Справа № 278/1553/16-к
В И Р О К
Іменем України
19 липня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, маючого на утриманні непрацездатну матір, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
23 серпня 2014 року молодшого сержанта ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації та 16 вересня 2014 року зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) і призначено на посаду навідника 2 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти.
31 жовтня 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 направлений у звільнення, з якого мав прибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 3 листопада 2014 року.
Однак у зазначений строк молодший сержант ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно без дозволу командування військової частини та поважних причин, маючи об`єктивні можливості для вчасного прибуття до місця проходження військової служби на військову службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 зі звільнення не з`явився та проводив час на власний розсуд, не виконуючи обов`язки військової служби до 10 години 23 червня 2016 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив обставини справи, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Враховуючи, що обвинувачений відмовився давати показання, суд обмежився дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і кваліфікує його діяння за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу зі звільнення з частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, є умисним військовим злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, неодружений, військовослужбовець за призовом за мобілізацією, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні непрацездатну матір.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тривалість самовільного залишення військової частини (понад рік), безальтернативний характер санкції ч. 3 ст. 407 КК України, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, причину нез`явлення на службу (необхідність догляду за хворою матір`ю), позицію державного обвинувача, суд дійшов висновку, що обвинувачений не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов не пред`явлений, дані щодо судових витрат відсутні.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 23 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1