21.06.2016 Справа № 756/5331/16-к
Унікальний № 756/5331/16-к
Порядковий № 1-кп/756/452/16
В И Р О К
іменем України

21 червня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лучин, Попільнянського району, Житомирської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньо-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
02.06.2016 року, близько 15 години ОСОБА_4 , реалізуючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в магазині «Ярослав», що знаходиться за адресою : м. Київ, вулиця Автозаводська, 2, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв з полиці комплект постільної білизни «Ярослав», який складається з підковдри розміром 214х145 см., простирадла розміром 215х145 см., наволочки розміром 70х70 см., артикул рак1048а, вартістю 529 гривня 20 копійок (без урахування ПДВ), та сховав під куртку, в яку був одягнений. Із зазначеним товаром ОСОБА_4 пройшов через лінію кас, не сплативши за нього. При виході з магазину ОСОБА_4 був зупинений співробітниками магазину, які помітили його дії. Проте, останній незважаючи на вимогу про повернення викраденого майна, не бажаючи бути затриманим, усвідомлюючи, що його дії викриті, утримуючи при собі комплект викраденої постільної білизни, почав тікати з місця вчинення кримінального правопорушення. Однак довести свій умисел до кінця ОСОБА_4 не зміг, оскільки пробігши декілька метрів був зупинений співробітниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав необхідними для реалізації злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, що могло завдати матеріальної шкоди ПП «Ярослав» на загальну суму 529 гривнень 20 копійок, які не були доведені до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України визнав, покаявся, підтвердивши обставини вчиненого.
Обвинувачений пояснив, що 02.06.2016 року, він, перебуваючи в магазині «Ярослав», вирішив викрасти комплект постільної білизни «Ярослав», який у подальшому планував використати для власних потреб. Переконавшись, що ніхто не спостерігає за його діями, ОСОБА_4 взяв вказаний в обвинувальному акті комплект постільної білизни, сховав його собі під куртку та направився до виходу з магазину, на виході був викритий працівниками магазину, однак, бажаючи залишити викрадене при собі, почав тікати. Вибігши з магазину, він направився в бік вулиці Вербової, де і був на затриманий співробітниками поліції. У вчиненому кається, просить суворо не карати.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, особу винного та обставину, що пом`якшують покарання, якою у даному випадку є щире каяття.
Обставин, що обтяжують його покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні ОСОБА_4 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненного, матеріали, що його характеризують, той факт, що він на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, однак, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пп. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік, якщо він протягом визначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1