Справа № 140/72/15-к
Провадження №11-кп/772/481/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «12» липня 2016 року у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Вінниці кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000502 від 18.09.2014 року відносно

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки с. Криківці Немирівського району Вінницької області,
раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченої: ОСОБА_6
захисника-адвоката: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою із змінами прокурора прокуратури Немрівського району ОСОБА_9 , апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від «13» березня 2015 року

в с т а н о в и в :
Вироком Немирівського районного суду Вінницької області ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України і їй призначено покарання у вигляді 3 років6 місяців позбавлення волі.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 протягом січня 2014 року по 18 вересня 2014 р., перебуваючи в стані вагітності, свідомо приховуючи вагітність від родичів та свого оточення, не ставши на облік в медичний заклад, маючи намір на залишення в небезпеці новонародженої дитини, близько 07 год. 18 вересня 2014 року знаходячись по місцю свого проживання в будинку по АДРЕСА_1 в приміщенні туалету, який розташований на території її домогосподарства, за відсутності сторонніх осіб під час фізіологічних пологів, народила доношену та живу дитину жіночої статі вагою 3 000 гр. довжиною 48 см.Після цього ОСОБА_6 , всупереч вимог ст. 150 ч. 2 СК України, згідно яких на матір покладено обов`язок піклуватися про здоров`я своєї дитини, нехтуючи моральними та правовими нормами, що зобов`язують надавати допомогу особі, що перебувають в небезпечному для життя стані, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї діяльності, розуміючи, що немовля перебуває в небезпечному для життя стані та позбавлене можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, не надала необхідної допомоги новонародженій дитині за наявності можливості надати таку допомогу, заховала новонароджену дитину під дерев`яними дошками поблизу туалету,не вжила заходів до збереження її життя, повернулась до приміщення будинку і не повідомила близьких родичів та інших осіб про перенесені пологи та народження дитини, тобто умисно залишила дитину в небезпечному для життя стані.

Відповідно до висновку СМЕ №726 від 19.09.-19.10.2014 р. новонароджена ОСОБА_6 дитина жіночої статі померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і її смерть настала внаслідок механічної асфіксії від закриття дихальних шляхів стороннім вмістом, що підтверджується виявленням при гістологічному дослідженні в просвітах бронхіол сторонніх часток (клітин рослинного походження та часточок мінерального походження).

Між механічною асфіксією від закриття дихальних шляхів стороннім вмістом та смертю новонародженої дитини є причинний зв`язок.

Новонароджена дитина народилась доношеною та живою, оскільки маса її становила 3 000 гр. довжина тіла 48 см, а при гістологічному дослідженні виявлено легені дитини, що дихала.

В апеляційній скарзі із змінами прокурор прокуратури Немирівського району ОСОБА_9 ставить питання про зміну вироку Немирівського рйонного суду Вінницької області від 13.03.2015 року, виключити з мотивувальної частини вироку з обсягу обвинувачення ОСОБА_6 наступне:"поставила потерпілого в небезпечний для життя стан,що спричинило смерть особи","обтяжуючу обставину у виді вчинення злочину щодо малолітнього".

Захисник-адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 ставить питання про зміну вироку Немирівського районного суду Вінницької області щодо його підзахисної ОСОБА_6 , визнавши останню винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України та призначити їй покарання, не пов`язане із позбавленням волі. Свої вимоги захисник-адвокат ОСОБА_10 , мотивує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 337 КПК України вийшов за межі судового розгляду та визнав ОСОБА_6 винною в тому, в чому вона не була звинувачена, а саме: що вона поставила потерпілого у небезпечний для життя стан.

Також суд визнав обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , вчинення злочину проти малолітнього, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 67 КК України, оскільки наведене вже є ознакою злочину, інкримінованого його підзахисній.

Крім того, захисник-адвокат ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд не взяв до уваги показання експерта ОСОБА_11 , що час життя дитини був надзвичайно коротким та не з`ясовано, чи мала можливість обвинувачена спасти дитину самостійно, тому не вважає, що судом першої інстанції доведено причинно-наслідковий зв`язок між винними діями обвинуваченої та настанням смерті немовля.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_6 та в її інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 у повному обсязі, думку прокурора, який вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 , підлягає зміні - виключенню із мотивувальної частини обтяжуючої обставини у виді вчинення злочину щодо малолітньої та, що остання поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи, дослідивши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що апеляційна скарга із змінами прокурора Немирівського району та апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_10 підлягають до часткового задоволення.

До таких висновків апеляційний суд дійшов з наступних мотивів.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення має бути обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.Обґрунтованим визнається рішення,в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами,дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1)суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.

Дани вимог судом першої інстанції при винесені вироку щодо ОСОБА_6 місцевим судом не дотримано.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Однак, відповідно до ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надайшли, суд апеляційної інстанції зобов"язаний прийняти таке рішення.

Тому колегія суддів, керуючись вимогами ч.2 ст.404 КПК України вважає за можливе вийти за межі поданих апеляційних скарг та перекваліфікувати дії ОСОБА_12 з ч.3 ст.135 КК України на ст.117 КК України

Згідно обвинувального акта органом досудового розслідування кваліфікацію дій ОСОБА_6 визначено як кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.135 КК України завідоме залишення без допомоги новонародженої дитини, яка поребуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок малолітства та безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов"язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, вчинене матір"ю, що перебувала в обумовленому пологами стані, стосовно новонародженої дитини, що спричинило смерть новонародженої дитини.

Місцевий суд визнав у вироку обвинувачення доведеним за ч.3 ст. 135 КК України.

Апеляційний суд має сумніви щодо визначеної кваліфікації дій обвинуваченої за ч.3 ст. 135 КК України.

Із матеріалів кримінальної справи вбачається, і це встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_6 умисно заховала власну новонароджену дитину під дерев`яними дошками поблизу туалету, не вживши заходів до збереження її життя, відразу після пологів. Тобто перебувала в особливому фізичному і психічному стані, який послаблює її здатність повністю усвідомлювати свої дії або керувати ними, а отже ОСОБА_6 є спеціальним суб`єктом злочину, передбаченого ст. 117 КК України, що є менш тяжким злочином, ніж за ч.3 ст.135 КК України.

До того ж, у ОСОБА_6 згідно даних стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи № 108 від 22.12.2014 року, виявлена легка розумова відсталість ступеня легкої дебільності. І хоча на період інкримінованого їй злочину обвинувачена психічним захворюванням не страждала, не страждає таким і на теперішній час, а тому могла та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Проте ОСОБА_6 в період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого їй діяння перебувала у емоційному стані, який міг суттєво вплинути на її свідомість і діяльність.

Суб`єктивна сторона умисного вбивство матір`ю своєї новонародженої дитини під час пологів або відразу після пологів передбачає не лише прямий умисел, а й непрямий.

Відповідно до ч.3 ст.24 КК України непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Об`єктивна сторона цього злочину характеризується: 1) діями - посяганням на життя новонародженої дитини; 2) наслідками у вигляді її смерті; 3) причиновим зв`язком між зазначеними діями та наслідком, а також 4) часом і певною обстановкою - це діяння може бути вчинено лише під час пологів або відразу після пологів.

При вирішенні питання про відмежування умисного вбивства матір`ю своєї новонародженої дитини від залишення без допомоги матір`ю своєї новонародженої дитини, якщо це діяння спричинило смерть дитини (ч.3 ст. 135 КК), передусім слід виходити з наступного: способом посягання на життя новонародженої дитини: згідно зі ст. 117 КК України може бути вчинено як діями, так і бездіяльністю, а відповідно до ч. 3 ст. 135 - лише бездіяльністю;

За ознаками суб`єктивної сторони, тобто ставленням винуватої до наслідків, за ст. 117 КК винувата особа бажала або свідомо припускала їх настання (умисна форма вини), а за ч. 3 ст. 135 КК легковажно розраховувала на їх відвернення або взагалі не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити (необережне ставлення до наслідків);

За суб`єктом злочину - в обох випадках суб`єктом виступає мати новонародженої дитини. Однак, згідно зі ст. 117 КК мати перебуває в особливому психофізичному стані, обумовленому пологами, а у ч. 3 ст. 135 КК України зазначено, що дії підпадають під ознаки цього складу злочину за умови, що мати не перебувала в обумовленому пологами стані.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» умисне вбивство матір`ю своєї новонародженої дитини слід кваліфікувати за ст. 117 КК України, якщо воно вчинене під час пологів або відразу після них, а кваліфікація таких дій за ст. 115 ч. 2 чи ч. 1 КК України, можлива лише при умисному вбивстві через деякий час після пологів.

Так, з пояснень ОСОБА_6 вбачається, що вона щойно народивши дитину, заховала новонароджену дитину під дерев`яними дошками поблизу туалету та повернулась до приміщення будинку.

Відповідно до акту СМЕ №726 від 19.09.-19.10.2014 р. новонароджена ОСОБА_6 дитина жіночої статі померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і її смерть настала внаслідок механічної асфіксії від закриття дихальних шляхів стороннім вмістом, що підтверджується виявленням при гістологічному дослідженні в просвітах бронхіол сторонніх часток (клітин рослинного походження та часточок мінерального походження). Між механічною асфіксією від закриття дихальних шляхів стороннім вмістом та смертю новонародженої дитини є причинний зв`язок.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 близько 07 год. 18 вересня 2014 року знаходячись по місцю свого проживання по АДРЕСА_1 в приміщенні туалету, який розташований на території її домогосподарства, за відсутності сторонніх осіб під час фізіологічних пологів, народила доношену та живу дитину жіночої статі.

Відразу після пологів ОСОБА_6 , усвідомлюючи свої дії та, передбачаючи можливість настання смерті новонародженої дитини, яка позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, заховала новонароджену дитину під дерев`яними дошками поблизу туалету та повернулась до приміщення будинку внаслідок чого відповідно до висновку СМЕ №726 від 19.09.2014-19.10.2014 новонароджена Тарадайкіною дитина померла в той же день - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

А тому її дії слід перекваліфікувати з ч.3 ст. 135 КК України на ст.117 КК України - умисне вбивство матір"ю своєї новонародженої дитини під час пологів або відразу після пологів.

Щодо мотивів апеляційної скарги адвоката про перекваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 135 КК України на ч. 1 ст. 135 КК України, апеляційний суд вважає, що цій частині апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки дії обвинуваченої ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст.117 КК України з мотивів наведених вище.

Оскільки дії обвинуваченої кваліфікуються судом за іншою статтею КК, то мотиви зміни вироку, зазначені в апеляційній скарзі прокурора теж задоволенню не підлягають.

Відповідно із ст. 65 КК України - суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу,що передбачає відповідальність за вчинений злочин,враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари , виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості (ст. 372 КПК України).

Призначаючи ОСОБА_6 порання суд враховує відомості про особу обвинуваченої nа характеризуючи дані, саме те, що за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується негативно, вперше притягується до кримінальної відповідальності. /

Обставин , що обтяжували чи пом`якшували б покарання ОСОБА_6 в судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_6 необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання буде призначене покарання у виді позбавлення волі терміном 3 (три) роки за умови реального його відбування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу із змінами прокурора прокуратури Немирівського району ОСОБА_9 та апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.3 ст.135 КК України на

ст. 117 КК України та призначити покарання ОСОБА_6 у виді

3 (трьох) років позбавлення волі.

В решті вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції,а засудженою протягом того ж часу з моменту отримання копії ухвали.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4