Справа № 751/4457/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/795/141/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 травня 2016 року, постановлену щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту),

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ..

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді. Зазначає, що міра запобіжного заходу повинна обиратись (продовжуватись) згідно порядку і процедур, що регламентуються ст.ст. 197, 199, 294 КПК України. Вказує на те, що п. 3 ч. 2 ст. 294 КПК України регламентує процесуальний порядок продовження строку тримання під вартою, а згідно ухвали слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2016 року та ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року загальний строк тримання його під вартою становить більше 6 місяців. Тому вважає, що заступник прокурора Чернігівської області поданням клопотання про продовження строку тримання його під вартою більш ніж на 6 місяців перевищив свої повноваження, бо відповідно до ст. 294 КПК України це є прерогативою виключно Генерального прокурора України. Більше того, вироку суду за вчинення начеб-то ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 208, ст. 205 3 КК Російської Федерації не існує, бо судового розгляду по цій справі не було і підозру йому за цими обвинуваченнями ніхто не вручав. Це і було однією з підстав його звернення до уповноважених органів України про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. На даний час розглядається питання щодо вирішення заяви про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, тому питання про видачу його Російській Федерації і екстрадиційний арешт не може вирішуватись по суті, а також знаходження в СІЗО № 31 м. Чернігова є незаконним, бо протирічить положенням «Європейської конвенції з прав людини».

При розгляді справи судом І інстанції встановлено, що в провадженні правоохоронних органів РФ перебуває кримінальна справа по обвинуваченню громадянина РФ ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 208, ст. 205-3 КК Російської Федерації (створення незаконного військового формування або участь у ньому, проходження навчання з метою здійснення терористичної діяльності), 11 червня 2014 року його оголошено в міжнародний розшук. Постановою Магааського районного суду Республіки Інгушетія від 07 липня 2014 року стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_6 затримано працівниками УСБ України в Чернігівській області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України. Ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2016 року до ОСОБА_6 застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до РФ. На даний час ОСОБА_6 перебуває в процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а тому завершити екстрадиційну перевірку неможливо.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає що вона підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ч.ч. 6, 10, 11 ст. 584 КПК України строки тримання особи під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом. Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2016 року стосовно громадянина РФ ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації. Ця ухвала, згідно ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 21 січня 2016 року, набрала законної сили.

Як вбачається з листа начальника управління міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України строк екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_6 продовжено до 18 червня 2016 року.

На сьогодні ОСОБА_6 перебуває під екстрадиційним арештом в межах встановлених чинним законодавством. В той же час перебування його під вартою не може перевищувати термін екстрадиційної перевірки.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 584 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 травня 2016 року щодо нього змінити.

Клопотання заступника прокурора Чернігівської області задовольнити частково, продовжити відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою у Чернігівському слідчому ізоляторі до 18.06.2016 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4