АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №618/190/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/1669/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.309 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 липня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Дворічанського районного суду Харківської області від 22 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Зазначеним вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 31 березня 2016 року між прокурором Дворічанського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_8 і захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_9 , з другого боку.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, інваліда І-Б групи по зору, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджено за ч.1 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України покарання ОСОБА_8 призначено з випробуванням, встановлений іспитовий строк 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України, на ОСОБА_8 покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Присуджено стягнути із ОСОБА_8 процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-хімічної експертизи в сумі 2114 гривень 40 копійок на користь держави.

Доля речових доказів вирішена згідно ст.100 КПК України.

Як встановив суд, у кінці листопада 2015 року ОСОБА_8 перебував на подвір`ї свого домоволодіння, по АДРЕСА_1 , де обірвав з дикорослого куща коноплі, тобто придбав, листя цієї рослини, які переніс до приміщення будинку, де висушив, тобто виготовив, та зберігав без мети збуту для подальшого вживання, вказані листя коноплі, які згідно висновку судово хімічної експертизи №3042 від 25 березня 2016 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, загальна маса якого (у перерахунку на суху речовину) становить 36, 904 гр., до 10 березня 2016 року коли вони були вилучені під час обшуку працівниками поліції.
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.
31 березня 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та між прокурором Дворічанського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області юристом 3 класу ОСОБА_7 з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_8 і захисником підозрюваного - адвокатом ОСОБА_9 , з другого боку, в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою, ОСОБА_8 визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Сторони узгодили покарання у виді трьох років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки, та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України. При цьому ОСОБА_8 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.
Заступник прокурора Харківської області в апеляційній скарзі зазначає, що суд, встановивши наявність кількох обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, повинен був призначити покарання за правилами ст.69-1 КК України. Однак, суд першої інстанції затвердив угоду про визнання винуватості, чим порушив вимоги ч.7 ст.474 КПК України. Просить вирок районного суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а кримінальне провадження направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши зазначені доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, фактичні обставини злочину, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його винності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України апелянтом не оскаржуються і відповідно, до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, колегією суддів не перевіряються.
Разом з тим, посилання прокурора про суттєве порушення судом вимог КПК України є обґрунтованим, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Районним судом правильно було прийнято до уваги, що за інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення до санкції ч.1 ст.309 КК України йому могло бути призначено максимально суворе покарання 3 роки позбавлення волі.

Згідно з угодою про визнання винуватості, між прокурором Дворічанського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_8 і його захисником з другого боку, сторони узгодили покарання у виді трьох років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки, та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Разом з тим, вироком суду встановлено наявність кількох обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, зокрема це щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання у зв`язку з чим повинен був призначити покарання за правилами ст.69-1 КК України, тобто покарання не повинно було перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.309 КК України, тобто 2 років позбавлення волі.
Однак, суд першої інстанції, на порушення вимог ч.7 ст.474 КПК України затвердив угоду про визнання винуватості, чим допустив порушення вимог КПК України і прав обвинуваченого, про що обґрунтовано йдеться у апеляційній скарзі.
Колегія суддів наведені порушення вимог КПК України вважає істотними, і такими, що відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки угода про визнання винуватостіміж прокурором та обвинуваченим і його захисником була укладена під час досудового розслідування, то апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області підлягає задоволенню, вирок районного суду скасуванню, а кримінальне провадження направленню до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 476 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.
Вирок Дворічанського районного суду Харківської області від 22 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Матеріали кримінального провадження направити прокурору Дворічанського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області для завершення досудового розслідування в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий

Судді