Дата документу Справа № 330/271/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/650/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №330/271/15-к
Категорія: ст.185 ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Якимівки Якимівського району Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся захисник ОСОБА_8 від 30.03.2016 року /т. 2 а.п. 82-86/, в якій просить вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 28.01.2016 року щодо ОСОБА_7 /т. 2 а.п. 61-62/ скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування скарги апелянт послався на наступні обставини:

- у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили факт того, що власником бензопили є не ОСОБА_9 , а його дядька ОСОБА_12 , який відповідно до ч. 3 ст. 55 КПК України заяву про залучення його до провадження як потерпілого, не подавав, своєї згоди на це не надавав, та в якості свідка власник бензопили відповідно до ч. 7 ст. 55 КПК України також допитаний не був;

- під час досудового провадження стороною обвинувачення не були надані докази вартості викраденої бензопили, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України не була проведена судова експертиза для визначення розміру матеріальних збитків, а довідка про вартість з магазину не може бути належним та допустимим доказом вартості саме викраденої пили, оскільки у довідці магазина ЧП ОСОБА_13 зазначена вартість нової бензопили, хоча викрадена бензопила є не новою та її вартість значно менша нової;

- у судовому засіданні вилучена бензопила не оглядалась, тому вона не може бути визнана речовим доказом відповідно до ст. 357 КПК України, та бути належним та допустимим доказом відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 КПК України;

- судом було встановлено, що ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 320 грн., проте, під час судового засідання потерпілий ОСОБА_14 пояснив, що загальна вартість викраденого складає 110 грн., однак суд, без проведення судової експертизи для визначення розміру матеріальних збитків, у порушення вимог ст. 23 КПК України, не прийняв ці пояснення до уваги та взагалі не зазначив це у вироку суду;

- довідка центрального ринка смт Якимівка про вартість продуктів харчування не може бути належним та допустимим доказом вартості саме викрадених продуктів харчування, так як відображує їх ринкову вартість, в судовому засіданні вилучені продукти харчування не оглядались, тому вони не можуть бути визнані речовими доказами та бути належними та допустимими доказами;

- згідно з підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу, Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік» у 2015 році кримінальна відповідальність наставала, якщо вартість викраденого чужого майна перевищувала 121 грн. 80 коп., тому, крадіжка майна у ОСОБА_14 , який визначив загальну вартість викраденого у сумі 110 грн., має вважатися дрібною, відповідальність за яку передбачена ст. 51 КУпАП.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 03.12.2009 року, та остаточно призначено покарання у виді трьох років десяти днів позбавлення волі.

Початок строку постановлено відраховувати з моменту його затримання.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

- 11.10.2005 року Якимівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік;

- 08.12.2005 року Якимівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 03.12.2009 року Якимівським районним судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком 3 роки; 21.10.2011 року постановою Якимівського районного суду Запорізької області випробувальний строк скасований, направлений в місця позбавлення волі; 26.08.2014 року на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.08.2014 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 11 днів.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті було прийняте рішення про здійснення судового розгляду за відсутності обвинуваченого та його захисника апелянта по провадженню.
Захисник обвинуваченого був повідомлений належним чином, отримав повідомлення суду про місце та час розгляду апеляційної скарги, в якій відповідно до норм ст. 396 КПК України просив розглядати її за його відсутності, у тому числі за відсутності сторін.
Обвинувачений згідно з даними поштових повідомлень апеляційну скаргу захисника отримав, про місце, дату і час розгляду якої був повідомлений належним чином, тобто за адресою проживання, але на пошту за отриманням повідомлення суду не з`явився, що колегія суддів у сукупності з встановленими обставинами розцінює як небажання брати участь під час апеляційного розгляду та погодження з клопотанням його захисника про розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін, тобто і обвинуваченого. Обвинуваченим заперечення на апеляційну скаргу захисника не подавались.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок перевіряється в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції визнав обвинуваченого винним у вчиненні двох крадіжок майна при обставинах, наведених у вироку.

А саме:

- 02 грудня 2014 року, приблизно о 10 годині, крадіжки бензопили марки «Карпати», по якій потерпілим був визнаний ОСОБА_9 та встановлена матеріальна шкода на суму 1 000 гривень;

- 04 лютого 2015 року, приблизно о 21 годині, крадіжки продуктів харчування: трьох сіток картоплі, вагою по 20 кг кожна загальною вагою 60 кг, вартістю 4 грн. за 1 кг, загальною вартістю 240 грн., однієї банки з медом ємкістю 0,5 л вартістю 40 грн., однієї банки з варенням, ємкістю 0,5 л вартістю 40 грн., по якій потерпілим був визнаний ОСОБА_14 та встановлена матеріальна шкода на загальну суму 320 грн.

В апеляційній скарзі заявлені вимоги про скасування вироку та закриття кримінального провадження з тих підстав, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

При цьому апелянт, не спростовуючи висновки суду про вчинення обвинуваченим зазначених у вироку крадіжок та не спростовуючи досліджені судом першої інстанції докази та встановлені ним обставини, свої вимоги по ухваленню апеляційною інстанцією нового рішення, обґрунтовує тим, що по першому епізоду невірно був встановлений потерпілий, а по другому епізоду крадіжки відсутня сума шкоди, яка дає підстави для притягнення до кримінальної відповідальності.

Колегія суддів не може погодись з обґрунтованістю вимог апеляційної скарги, виходячи з того, що вони спростовуються доказами та висновками, викладеними судом в обвинувальному вироку, і не узгоджуються з нормами ст. ст. 22, 23 та ч. 3 ст. 404 КПК України.

Не наведено в апеляційній скарзі і даних про те, що суд допустив неповноту, не розглянув клопотання сторони захисту про дослідження додаткових доказів на спростування обвинувачення, допустив порушення або неповноту при встановленні обставин, пов`язаних з вчиненими крадіжками, у тому числі не оглянув бензопилу та продукти харчування відповідно до наявного на те клопотання сторін або сторони провадження, про що зазначено в апеляційній скарзі.

Отже, в апеляційній скарзі не є предметом оскарження той факт, доведений стороною обвинувачення на підставі наданих доказів, що обвинувачений вчинив ці дві крадіжки. Не є предметом оскарження і фактичні обставини їх вчинення, наведені в мотивувальній частині вироку відповідно до вимог ст. 374 КПК України.

Згідно зі ст. 55 КПК України законодавцем визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Під час судового розгляду був допитаний ОСОБА_9 , який стороною обвинувачення був представлений суду як потерпіла особа від злочину, що знайшло підтвердження, а також свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , який купив у обвинуваченого бензопилу марки «Карпати».

Так суд на підставі досліджених доказів встановив, що крадіжка бензопили марки «Карпати» була вчинена за місцем проживання ОСОБА_9 і була йому повернута після вилучення у свідка ОСОБА_11 .

Встановлені судом обставини давали достатні підстави для висновку, що саме ОСОБА_9 крадіжкою була спричинена матеріальна шкода, яка була усунена фактом повернення потерпілому бензопили у володіння.

Доводи захисника про те, що безпідставно потерпілим по цій крадіжці був визнаний ОСОБА_9 , є неспроможними.

Враховуючи наведені докази, а також пояснення свідка ОСОБА_16 , дані протоколів: огляду місця події від 30.01.2015 року за місцем проживання ОСОБА_9 , огляду бензопили від 10.02.2015 року та проведення слідчого експерименту від 07.02.2015 року, під час якого обвинувачений у присутності понятих детально пояснив і показав як викрав бензопилу за місцем проживання ОСОБА_9 , суд правильно встановив фактичні обставини і дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні крадіжки бензопили.

Погоджується колегія суддів й з висновками суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні крадіжки продуктів харчування у потерпілого ОСОБА_14 .

Ці свої висновки суд зробив на підставі пояснень потерпілого ОСОБА_14 , наведених у вироку, згідно з якими останній підтвердив у суді перелік викрадених у нього продуктів, іншу суму шкоди не визначав, а також даних протоколу проведення слідчого експерименту від 07.02.2015 року, під час якого обвинувачений у присутності понятих пояснив і детально показав як вчиняв крадіжку. Врахував суд і довідку про вартість картоплі та меду на ринку на підтвердження суми шкоди, яка складає 320 грн. і підпадає під кримінальну відповідальність.

Під час судового розгляду обвинувачений визнав себе винним у вчиненні крадіжки картоплі, банок меду та варення, пояснив як вчиняв крадіжку, обставини події та суму шкоди не ставив під сумнів та не оскаржував.

Колегія суддів вважає недоведеними та неспроможними доводи апелянта про те, що в діях обвинуваченого по крадіжці продуктів харчування у потерпілого ОСОБА_14 , відсутній склад злочину.

Згідно зі змістом вироку та даними судового кримінального провадження, суми шкоди по вартості бензопили та предметів харчування на підставі довідок не були предметом оскарження з боку сторони захисту, бензопила, картопля, банка меду і банка варення були повернуті, матеріальні збитки по цим крадіжкам потерпілими не заявлялись і вони відсутні, у зв`язку з чим, суд, на думку колегії суддів, на підставі наданих та досліджених ним доказів мав достатні підстави визнавати суми шкоди доведеними.

В апеляційній скарзі фактично предметом оскарження визначені не суми шкоди, а суми матеріальних збитків, які по кримінальному провадженню, як по епізоду крадіжки бензопили, так і по другому епізоду - крадіжки продуктів харчування, потерпілими не заявлялись, судом не встановлювались, що виходить за межі питань, по яким суд прийняв рішення.

Колегія суддів не встановила даних і про те, що під час підготовчого судового засідання сторона захисту висловлювала заперечення по змісту обвинувального акта.

Отже, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого по двом епізодам крадіжок за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та з проникненням у сховище.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України.

За вчинений злочин, з урахуванням вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, даних про його особу, всіх обставин по провадженню, призначив обвинуваченому за два епізоди крадіжки покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

З урахуванням вчинення обвинуваченим нових злочинів в період умовно дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, суд призначив остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання десяти днів позбавлення волі з невідбутого покарання за попереднім вироком.

В апеляційній скарзі не наведені аргументовані і переконливі доводи про порушення судом вимог ст. 370 КПК України, а також правові підстави для ухвалення апеляційною інстанцією нового рішення із закриттям кримінального провадження, у зв`язку з чим, вирок суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 від 30.03.2016 року в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4