлено синець на задній поверхні шиї справа, множинні садна на фоні синця на передній поверхні лівої гомілки, садна на передній поверхні правої гомілки, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, не характерні для утворення при вільному падінні з висоти власного росту і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок вищенаведених дій ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , які полягали у неналежному виконанні службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, ОСОБА_13 заподіяно легкі тілесні ушкодження, що завдало істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам останнього, а також істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету органів державної влади та правоохоронних органів.
Таким чином, ОСОБА_16 та ОСОБА_14 вчинили службову недбалість, тобто неналежне виконання службовими особами своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним правам та інтересам окремих громадян, а також істотну шкоду державним інтересам, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.367 КК України.
Так ОСОБА_16 , працюючи у відповідності до наказу № 79 ос від 22.06.2003 року на посаді начальника сектору карного розшуку Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, та ОСОБА_14 , працюючи у відповідності до наказу № 389 ос від 14.11.2006 року на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, являючись представниками влади та службовими особами, будучи зобов`язаними у відповідності до ст. 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» у межах своїх повноважень вживати необхідних оперативно-розшукових заходи щодо попередження, своєчасного виявлення, припинення і розкриття злочинів та викриття причин і умов, які сприяють вчиненню злочинів, здійснювати профілактику правопорушень відповідності до ст.ст. 2, 10 Закону України «Про міліцію» виявляти, запобігати припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених законодавством, а також діяти на принципах законності, гуманізму, поваги для особи, виконувати свої завдання неупереджено і у точній відповідності із Законом та діяти в його межах, проводячи роботу по розкриттю особливо тяжкого злочину - розбійного нападу за сім`ю ОСОБА_20 , що мав місце 06.09.2007 року в с. Сіде Самбірського району, в період перебування ОСОБА_12 у СКР Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області 30.12.2007 року, спільно, у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків через несумлінне ставлення до них не забезпечив безпеки та умов перебування даного потерпілого в правоохоронних органах, які б ґрунтувалися на принципах діяльності міліції, унаслідок чого ОСОБА_12 , заподіяно легкі тілесні ушкодження.
Зокрема, згідно із висновком експерта № 04/08 від 04.01.2008 року та додатковим висновком експерта №439/08 від 22.09.2008 року, у ОСОБА_12 виявлено наступні тілесні ушкодження: синець на лівій внутрішній раковині у верхній третині синець, який займає передню і задню поверхню вушної раковини, синець на правій вушній раковині, синець за задній поверхні грудної клітини зліва в проекції верхнього краю лопатки, синець в середній третині лопатки на рівні пахвової складки, синець в ділянці нижніх ребер зліва, синець в середній задній поверхні грудної клітки справа від плечового суглобу в напрямку лопатки, масивний синець на правій сідниці, який опускається на стегно, синець на лівій сідниці, які утворилася від дії твердих тупих предметів продовгуватої форми, з обмеженою поверхнею, не характерні для утворення при вільному падінні з висоти власного росту і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок вищенаведених дій ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , які полягали в неналежному виконанні службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, ОСОБА_12 заподіяно легкі тілесні ушкодження, що завдало істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам останнього, а також істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету органів державної влади та правоохоронних органів.
Таким чином, ОСОБА_16 та ОСОБА_14 вчинили службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним правам та інтересам громадян, а також істотну шкоду державним інтересам, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.367 КК України.
Так, ОСОБА_16 , працюючи у відповідності до наказу №79 ос від 22.06.2003 року на посаді начальника сектору карного розшуку Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, та ОСОБА_14 , працюючи у відповідності до наказу №389 ос 14.11.2006 року на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Самбірського МВ МВС України у Львівській області, являючись представниками влади та службовими особами, будучи зобов`язаними у відповідності до ст.7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» у межах своїх повноважень вживати необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення, припинення і розкриття злочинів та викриті причин і умов, які сприяють вчиненню злочинів, здійснювати профілактику правопорушень, відповідності до ст.ст. 2, 10 Закону України «Про міліцію» виявляти, запобігати припиняти, розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених законодавством, а також діяти на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, виконувати свої завдання неупереджено і у точній відповідності із Законом та діяти в його межах, проводячи роботу по розкриттю особливо тяжкого злочину - розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_20 , що мав місце 06.09.2007 року в с. Сіде Самбірського району, в період перебування ОСОБА_11 у СКР Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, з 30.12.2007 року, спільно, у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, не забезпечив безпеки та умов перебування даного потерпілого в правоохоронних органах, які б ґрунтувалися на принципах діяльності міліції, внаслідок чого ОСОБА_11 заподіяно легкі тілесні ушкодження.
Зокрема, згідно із висновком експерта № 02/08 від 04.01.2008 року, у ОСОБА_11 виявлено синець на передній поверхні грудної клітки праворуч, садно на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, які утворилися від дії твердих тупих предметів, можливо, за 8-10 діб до моменту огляду і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок вищенаведених дій ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , які полягали у неналежному виконанні службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, ОСОБА_11 заподіяно легкі тілесні ушкодження, що завдало істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам останнього, а також істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету органів державної влади та правоохоронних органів.
Таким чином, ОСОБА_16 та ОСОБА_14 вчинили службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам окремих громадян, а також істотну шкоду державним інтересам, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.367 КК України.
На вирок суду подала апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_15 , в інтересах засудженого ОСОБА_14 , яка просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_14 скасувати, а справу закрити на підставі п.2 ст. 6 КПК України.

Апелянт вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки досудове слідство по даній справі було проведено з грубим порушенням кримінально-процесуального законодавства, поверхово, однобічно, без повного аналізу зібраних доказів, які, власне, спростовують звинувачення відносно її підзахисного ОСОБА_14 , а відтак і відносно засудженого ОСОБА_16 та свідчать про заздалегідь замовницький, наклепницький характер "свідчень" "потерпілих" ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , з метою уникнення "потерпілими" кримінальної відповідальності за вчинення в організованій групі розбійних нападів на помешкання громадян в Самбірському та Дрогобицькому районах Львівщини у кримінальних справах щодо них, які розслідувалися органами внутрішніх справ Львівської області, що в кінцевому результаті привело до зміни державним обвинувачем у 2014 році обвинувачення в суді з ч.2 ст. 365 КК України на ч.1 ст. 367 КК України.
Зазначає, що кримінальна справа про розбійний напад на помешкання сім`ї Борисів розглянута Самбірським міськрайонним судом Львівської області з винесенням 29 грудня 2010 року вироку винним особам з призначенням їм покарання на довготривалі терміни позбавлення волі, в тому числі і, так званим, "потерпілим" ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Судова колегія у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області при розгляді 23 листопада 2011 року апеляцій вищевказаних "потерпілих" та їх захисників, дала всебічну, повну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам та не надала віри їхнім твердженням про те, що вони оговорили себе під дією фізичного та психологічного тиску з боку працівників Самбірського МРВ ГУМВСУ у Львівській області.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді касаційних скарг засуджених "потерпілих" та їх адвокатів, яка чітко вказала у своїй Ухвалі наступне: "Твердження про застосування до засуджених незаконних методів слідства, внаслідок чого вони, нібито, обмовили себе, належним чином перевірялись та не знайшли свого підтвердження".
Виходячи з такого висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тепер можу ствердно констатувати, що кримінальна справа відносно її підзахисного, ОСОБА_14 , а відтак і щодо засудженого ОСОБА_16 була порушена безпідставно та має явні ознаки замовного характеру з метою дискредитації органів міліції та виведення з-під криміналу злочинців.
Наголошує на тому, що кримінальна справа, щодо її підзахисного ОСОБА_14 та засудженого ОСОБА_16 , була порушена передчасно та безпідставно, вважає, що досудове слідство зобов`язане було все-таки дочекатися завершення розгляду судами кримінальних справ щодо вищевказаних "потерпілих", мало би ознайомитись з оцінкою судів щодо ймовірності застосування до них фізичного та психологічного тиску тощо, чого фактично не було зроблено.
Покликається, що її міркування щодо безпідставного порушення даної кримінальної справи, незаконного висунення звинувачень ОСОБА_14 , а відтак і ОСОБА_16 за ч.2 ст.365 КК України з наступною зміною обвинувачення в суді спростовуються доказами, перевіреними під час судового слідства, однак, неналежно проаналізовані і оцінені судом та перекручені ним, підтверджуються доказами викладеними в апеляційній скарзі.
Не було дано належної оцінки висновкам комісійної судово-медичної експертизи №97 від 22.07-01.08.2008 р. (т.2 а.с.144-150) та додатковому висновку № 36 від 23.03-10.04.2009 р. (т. 2 а.с.278-283), які категорично не змогли встановити давність утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_13 , а також не дано належної оцінки показам судово-медичним експертам ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .
Суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку, що засуджені діяли за попередньою змовою, в групі осіб.
Апелянт не погоджується із рішенням суду щодо задоволення позовів "потерпілих" ОСОБА_13 та ОСОБА_12 про відшкодування їм моральної шкоди та ще й в таких значних для безробітного сумах. Вважає, що своїми діями її підзахисний ОСОБА_14 жодної шкоди їм не заподіяв, а виконував окремі доручення керівництва по розкриттю злочину, який вони вчинили.
Таким чином вважає, що підтримане "потерпілими" обвинувачення за ч.2 ст.365 КК України не знайшло свого підтвердження та ОСОБА_14 має бути виправданий, а справа щодо нього має бути закрита на підставі п.2 ст.6 КПК України (старої редакції), тобто за відсутністю в його діях складу злочину.
Вважає, що суд вірно прийшов до висновку, що за ч.1 ст.367 КК України засуджені мають бути виправдані.
На вирок суду першої інстанції подав апеляційну скаргу зі змінами державний обвинувач у справі №1-21/11 прокурор ОСОБА_18 , який просив скасувати вирок з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильним застосуванням кримінального закону та повернути справу на новий судовий розгляд.
Покликається, що дії, ОСОБА_16 та ОСОБА_14 в ході судового слідства були кваліфіковані за ч.1ст.367 та ч.2 ст.365 КК України.
Наполягає, що під час судового розгляду кримінальної справи по суті здійснювалось повне технічне фіксування судового процесу, однак 15.06.2015 року було винесено окрему постанову щодо виявлених недоліків досудового слідства, яка не була проголошена під звукозапис, тобто учасники процесу не були ознайомлені з процесуальним рішенням, що свідчить про порушення порядку та правил судового слідства.
Апелянт вважає, що при постановлені рішення суд першої інстанції безпідставно не виключив покликання щодо кваліфікації діяння ОСОБА_16 , ОСОБА_14 за ч.1 ст. 367 КК України, а безпідставно виправдав по даній статті.
Звертає увагу, що судом першої інстанції при застосуванні покарання до обвинувачених (основного та додаткового покарання) не дотримано порядку призначення ст.54 КК України.
На вирок суду подав апеляційну скаргу засуджений ОСОБА_16 , який просить вирок суду першої інстанції щодо нього скасувати, а справу закрити на підставі п.2 ст. 6 КПК України.

Вважає вирок суду першої інстанції щодо нього несправедливим і незаконним, оскільки він в своїй роботі щодо потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , інших осіб не перевищував службові повноваження, працював чесно, добросовісно. Якщо і були якісь недоліки в роботі, то вони мали дисциплінарний характер, але аж ніяк не кримінальний. Досудове розслідування щодо нього і ОСОБА_14 було проведено недбало, поверхово, необ`єктивно, чим порушено вимоги ст.22 КПК України.
При розгляді даної кримінальної справи протягом 2011-2014 років державний обвинувач - старший прокурор відділу організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді прокуратури Львівської області ОСОБА_29 прийшов до висновку, що інкримінований йому та ОСОБА_14 злочин за ч.2 ст.365 КК України не знаходить свого підтвердження і 27.01.2014 року, в судовому засіданні, оголосив постанову про зміну кваліфікації з ч.2 ст.365 на ч.1 ст.367 КК України, з чим він та ОСОБА_14 погодились.

Апелянт зазначає, що при винесенні вироку йому та ОСОБА_14 суд не врахував Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.01.2013 року, який розглядав касації потерпілих та інших співучасників розбійного нападу на помешкання ОСОБА_20 та зазначив в цій ухвалі, що «Твердження про застосування до засуджених незаконних методів слідства, внаслідок чого вони, нібито, обмовили себе, належним чином перевірялись та не знайшли свого підтвердження».

На вирок суду подав апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_17 , в інтересах засудженого ОСОБА_16 , який просить вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_16 , ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 365 КК України скасувати, а справу закрити.
Апелянт вважає вирок Старосамбірського районного суду незаконним та необгрунтованим в частині засудження за ч.2 ст.365 КК України через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
В основу підтвердження вини підсудних судом, як докази, покладено покази потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , висновки судово-медичних експертиз, покази свідків.
Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на протязі досудового та судового слідства постійно давали суперечливі покази, зокрема щодо кола осіб з числа працівників міліції, які наносили їм тілесні ушкодження, часу нанесення тілесних ушкоджень, кількості ударів, в ході судових допитів посилались на забудькуватість та ін. Це давало підстави суду критично оцінювати дані покази, як такі, що спрямовані на обмову підсудних з метою їх засудження та встановлення факту застосування до потерпілих незаконних методів слідства та перегляду в подальшому вироків, якими останніх засуджено за вчинення розбійних нападів.
Безпідставно не взято до уваги покази свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_23 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , які категорично заперечили можливість застосування незаконних методів слідства до потерпілих зі сторони підсудних. При цьому судом зазначено, що дані свідки, «будучи і тепер чи в минулому колегами по роботі, намагаються допомогти підсудним в уникненні від кримінальної відповідальності чи зменшенні такої».
Також судом не зазначено, чому не взято до уваги та не дано належної оцінки судовим рішенням, як доказам по справі, а саме: вироку Самбірського міськрайонного суду Львівскьої області від 29.12.2010 року; ухвалі апеляційного суду Львівської області від 23.11.2011 року; ухвалі ВССУ від 22.01.2013 року, згідно яких «Твердження про застосування до підсудних незаконних методів слідства, внаслідок чого вони, нібито, обмовили себе, належним чином перевірялись та не знайшли свого підтвердження».
На вирок суду подав апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_12 , який просить вирок суду першої інстанції скасувати та змінити призначене ОСОБА_14 та ОСОБА_16 покарання на реальну міру покарання, а саме на 6 років позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України.

Вважає, вирок суду першої інстанції несправедливим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, є дуже м`яким і повинен бути змінений в частині призначеного покарання.

При цьому апелянт зазначає, що неправомірними діями ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , з використанням службового становища, йому в період грудня 2007 року та січня 2008 року нанесені тілесні ушкодження. На відновлення здоров`я необхідні значні кошти, а судом першої інстанції було частково задоволено його позов, однак при цьому не було враховано, що у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина.

При цьому, своїми діями ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , принизили його честь та гідність, збитків не відшкодували, а самі вини в скоєному не визнали і не покаялися, а навпаки вводили суд в оману, з метою уникнення покарання.

На вирок суду подав апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_11 , який просив вирок суду скасувати та призначити ОСОБА_16 та ОСОБА_14 реальну міру покарання у виді 6 років позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України.

Апелянт вважає вирок суду першої інстанції надто м`яким та несправедливим, який не відповідає тяжкості скоєного ними злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Внаслідок застосованих до нього ОСОБА_16 та ОСОБА_14 психічного та фізичного насильства, йому було заподіяно фізичного болю та страждання.

Покликається, що судом першої інстанції необґрунтовано, при обрані міри покарання підсудним, призначено дуже м`яке покарання, не врахованео обтяжуючих обстави, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права.

На вирок суду подав апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_13 , який просить призначити ОСОБА_16 та ОСОБА_14 більш сувору міру покарання та задоволити більш суттєво його позов, щодо 5 000 гривень на лікування та 100 000 гривень моральної шкоди, оскільки судом першої інстанції його цивільний позов, був частково задоволений.

Вважає вирок суду надто м`яким при тому, що підсудні ОСОБА_16 та ОСОБА_14 своєї вини в скоєному не визнали, свідками по справі були лише працівники міліції, з якими підсудні разом працювали та які заздалегідь підготували сфальсифіковані свідчення, з метою уникнення підсудними відповідальності за скоєні кримінальні діяння.

Наголошує, що його 02.01.2008 року суд.мед.експерт ОСОБА_27 оглянув та видав висновок, де відмітив всі тілесні ушкодження, які йому наносили ОСОБА_16 та ОСОБА_14 . Тому при винесені вироку суд першої інстанції не врахував всі їх злочинні дії.

На вирок суду першої інстанції, апеляційні скарги прокурора зі змінами та потерпілих, подали заперечення засуджений ОСОБА_16 та адвокат ОСОБА_15 , в інтересах засудженого ОСОБА_14 .
Засуджений ОСОБА_16 наполягає , що суд апеляційної інстанції має всі підстави для закриття кримінальної справи у зв`язку з недоведеністю його вини та вини ОСОБА_14 . Вирок Самбірського міськрайонного суду від 28.12.2010 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та інших за ч.4 ст.187 КК України був оскаржений в апеляційній та касаційній інстанціях та залишений без змін. Наголошує, що фізичну силу до потерпілих застосовували виключно під час затримання. Просить звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини зокрема у справі «Гефгер проти Німеччини».

Адвокат ОСОБА_15 вважає апеляційну скаргу прокурора зі змінами необґрунтованою, сумнівною, безпідставною та безвідповідальною, оскільки прокурор в обвинувальній промові в судових дебатах підтримав позицію прокуратури щодо законності перекваліфікації обвинувачення з ч.2 ст. 365 КК України на ч.1 ст. 367 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_15 , підтримані засудженим ОСОБА_14 , захисника-адвоката ОСОБА_17 та засудженого ОСОБА_16 про задоволення їх апеляційних скарг та проти задоволення апеляційної скарги прокурора зі змінами і апеляцій потерпілих виступ прокурора про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та задоволення апеляції прокурора зі змінами, та залишення без задоволення апеляційних скарг інших учасників процесу, міркування потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які просили призначити засудженим реальну міру покарання без застосування ст.75 КК України, а потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 також просили задоволити їх цивільні позови в повній мірі, щодо інших апеляційних скарг то їх просили залишити без задоволення, розглянувши матеріали справи та доводи апеляцій в межах апеляційних вимог, провівши судове слідство в межах, визначених у попередньому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників засуджених, засудженого ОСОБА_16 , потерпілих, апеляційна скарга прокурора зі змінами не підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_16 та ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції підставно визнав ОСОБА_16 , ОСОБА_14 невинуватими за ч.1 ст.367 КК України та виправдав їх.

Твердження захисників-адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , засудженого ОСОБА_16 про те, що в діях ОСОБА_16 , ОСОБА_14 не було перевищення їх службових повноважень, а якщо і були якісь недоліки, то вони є адміністративного порядку і аж ніяк не кримінального характеру, що досудове розслідування було проведене недбало, поверхнево, а відповідно вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальна справа закриттю на підставі п.2 ст. 6 КПК України, то такі не беруться до уваги колегію суддів, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, висновків експертів, показів свідків та потерпілих, саме завдяки своєму службовому становищу засуджені ОСОБА_16 , ОСОБА_14 мали можливість і застосували фізичний та психологічний вплив до потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , тобто вчинили дії, які досудовим слідством вірно були кваліфіковані за ч.2 ст. 365 КК України. Судом першої інстанції було всесторонньо і об`єктивно досліджено та перевірено зібрані по справі докази і дано правильну юридичну оцінку діянням засуджених ОСОБА_16 , ОСОБА_14 за пред`явленим обвинуваченням по ч.2 ст. 365 КК України.

Згідно матеріалів кримінальної справи 27.01.2014 року обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_14 в суді було змінено обвинувачення з ч.2 ст.365 КК України на ч.1 ст.367 КК України (а.с.108-132 т.18). В подальшому, 17.02.2014 року, потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 подали заяви про те, що вони підтримують попереднє обвинувачення щодо ОСОБА_16 та ОСОБА_14 по ч.2 ст.365 КК України (а.с.156-158 т.18) про що підтвердили в судовому засіданні 19.03.2014 року (протокол судового засідання а.с. 232-236 т.18).

Колегія суддів вважає, що оскільки по даній кримінальній справі фактично розглядалося два обвинувачення, при тому, що потерпілі підтримували перше за ч.2 ст.365 КК України, а прокурор, засуджені та захисники друге обвинувачення - за ч.1 ст. 367 КК України, саме тому суд першої інстанції у вироку вірно дав оцінку двом кваліфікаціям дій обвинувачених та виправдав ОСОБА_16 , ОСОБА_14 по ч.1 ст. 367 КК України.

Відповідно до ст.323 КПК України вирок суду першої інстанції повинен бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що в діях засуджених ОСОБА_16 , ОСОБА_14 наявний склад злочину передбачений ч.2 ст.365 КК України, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні показами потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , показами свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_33 , ОСОБА_35 , ОСОБА_31 , ОСОБА_39 , ОСОБА_48 , ОСОБА_32 ОСОБА_49 , ОСОБА_23 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_34 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , висновками судово-медичних експертиз, показами експерта ОСОБА_27 , який підтвердив висновки СМЕ, які він давав по даній справі та іншими доказами, яким дано належну оцінку у вироку.

Покликання апелянтів захисту про те, що судом першої інстанції не надано належну оцінку судовим рішенням першої, апеляційної, касаційної інстанції, які були прийняті по кримінальній справі відносно засуджених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ( які є потерпілими по даній кримінальній справі), то такі не беруться до уваги, оскільки суд першої інстанції приймав рішення щодо винуватості обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_16 на підставі наявних матеріалів кримінального провадження, які були досліджені в судовому засіданні та стосуються обвинувачених.

Водночас судом апеляційної інстанції були досліджені наявні в матеріалах кримінального провадження судові рішення, які набули законної сили, відносно потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а саме :

- вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2010 року (а.с.161-174 т.17) відносно засуджених ОСОБА_11 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_12 , ОСОБА_55 , ОСОБА_13 ;

- ухвала апеляційного суду Львівської області від 23.11.2011 року(а.с.143-153 т.17), якою залишено вищевказаний вирок без змін, де зокрема зазначено: « Щодо фактів незаконних методів слідства відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , то вони не впливають на доведеність обвинувачення чи допустимість наведених доказів і матеріали з цього приводу виділені в окреме провадження» (а.с.153 т.17);

- ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.01.2013 року (а.с.154-160 т.17), якою вищевказані вирок від 28.12.2010 року та ухвала від 23.11.2011 року - залишені без змін, оскільки рішення є вмотивованими, прийняті у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства. В даній ухвалі зазначено: « Твердження про застосування до засуджених незаконних методів слідства, внаслідок чого вони нібито обмовили себе, належним чином перевірялися та не знайшли свого підтвердження. Так апеляційний суд, перевіривши заяву ОСОБА_54 про пошкодження його ноги працівниками міліції, встановив, що доставлений 07.02.2008 року в ІТТ Самбірського МВ ГУМВСУ у Львівській області підозрюваний повідомив про болі в ступні, яку він підвернув у м. Дрогобичі на сходовій клітці, а 12.02.2008 року, при відправлені його з цієї установи, в розписці зазначив, що претензій до працівників Самбірського міськрайвідділу міліції під час перебування в ІТТ не має. В постанові про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників Самбірського МВ ГУ МВСУ у Львівській області від 07.03.2008 року зазначено, крім іншого, що ОСОБА_56 не звертався із скаргами про застосування відносно нього незаконних методів слідства чи порушення його конституційних прав (т.2 а.с.314-318)»

Тобто, колегія суддів вважає безпідставним покликання апелянтів-захисників на вищевказану ухвалу щодо того, що ОСОБА_16 , ОСОБА_14 не вчиняли будь-яких дій по відношенню до потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Твердження захисників-адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , засудженого ОСОБА_16 про те, що в діях ОСОБА_16 ,, ОСОБА_14 не було перевищення їх службових повноважень, а якщо і були якісь недоліки, то вони є адміністративного порядку і аж ніяк не кримінального характеру, досудове розслідування було проведене недбало, поверхнево, а тому в суді першої інстанції прокурором було підставно перекваліфіковано їх дії з ч.2 ст. 365 КК України на ч.1 ст.367 КК України на що підсудні погодилися, а відповідно вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальна справа закриттю на підставі п.2 ст. 6 КПК України, то такі не беруться до уваги колегію суддів, оскільки на їх переконання та, як вбачається з матеріалів справи, висновків експертів, показів свідків та потерпілих, саме завдяки службовому становищу обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_14 мали можливість і застосували фізичний та психологічний вплив до потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , тобто вчинили дії, які досудовим слідством вірно були кваліфіковані за ч.2 ст. 365 КК України.

Покликання прокурора в апеляційній скарзі про те, що окрема постанова була винесена але не була проголошена під звукозапис, чим було порушено права учасників процесу, колегія суддів не вважає істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, яке б могло вплинути на прийняття рішення по суті обставин справи щодо призначення покарання обвинуваченим.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , в інкримінованому їм злочині, передбаченому ч.2 ст.365 КК України, вчинені за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що всупереч доводам апелянтів, покарання засудженим ОСОБА_16 та ОСОБА_14 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ними злочину, особи підсудних та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначене покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.

Крім цього, судом правильно вирішено цивільні позови потерпілих, підстав для їх зміни чи збільшення колегія суддів не вбачає.

З огляду на наведене колегія суддів відмовляє апелянтам в задоволенні апеляційних вимог.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що резолютивну частину вироку в частині призначення покарання необхідно викласти в іншій редакції, оскільки судом першої інстанції не дотримано порядку призначення покарання за ст. 54 КК України.

Керуючись ст.ст. 362,365, 366 КПК України ( в редакції 1960 року), колегія суддів,

ухвалила :
Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_15 , в інтересах засудженого ОСОБА_14 , захисника-адвоката ОСОБА_17 , в інтересах засудженого ОСОБА_16 , засудженого ОСОБА_16 , потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , апеляційну скаргу зі змінами прокурора прокуратури Старосамбірського району ОСОБА_18 залишити без задоволення,

У відповідності до ст.365 КПК України (в редакції 1960 р.), колегія суддів вважає за необхідне викласти резолютивну частину вироку в частині призначення покарання засудженим в такій редакції:

Вважати ОСОБА_16 засудженим за ч.2 ст.365 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі службою в органах МВС України строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_16 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки, якщо протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 2 та 3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_16 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

У відповідності до ст.54 КК України позбавити ОСОБА_16 спеціального звання - старший лейтенант міліції.

Вважати ОСОБА_14 засудженим за ч.2 ст.365 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі службою в органах МВС України строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки, якщо протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 2 та 3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_14 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

У відповідності до ст.54 КК України позбавити ОСОБА_14 спеціального звання - лейтенант міліції.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Львівської області може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: