Провадження 1 кп/200/66/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 квітня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: Головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
перекладача ОСОБА_4
з участю:
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семипалатинськ республіки Казахстан, громадянина республіки Казахстан, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИВ
30.07.2014 року близько 10-00 годин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Рено-Майстер» д/н НОМЕР_1 , рухався по пр. Гагаріна з боку вул. Казакова у напрямку вул. Запорізьке шосе у м. Дніпропетровську. Під час руху ОСОБА_6 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «Нерегульований пішохідний перехід» та дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід», розташованого в районі е/о № 629, перед яким в правій суміжній смузі зупинився маршрутний транспортний засіб, водій якого надавав дорогу пішоходам ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , які рухалися справа наліво по ходу його руху, не зменшив швидкість руку керованого ним автомобіля та при потребі не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив свій рух, внаслідок чого скоїв на них наїзд.
Внаслідок ДТП потерпілій ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої ліктьової кістки у середній третині зі змішенням уламків; двох синців по внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу з переходом на задню поверхню правого передпліччя у верхній третині, по задній поверхні лівої вушної раковини з переходом в завушну область ліворуч, садна по внутрішній поверхні правого передпліччя, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день).
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Рено-Мастер» д/н НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, які гласять:
- п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
- п. 18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», невиконання яких перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю та пояснив, що він 30.07.2014 року близько 10.00 години, керуючи технічно справним автомобілем «Рено-Мастер» д/н НОМЕР_1 , який належить його цивільній дружині ОСОБА_8 , рухався по пр. Гагаріна з боку вул. Казакова у напрямку вул. Запорізьке шосе у м. Дніпропетровську, у лівій смузі зі швидкістю приблизно 20 км/год. Перед ним рухався мікроавтобус «Богдан». Під час руху, наближаючись до пішохідного переходу, розташованого в районі магазина «Мастер» зазначений мікроавтобус прийняв вправо і зупинився перед пішохідним переходом. Він продовжив рух по лівій полосі і коли під`їхав до пішохідного переходу, то побачив, як по пішохідному переходу рухаються два пішохода жінка та чоловік. Пішоходи вийшли на проїзну частину перед маршрутним таксі та переходили проїзну частину по пішохідному переходу, позначеному «зеброю». Побачивши пішоходів, він одразу застосував міри екстреного гальмування, але наїзду уникнути не вдалося і наїзд стався на пішохідному переході передньою середньою частиною його автомобіля. Після цього він вийшов з автомобіля, підбіг до пішоходів та на своєму автомобілі відвіз потерпілу до лікарні, де надав їй грошові кошти для здійснення рентгену. У подальшому він перерахував потерпілій грошові кошти. В скоєному щиро кається. Позов потерпілої щодо матеріальної шкоди визнає у повному обсязі, з відшкодуванням моральної шкоди не згоден.
Окрім визнання своєї провини обвинуваченим, його провина повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:
А також письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:
-протоколом огляду місця ДТП від 30.07.2014 року і схемою до нього, згідно якого ДТП сталося в районі е/о № 629 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську на пішохідному переході на відстані 4,1 м від правого краю дороги при ширині проїжджої частини 7,0 м, на відстані 3,4 м від межі пішохідного переходу зліва по напрямку руху пішоходів. ( т.1 а.с. 6-10);
-довідкою КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16» від 30.07.2014 року, згідно якої гр. ОСОБА_5 зверталася до лікарні з діагнозом: закритий перелом лівої ліктьової кістки зі змішенням уламків. ( т.1 а.с. 12);
-висновком судово-медичної експертизи № 3059-е від 13.08.2014 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої ліктьової кістки у середній третині зі змішенням уламків; двох синців по внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу з переходом на задню поверхню правого передпліччя у верхній третині, по задній поверхні лівої вушної раковини з переходом в завушну область ліворуч, садна по внутрішній поверхні правого передпліччя, які могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі о такий (такі), якими могли бути і виступаючи частини рухаючогося транспортного засобу, за умов дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони утворилися незадовго до звернення потерпілої за медичною допомогою, тобто в термін, на який вказує потерпіла та слідчий у постанові. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні, більш як 21 день, п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу. ( т. 1 а.с. 35-38);
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 16.08.2014 року, у ході якого ОСОБА_6 , знаходячись на місці скоєння ДТП, показав напрямок руху його автомобіля та розказав про обставини скоєння наїзду на пішоходів та вказав місце наїзду на пішоходів. ( т.1 а.с. 55-62);
-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 від 06.10.2014 року, у ході якого ОСОБА_5 , знаходячись на місці скоєння ДТП, розказала та показала місце наїзду на неї автомобіля «Рено», темп свого руху по пішохідному переходу. ( т.1 а.с. 77-86).
-висновком авто технічної експертизи № 70/27-649 від 17.09.2014 року, згідно якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Рено Мастер» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути наїзду на пішоходів для водія автомобіля «Рено Мастер» ОСОБА_6 визначалася виконанням ним вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх. При заданому механізмі, дії водія автомобіля «Рено Мастер» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. ( т.1 а.с. 70-72);
-речовим доказом автомобілем «Рено Мастер» д/н НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у його власника ОСОБА_8 ( т.1 а.с. 53).
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого доведена повністю, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи. Дії ОСОБА_6 , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, враховуючи тяжкість скоєного, пом`якшувальну покарання обставину - щире каяття обвинуваченого; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, частково відшкодував спричинену злочином матеріальну шкоду, і вважає, що обвинуваченому може бути призначене покарання у вигляді обмеження волі зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком, без позбавлення права керування транспортними засобами, що є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого в повному обсязі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у сумі 3029,47 грн., який виразився у витратах на ліки та придбання пластини накісткової блокуючої підлягає задоволенню частково, як обґрунтований з врахуванням часткового відшкодування обвинуваченим у сумі 600 грн. шкоди. Вирішуючи питання про позов потерпілої ОСОБА_5 щодо стягнення моральної шкоди у сумі 30 000 грн., яка заподіяна їй в результаті скоєння злочину і що виразилася у фізичних та моральних стражданнях в результаті спричинення їй тілесних ушкоджень, суд враховуючи обставини вчинення злочину і його наслідки виходячи з принципів справедливості, зваженості та розумності, вважає необхідним позов про стягнення морального збитку задовольнити частково у сумі 10 000 грн.
Керуючись ст. ст.368, 370, 371 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ
Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п. 2,3,4 ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, не міняти свого місця проживання без повідомлення кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 особисте зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 2429 ( дві тисячі чотириста двадцять дев`ять) гривень 47 копійок.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області при проведенні судової авто технічної експертизи у сумі 393 (триста дев`яносто три) гривні 12 копійок.
Речовий доказ: автомобіль «Рено Мастер» д/н НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 вважати повернутим власнику.
На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Бабушкінського районного суду ОСОБА_1
м. Дніпропетровська