№ 204/1461/16-к
№ 1-кп/204/191/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000013 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03.01.2016 року, за обвинуваченням:
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новов`язівське Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України;
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України;
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, раніше судимого, проживаючого по АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України;
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , 29 грудня 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись в автомобілі Chevrolet Aveo червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , належного ОСОБА_11 , рухаючись по вулиці Героїв Сталінграду у м. Дніпропетровську, побачили раніше їм незнайомого потерпілого ОСОБА_7 , після чого обвинувачені маючи раптово виниклий злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вступили у попередню змову групою осіб, з метою вчинення зазначеного злочину та визначили майно ОСОБА_7 , як об`єкт свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, у вказаний час, обвинувачені на зазначеному автомобілі проїхали до будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_8 залишився у автомобілі чекати у дворі будинку, а обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вийшли з автомобілю. При цьому ОСОБА_9 дочекавшись коли потерпілий підійшов до арки будинку АДРЕСА_4 , наблизився до нього з правого боку і застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_7 , подавивши його волю до можливого опору, після чого обшукав вміст карманів потерпілого, звідки відкрито викрав чуже майно, належне ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон «SAMSUNG 1Touch GT-B5722» imei-1: НОМЕР_3 ; imei-2: НОМЕР_4 », вартістю 388,50 гривень, в якому знаходилися дві сім карти: мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_5 та мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_6 з флеш-картой на 1 Гб, що не мають для потерпілого матеріальної цінності. В цей час, ОСОБА_10 знаходився позаду ОСОБА_9 та спостерігав за ситуацією, з метою доведення їх злочинного умислу до кінця.
Після того, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 сіли до автомобілю Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився обвинувачений ОСОБА_8 , та разом поїхали на автомобілі з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 388,50 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , 03 січня 2016 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, знаходячись в автомобілі Chevrolet Aveo червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_11 , рухаючись по вулиці Г. Сталінграду у м. Дніпропетровську, побачили раніше їм незнайомого потерпілого ОСОБА_6 , після чого обвинувачені маючи раптово виниклий злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вступили у попередню змову групою осіб, з метою вчинення зазначеного злочину та визначили майно ОСОБА_6 , як об`єкт свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, повторно, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, у вказаний час, обвинувачені на зазначеному автомобілі проїхали до перехрестя вулиць Героїв Сталінграду та Енергетичної у м. Дніпропетровську, де ОСОБА_10 залишився чекати у автомобілі, а обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли з салону. При цьому, ОСОБА_9 дочекавшись коли потерпілий підійшов до вказаного перехрестя, наблизився до нього з переду і застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , подавивши його волю до можливого опору. В цей час, ОСОБА_8 знаходився поряд з ОСОБА_9 та тримав потерпілого руками, зваливши його на землю, з метою доведення їх злочинного умислу до кінця. При цьому, ОСОБА_9 обшукав вміст карманів потерпілого, звідки відкрито викрав чуже майно, належне ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон HTC DESIRE SV чорного кольору, імей: НОМЕР_7 , вартістю 4 535,20 гривень.
Після того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сіли до автомобілю Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився обвинувачений ОСОБА_10 , та разом поїхали на автомобілі з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 4 535,20 гривень.
ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав. Суду пояснив, що 29.12.2015 року близько 23 години, разом з обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , він знаходився біля кіоску, що розташований поблизу будинку № 36 по вул. Героїв Сталінграду у м. Дніпропетровську. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кудись відійшли у справах, а він чекав їх в автомобілі Chevrolet Aveo червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , яким має право користування. Спочатку повернувся ОСОБА_10 , а потім ОСОБА_9 , на прохання останнього, вони проїхали до автовокзалу, де ОСОБА_9 на деякий час виходив з автомобіля у справах, а коли повернувся він відвіз всіх за місцем мешкання. Таким чином, злочину відносно потерпілого ОСОБА_7 він не вчиняв. Далі, 02.01.2016 року приблизно о 23 годині, він знову зустрівся з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в кафе «Текіла Бум», яке розташоване по АДРЕСА_5 , де знаходились приблизно до 02 години 03.01.2016 року. При цьому, ОСОБА_10 попросив у нього автомобіль, щоб відвезти знайому дівчину. Він разом з ОСОБА_9 попросили підвезти їх до житлового масиву 12 квартал. Під`їжджаючи до перехрестя вул. Героїв Сталінграду та вул. Енергетичної, він разом з ОСОБА_9 попросили ОСОБА_10 зупинити автомобіль, з якого вийшли в особистих справах, а ОСОБА_10 поїхав на АЗС, яка знаходиться за зазначеним перехрестям. В цей час вони побачили потерпілого ОСОБА_6 , який йшов попереду. На пропозицію ОСОБА_9 , наміри якого були йому незрозумілі, вони наздогнали потерпілого, якого він потримав за руку, в той час, як ОСОБА_9 забрав з його карману мобільний телефон, після чого вони разом пішли до автомобіля. ОСОБА_9 попросив ОСОБА_10 відвезти його до автовокзалу, де ОСОБА_9 вийшов з автомобіля на деякий час, а коли повернувся, вони поїхали додому. Він не заперечує, що разом з ОСОБА_9 вчинили грабіж потерпілого ОСОБА_12 , але потерпілого ніхто не бив. Також заперечував скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб. Під час досудового розслідування на нього здійснювали тиск оперативні працівники, з метою отримати певні свідчення, однак, до правоохоронних органів з заявою про незаконні дії працівників поліції він не звертався.
ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково. Суду пояснив, що дійсно що 29.12.2015 року близько 23 години, разом з обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , він знаходився біля кіоску, розташованого по вул. Героїв Сталінграду, 36 у м. Дніпропетровську. Він побачив потерпілого ОСОБА_7 , який пройшов повз них та вирішив викрасти його майно. З цією метою, він самостійно пройшов за потерпілим до арки будинку АДРЕСА_4 , де кулаком вдарив в обличчя потерпілого, після чого забрав з його карману мобільний телефон, після чого повернувся до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , разом з якими на автомобілі, за його проханням проїхали до автовокзалу, де він заклав мобільний телефон, а гроші використав за власним розсудом. Тобто, він самостійно вчинив грабіж потерпілого ОСОБА_7 . Обвинувачений ОСОБА_10 прийшов за ним, він звав його на відстані та лише питав, що він робить. Після того, 03.01.2016 року приблизно о 02 годині, разом з обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вони знаходились в кафе «Текіла Бум», яке розташоване по вул. Героїв Сталінграду, 36 в м. Дніпропетровську. ОСОБА_10 попросив у ОСОБА_8 автомобіль для того, щоб відвезти знайому дівчину. Він разом з ОСОБА_8 попросили підвезти їх до житлового масиву 12 квартал. Під`їжджаючи до перехрестя вул. Героїв Сталінграду та вул. Енергетичної, він разом з ОСОБА_8 попросили ОСОБА_10 зупинити автомобіль, з якого вийшли по особистих справах, а ОСОБА_10 поїхав на АЗС. Він побачив невідомого чоловіка та запропонував ОСОБА_8 наздогнати та притримати його, не повідомляючи про свої наміри. Вони наздогнали потерпілого ОСОБА_6 , а коли взяли його за руку, потерпілий підсковзнувся та впав, при цьому він витягнув з карману потерпілого мобільний телефон. Після того, вони пішли до автомобіля, попросили ОСОБА_10 відвезти їх до автовокзалу, де він заклав телефон, а гроші витратив на їжу та пальне для автомобіля. Таким чином, він визнає, що пограбував потерпілого, але не бив останнього. Разом з ним знаходився ОСОБА_8 , який не розумів наміру його дій.
ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав. Суду пояснив, що 29.12.2015 року близько 23 години, разом з обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , він знаходився біля кіоску, що розташований по вул. Героїв Сталінграду, 36 у м. Дніпропетровську. ОСОБА_9 кудись відійшов, тому він пішов його шукати, при цьому побачив лише конфліктну ситуацію між ОСОБА_9 та якимсь чоловіком. Він намагався з`ясувати, що сталося, але ОСОБА_9 попросив його повернутися та почекати. На прохання останнього, коли той повернувся, вони проїхали до автовокзалу, де ОСОБА_9 на деякий час виходив з автомобіля у справах. Потім всі поїхали за місцем мешкання. 03.01.2016 року приблизно о 02 годині, він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходились в кафе «Текіла Бум», яке розташоване по АДРЕСА_5 . Він попросив у ОСОБА_8 автомобіль для того, щоб відвезти знайому дівчину. ОСОБА_8 погодився, але попросив підвезти його з ОСОБА_9 до житлового масиву 12 квартал. В районі перехрестя вул. Героїв Сталінграду та вул. Енергетичної, він повідомив, що треба заправити автомобіль. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 вийшли з автомобілю в особистих справах, а він поїхав на АЗС, щоб заправити автомобіль, де чекав, коли прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які наказали їхати до автовокзалу. Таким чином, він не має відношення до вчинених відносно потерпілих злочинів. Під час досудового розслідування на нього здійснювався тиск з боку працівників поліції, тому він обмовив себе.
Про винність обвинувачених суд робить висновок виходячи з наступних доказів.
Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 29 грудня 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, він підійшов до арки будинку АДРЕСА_4 , звідки йому назустріч вийшли обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_9 вдарив його кулаком правої руки в обличчя та почав обшукувати кармани, звідки забрав мобільний телефон «SAMSUNG 1Touch GT-B5722». В цей час, ОСОБА_10 знаходився праворуч позаду ОСОБА_9 , спостерігав за ситуацією, після чого сказав «досить, ходімо вже», і вони разом пішли та сіли до автомобіля, на якому поїхали з місця вчинення злочину. Він бачив тільки фрагмент номеру від`їжджаючого автомобіля цифри 7,1, 0.
Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання (а.п.53-56, 57-59), потерпілий ОСОБА_7 вказав на обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , як осіб, що вчинили відносно нього зазначений злочин.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 27.01.2016 року (а.п.205-212), потерпілий ОСОБА_7 вказав на дату, місце та обставини вчиненого відносно нього злочину.
Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що є братом потерпілого ОСОБА_7 29.12.2016 року, близько 24 години, брат прийшов додому з тілесними ушкодженнями на обличчі, при цьому пояснив, що його пограбували, забрали мобільний телефон, в зв`язку з чим він викликав поліцію. Брат запам`ятав цифри з номеру автомобіля, на якому поїхали грабіжники 7,1.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 03 січня 2016 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, коли він йшов додому в районі перехрестя вул. Героїв Сталінграду та вул. Енергетична у м. Дніпропетровську, неподалік нього зупинився автомобіль Chevrolet Aveo червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з якого обвинувачений ОСОБА_10 його запитав про щось. Потім, проїхав трохи далі, де обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли з автомобілю. При цьому, ОСОБА_9 дочекавшись коли потерпілий підійшов до вказаного перехрестя, наблизився до нього з переду і вдарив його кулаком правої руки в обличчя. Не втримавшись, він впав на землю, його руками притримав ОСОБА_8 , тому він не мав змоги чинити опір. ОСОБА_9 обшукав вміст його карманів, звідки забрав мобільний телефон HTC DESIRE SV чорного кольору, імей: НОМЕР_7 , вартістю 4 535,20 гривень. Після того, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 пішли до зазначеного автомобіля, на якому поїхали з місця вчинення злочину. Потерпілий впевнений, що саме обвинувачені пограбували його, він вважає, що їх злочинні дії були спільними та зрозумілими для всіх. В салоні автомобіля знаходився саме обвинувачений ОСОБА_10 , в той час, як обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , із застосуванням насильства, забрали у нього зазначений мобільний телефон.
Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання (а.п.27-31, 32-35), потерпілий ОСОБА_6 вказав на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , як на осіб, що вчинили відносно нього зазначений злочин, а при пред`явленні особи для впізнання за фотознімками (а.п.234-237), потерпілий ОСОБА_6 впізнав обвинуваченого ОСОБА_10 , як особу, що знаходилась в зазначеному автомобілі під час скоєння злочину.
Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання (а.п.238-242), потерпілий ОСОБА_6 впізнав автомобіль Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився в користуванні обвинувачених під час вчинення злочину.
Згідно протоколу оглянуто місце вчинення злочину (а.п.11), відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 26.01.2016 року (а.п.197-204), потерпілий ОСОБА_6 вказав на дату, місце та обставини вчиненого відносно нього злочину.
Згідно висновку експерта № 89-16 від 18.01.2016 року (а.п.186-188), встановлена вартість викраденого обвинуваченими майна, а саме залишкова вартість мобільного телефону «SAMSUNG 1Touch GT-B5722» станом на 29.12.2015 року, з урахуванням дефекту зносу складала 388,5 гривень, а мобільного телефону HTC DESIRE SV станом на 03.01.2016 року складала 4 535,20 гривень.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту (а.п.252-256), відеозапис якого було переглянуто в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_10 в присутності свого захисника адвоката ОСОБА_5 , впевнено та послідовно пояснив всі обставини вчинених злочинів відносно потерпілих.
Також, в судовому засіданні був переглянутий відеозапис допиту підозрюваного ОСОБА_10 (а.п. 250), в ході якого під час досудового розслідування, обвинувачений в присутності захисника добровільно, без будь-якого тиску визнав вину у вчинених злочинах, при цьому вказав на всі обставини їх вчинення та роль кожного з обвинувачених.
При цьому, під час проведення зазначених слідчих дій ОСОБА_10 поводив себе абсолютно розкуто та невимушено, давав покази з посмішкою.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він займається купівлею та продажем мобільних телефонів. 29.12.2015 року та 03.01.2016 року, у обвинуваченого ОСОБА_9 він двічі придбав мобільні телефони, що підтверджується наданими ним товарними чеками на викрадені мобільні телефони (а.п.195-196), які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (а.п.193-194)
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що був слідчим в даному кримінальному провадженні. Під час досудового розслідування жодного тиску на обвинувачених з боку працівників правоохоронних органів не здійснювалось. Допитаний ним в якості свідка ОСОБА_14 добровільно давав пояснення про те, що займався купівлею та продажем мобільних телефонів, до нього неодноразово звертався обвинувачений ОСОБА_10 , з метою продажу телефонів. В зв`язку з тим, що свідок був знайомий з обвинуваченим, не було потреби в таких процесуальних діях, як впізнання особи та перехресний допит, тому, що жодних розбіжностей в їх показах не було.
Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню докази, суд критично ставиться до показів обвинувачених в судовому засіданні, розцінює часткове чи повне невизнання своєї вини обвинуваченими у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, як бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєні злочини.
Покази обвинувачених спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами та показами потерпілих у кримінальному провадженні.
Так, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтвердили суду, що саме обвинувачені при викладених обставинах пограбували їх, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, детально пояснивши ролі кожного у вчиненні злочинів. Покази потерпілих також підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме протоколами слідчих дій, відповідно до яких потерпіли вказали на обвинувачених, як на осіб, що вчинили злочини (а.п. 27-31, 32-35, 53-56, 57-59, 234-237), та пояснили ролі кожного під час проведення слідчих експериментів (а.п. 197-204, 205-212); потерпілий ОСОБА_6 впізнав автомобіль Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився в користуванні обвинувачених під час вчинення злочину (а.п.238-242)
Суд вважає покази потерпілих послідовними та достовірними, а тому приймає їх до уваги при ухваленні вироку.
Суд не приймає до уваги заяви обвинувачених про здійснення на них тиску з боку працівників поліції під час проведення слідчих дій, оскільки обвинувачені з цього приводу під час досудового розслідування не звертались до своїх захисників або правоохоронних органів, в зв`язку з чим суд вважає дані твердження такими, що не відповідають дійсності.
Суд вважає достовірними покази обвинуваченого ОСОБА_10 під час допиту в якості підозрюваного (а.п. 250) та проведення слідчого експерименту (а.п.252-256), відеозаписи яких були переглянуті в судовому засіданні, де обвинувачений ОСОБА_10 в присутності захисника, впевнено та послідовно пояснив всі обставини вчинених злочинів відносно потерпілих, із зазначенням ролі кожного з них. Здійснення будь-якого тиску з боку працівників поліції на обвинуваченого в присутності захисника, суд вважає неможливим.
Суд не приймає до уваги протокол проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 (а.п.216-223) та критично ставиться до показів обвинуваченого щодо невизнання своєї вини у вчиненні злочинів під час проведення слідчої дії, які були спростовані під час судового розгляду.
Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_16 , згідно яких її знайомий обвинувачений ОСОБА_10 перевозив її на автомобілі сірого чи синього кольору в ніч з 02.01.2016 року на 03.01.2016 року з одного кафе до іншого, та весь час знаходився в полі її зору. Суд вважає зазначені покази свідка надуманими, з метою допомогти знайомому уникнути кримінальної відповідальності, оскільки жодних доказів на підтвердження своїх показів свідок навести не може. Крім того, як встановлено в судовому засіданні з показів обвинувачених, злочин відносно потерпілого ОСОБА_17 було вчинено до того, як обвинувачений ОСОБА_10 мав їхав за своєю знайомою ОСОБА_16 в кафе.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини кожного з обвинувачених:
- ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України;
- ОСОБА_9 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України;
- ОСОБА_10 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, дані про особу кожного з обвинувачених: ОСОБА_8 , який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий; ОСОБА_9 , який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, ОСОБА_10 , який раніше не судимий, що суд відносить до обставин, які пом`якшують їх покарання. Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених не встановлено.
Однак, суд вважає, що виправлення кожного з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , можливе тільки при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі. Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження вчинення ними нових злочинів. Зважаючи на відсутність позитивних соціальних характеристик обвинувачених, ставлення обвинувачених до скоєного, враховуючи обставини вчинених тяжких злочинів, суд не вбачає підстав для застосування до жодного з обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 положень ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєних кримінальних правопорушень по даному кримінальному провадженню не встановлено, крім того не виникає переконання в тому, що виправлення жодного з обвинувачених можливе без реального виконання покарання.
Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченим в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення в рамках даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених фактичну вартість проведення експертизи, згідно наданої довідки.
Арешт на автомобіль Chevrolet Aveo червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , належного ОСОБА_11 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.01.2016 року, суд вважає за необхідне скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 05 січня 2016 року, міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 05 січня 2016 року до 05 жовтня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
ОСОБА_9 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 05 січня 2016 року, міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 05 січня 2016 року до 05 жовтня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
ОСОБА_10 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 05 січня 2016 року, міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 05 січня 2016 року до 05 жовтня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Стягнути солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь держави фактичну вартість проведення експертизи № 89-16 від 18.01.2015 р. у розмірі 123 гривні.
Речові докази, а саме два товарні чеки продажу зазначених мобільних телефонів, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Арешт на автомобіль Chevrolet Aveo червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , належного ОСОБА_11 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.01.2016 року скасувати, автомобіль повернути власнику
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий: ОСОБА_1