Справа № 154/3784/15 Провадження №11-кп/773/339/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.185, ч.3 186 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 березня 2016 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Балаганськ Учкудунського району Іркутської області Російської Федерації, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше неодноразово судимий,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.186 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати ОСОБА_9 з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередній домашній арешт.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_12 1320 грн. майнової шкоди.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_7 6 925 грн. 98 коп. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди, а всього стягнуто в його користь 9 925 грн. 98 коп. В задоволенні решти вимог відмовлено.
Вироком вирішено долю речових доказів.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_9 12 вересня 2015 року близько 19 год. в м. Володимирі-Волинському Волинської області, керуючись корисливим мотивом та реалізуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом відкриття незачинених вхідних дверей проник у житловий будинок АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав жіночий шкіряний гаманець вартістю 500 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 грн. та мобільний телефон марки «Samsung GT-E2530» вартістю 300 грн., в якому знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 20 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 1320 грн.
Крім цього, він же 27 жовтня 2015 року близько 20 год. в м. Володимирі- Волинському, Волинської області керуючись корисливим мотивом та реалізуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом відкриття незачинених вхідних дверей, проник у житловий будинок АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав дорожню сумку вартістю 50 грн., в якій знаходилось чотири блоки цигарок марки «LD» вартістю 126 грн. кожен, десять свердел загальною вартістю 100 грн., свердло для бетону вартістю 50 грн., дитяча куртка марки «Kioz for kid» вартістю 100 грн., дитяча куртка марки «Happy house» вартістю 150 грн., дитяча джинсова куртка вартістю 150 гри., гаманець із шкірозамінника вартістю 50 грн., в якому знаходились гроші в сумі 200 грн., 500 злотих Республіки Польщі, що згідно курсу Національного банку України становить 2950 грн., 5 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становить 114.5 грн., та паспорт громадянина України для виїзду за кордон (серії НОМЕР_1 , виданий 21.04.2011), картка малого прикордонного руху, посвідчення водія (ВНА НОМЕР_2 ), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Пежо Партнер», д.н.з. НОМЕР_3 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 пряму майнову шкоду на загальну суму 4418,5 грн.
Крім того, він же 28 жовтня 2015 року близько 22 години у м. Володимирі-Волинському, Волинської області, керуючись корисливим мотивом та умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом відкриття не зачинених вхідних дверей проник в житловий будинок АДРЕСА_4 , звідки повторно, таємно намагався викрасти жіночий гаманець вартістю 500 грн. із грошовими коштами в сумі 200 грн., який знаходився у жіночій сумці на стільці, однак був помічений власницею будинку ОСОБА_13 , й усвідомлюючи те, що його суспільно небезпечні дії перестали бути таємними та набули відкритого характеру, вибіг з приміщення даного будинку, повторно, відкрито викравши вищезгадане майно, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вважає вирок суду незаконним у зв`язку з недотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що прокурором безпідставно під час судового розгляду було збільшено об`єм обвинувачення. Посилається на те, що судом незаконно засуджено його по епізоду викрадення у потерпілого ОСОБА_14 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, оскільки це не лише збільшило об`єм обвинувачення, а й збільшило розмір цивільного позову. Також зазначає, що по епізоду викрадення 28 жовтня 2015 року з будинку ОСОБА_13 , яке було кваліфіковано за ч.3 ст.186 КК України, судом не враховано того, що перебуваючи на балконі за квітами потерпіла не могла бачити момент вчинення ним викрадення майна, а тому його дії слід кваліфікувати як таємне викрадення майна. Просить вирок суду щодо нього змінити, виключити з обвинувачення епізод викрадення в потерпілого ОСОБА_7 картки малого прикордонного руху, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, у зв`язку з чим зменшити суму матеріального відшкодування на 2274 грн. 09 коп. та обрати йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурор вважає вирок суду щодо ОСОБА_9 законним, обґрунтованим та вмотивованим. Посилається на те, що підставою для зміни обвинувального акта в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні крадіжки поєднаної з проникненням, є встановлення в ході судового розгляду кримінального провадження додаткових обставин щодо переліку викраденого майна, які не були встановлені в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Також зазначає, що безпідставним є твердження обвинуваченого про те, що потерпіла ОСОБА_13 не бачила момент викрадення майна, оскільки це спростовується її ж показаннями які вона дала в судовому засіданні. Просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.
В поданому запереченні на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_7 вважає її безпідставною та надуманою. Просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_9 без задоволення.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора та потерпілого ОСОБА_7 , які подану апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним злочинів, за які його засуджено, ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на те, що його дії слід кваліфікувати по епізоду викрадення гаманця у потерпілої ОСОБА_13 за ч.3 ст.185 КК України, а не за ч.3 ст.186 КК України, є безпідставним, оскільки це не відповідає фактичним обставинам справи, є непереконливим і спростовується сукупністю наявних і досліджених в судовому засіданні доказів.

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування та під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_13 давала чіткі і послідовні показання з приводу того, що вона бачила як обвинувачений схилився над її сумкою та викрав з неї гаманець. Крім того, дану обставину під час досудового розслідування не заперечував і сам обвинувачений ОСОБА_9 .

Що стосується посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на безпідставну зміну прокурором під час судового розгляду об`єму обвинувачення, то воно також є безпідставним та необґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурором під час судового розгляду даного кримінального провадження було збільшено обсяг обвинувачення щодо викрадених ОСОБА_9 у потерпілого ОСОБА_7 речей.

При зміні обвинувачення під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_9 прокурором та судом першої інстанції дотримано вимоги передбачені ст..ст.338, 341 КПК України, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині немає.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції урахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, а саме те, що вину у вчиненому він визнав повністю. Крім того, враховано пом`якшуючі покарання обставини обвинуваченого: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди та за ч.3 ст.185 КК України з`явлення із зізнанням, а також відсутність у справі обтяжуючих покарання обставин.

Однак ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, характеризується негативно, потерпілий ОСОБА_7 наполягав на суворій мірі покарання обвинуваченому.

Врахувавши усі обставини по кримінальному провадженню, в тому числі й ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив останньому покарання в межах санкції статей, за якими обвинувачується, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Що стосується прохання обвинуваченого про зменшення суми матеріальних збитків завданих потерпілому ОСОБА_7 , то воно є необґрунтованим, оскільки в результаті викрадення та знищення в останнього документів ОСОБА_7 було затрачено кошти для їх відновлення, що підтверджено наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Підстав для зміни вироку відносно ОСОБА_9 з підстав викладених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_15 залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 березня 2016 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: