УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №1-10/13 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.291 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
підсудного ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляцію прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 2 липня 2016 року у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.365 ч.2 КК України,
Органами досудового слідства ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у тому, що він, працюючи на посаді оперуповноваженого СКР Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області, маючи спеціальне звання старший лейтенант міліції, будучи представником влади і працівником правоохоронного органу, тобто службовою особою, вчинив умисний злочин за наступних обставин.
17.12.2010 року о 9 годині працівники Житомирського РВ: оперуповноважений СКР ОСОБА_7 , слідчий СВ ОСОБА_9 , експерт СТК ЗР ОСОБА_10 та міліціонер-водій ОСОБА_11 відповідно до розстановки нарядів на 17.12.2010 року, затвердженої начальником Житомирського РВ, заступили на добове чергування у складі слідчо - оперативної групи (далі СОГ) Житомирського РВ. Цього ж дня, о 16 годині 22 хвилин до Житомирського РВ надійшло повідомлення від ОСОБА_12 про затримання ОСОБА_13 , який вчинив крадіжку її майна з її будинку АДРЕСА_1 . За вказаним повідомленням, на службовому автомобілі ВАЗ 2104, виїхала вищевказана СОГ. Крім того, разом з ними на місце події виїхав і оперуповноважений СКР Житомирського РВ ОСОБА_14 . Приїхавши на місце події, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_13 і, в порушення ст.ст. 2, 3,5,12,13 Закону України «Про міліцію» та розділу 8 наказу МВС України № 404 від 28.07.94 року, перевищуючи владу, застосовуючи насильство, без будь-якої причини, умисно наніс ОСОБА_13 удар кулаком в область грудної клітини. Від удару ОСОБА_13 упав на землю. Відразу, ОСОБА_7 , в порушення вищевказаних статтей Закону України «Про міліцію», перевищуючи владу, не маючи жодних підстав для застосування до ОСОБА_13 спецзасобів, одягнув на його руки спецзасіб «БР-наручники». В подальшому, відібравши пояснення у громадян ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , всі працівники міліції разом з ОСОБА_13 близько 18 години 30 хвилин на службовому автомобілі поїхали до Житомирської психіатричної лікарні № 1, де ОСОБА_13 був оглянутий лікарем, яка відмовила у госпіталізації останнього. Тоді, ОСОБА_7 , перевищуючи владу та в порушення ст. ст. 2,3,5 Закону України «Про міліцію», помістив ОСОБА_13 у багажник автомобіля і всі працівники міліції поїхали до Житомирського РВ. В подальшому, при доставці ОСОБА_13 до відділу міліції, ОСОБА_7 , перевищуючи владу та застосовуючи насильство, умисно наніс ОСОБА_13 , який знаходився в багажному відділення автомобіля, удар спецзасобом, гумовою палицею в область правого плеча, чим спричинив йому біль. Дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст. 365 КК України, в редакції зазначеної статті станом на 17.12.2010 року.
Дана кримінальна справа судами розглядалась неодноразово. Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 14 січня 2016 року ОСОБА_7 визнано невинним у вчиненні злочину, передбачено ч.2 ст. 365 КК України та виправдано за цим законом за недоведеністю участі у вчиненні злочину. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 4 травня 2016 року, цей вирок, щодо ОСОБА_7 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 2 липня 2016 року клопотання захисника ОСОБА_8 задоволено та кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України повернуто прокурору Житомирської місцевої прокуратури для усунення виявлених порушень. Повертаючи з попереднього судового засідання кримінальну справу прокуророві, суд першої інстанції зазначив, що апеляційний суд визнав ряд доказів обвинувачення недопустимими та неналежними, які зібрані з грубим порушенням КПК України 1960 року та ці порушення не можуть бути усунуті під час судового слідства. Також суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що в обвинувальному висновку не конкретизовано, які саме функції представника влади чи організаційно-розпорядчі виконував міліціонер ОСОБА_7 , виїзджаючи в складі оперативної групи на місце події. Також, на думку місцевого суду, виходячи із обвинувачення, не сформульовано, не конкретизовано, не охарактеризовано особу і не виділено основні повноваження та обов`язки, якими вона була наділена та які виконувала, саме під час вчинення дій по відношенню до ОСОБА_13 , які б чітко відносили цю особу до статусу службової особи, яка відповідно до ст. 365 КК України, є суб`єктом складу даного злочину. Райсуд вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 , чітко не сформульовано, не викладено елементи об`єктивної сторони. Крім того, органом досудового розслідування було визнано потерпілою по справі ОСОБА_16 , якій було завдано шкоду у зв`язку з смертю її чоловіка ОСОБА_13 . Проте, згідно змісту обвинувачення ОСОБА_7 , воно не стосується смерті ОСОБА_13 . Обвинуваченням визначено заподіяною шкодою, розмір витрат на поховання особи, як померлою від заподіяних травм внаслідок злочину, який не інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 . Райсуд вказав, що апеляційний суд не звернув увагу на порушення вимог Кримінально-процесуального кодексу України щодо підслідності та підсудності даної кримінальної справи.
В апеляції прокурор просить оскаржувану постанову суду скасувати та кримінальну справу відносно ОСОБА_7 повернути до Богунського районного суду м. Житомира на новий судовий розгляд зі стадії попереднього судового засідання. Апелянт вказав, що твердження суду першої інстанції про те, що апеляційний суд Житомирської області в своїй ухвалі від 04.05.2016 року в кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст. 365 КК України визнав ряд доказів обвинувачення недопустимими та неналежними і які нібито були отримані з грубим порушенням норм кримінального процесуального законодавства, є неправдивим та абсурдним. При цьому, апелянт наголошує, що суд не вправі при попередньому розгляді справи досліджувати докази та надавати їм оцінку з точки зору достатності та достовірності. Також прокурор зазначив, що райсуд не врахував, що при повторному розгляді справи в Богунському райсуді м. Житомира 14.04.2015 року прокурором було винесено постанову про зміну обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 365 КК України в редакції статті станом на 17.12.2010 року. Крім того, повертаючи справу прокуророві для усунення порушень-, суд першої інстанції залишив без уваги той факт, що дана справа неодноразово розглядалась райсудами і двічі переглядалась апеляційним судом, яким не встановлені порушення КПК України в редакції 1960 року, які б перешкоджали розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, думки прокурорів, які підтримали апеляцію, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти її задоволення, перевіривши постанову суду в межах, передбачених ст.365 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню.
Згідно матеріалів справи, ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 04.05.2016 року скасовано вирок Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2016 року щодо ОСОБА_7 , а справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі. Однак, незважаючи на вказівку суду апеляційної інстанції, Богунський районний суд м. Житомира призначає попередній розгляд справи і за результатами його розгляду, виносить постанову від 2 липня 2016 року про повернення кримінальної справи щодо ОСОБА_7 прокуророві для усунення виявлених порушень.
Відповідно до ст. 249-1 КПК України 1960 року справа повертається прокуророві в разі суттєвого порушення вимог ст.ст. 228-232 цього Кодексу. Однак, виходячи із змісту оскаржуваної постанови, колегія суддів вважає, що суд фактично постановив судове рішення про направлення справи на додаткове розслідування.
При цьому, райсуд, на стадії досудового розгляду справи, не досліджуючи докази у справі, вдався до їх оцінки з точки зору достатності та достовірності, що є грубим порушенням норм кримінального процесуального закону. Крім того, висновки суду першої інстанції в оскаржуваній постанові суперечать вказівкам та висновкам суду апеляційної інстанції, викладеним в ухвалі апеляційного суду Житомирської області від 04.05.2016 року. Зокрема, з незрозумілих причин, місцевий суд неправильно виклав зміст ухвали суду апеляційної інстанції з приводу оцінки ряду доказів у справі, стверджуючи що апеляційний суд визнав їх недопустимими і неналежними, що не відповідає дійсності.
Що стосується підсудності даної кримінальної справи, то апеляційний суд, направляючи справу на новий розгляд, не змінив її.
З огляду на викладене, апеляція прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова, яка є передчасною з вищезазначених підстав, підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до того ж суду в тому ж складі.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах,-
Апеляцію прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 2 липня 2016 року скасувати і кримінальну справу щодо ОСОБА_7 направити на новий судовий розгляд до того ж суду в тому ж складі.
Судді: