Справа № 442/2721/16-к
Провадження № 1-кп/442/185/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002179 від 30.09.2015 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Орів Сколівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 29 вересня 2015 року приблизно о 18 год. 30 хв. на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин умисно наніс удар кулаком в область обличчя і три удари металевим прутом в голову ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді трьох синців, що розташовувались в ділянці спинки носа ближче до перенісся та в ділянці правої і лівої очниці більше зліва, однієї рани на фоні синця в ділянці спинки носа та ран в тім`яній ділянці волосяної частини голови зліва; відкритого перелому кісток носа та закритої важкої черепно-мозкової травми у вигляді перелому склепіння черепа зліва та забою головного мозку легкого ступеня, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 549 від 02 жовтня 2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що були небезпечними для життя в час їх заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю і суду пояснив, що 29 вересня 2015 року до нього приїхав брат його дружини, який був напідпитку. У них виникла сварка під час якої він вдарив його арматурою по голові. У вчиненому щиросердечно розкаюється, обіцяє в майбутньому більше злочинів не вчиняти. Просить суворо його не карати, так як у нього на утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей.

Потерпілий ОСОБА_5 претензій до обвинуваченого немає, пробачив йому, просить суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю у вчиненому кримінальному правопорушенні, а його обставини не оспорюються учасниками кримінального провадження, зокрема потерпілим та обвинуваченим, та вони не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, то суд, впевнившись у правильному розумінні обвинуваченим ОСОБА_6 змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності їхніх позицій відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він умисно наніс тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Доведеність вини і така кваліфікація дій підсудного в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності ОСОБА_6 у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

При призначенні покарання обвинуваченому (підсудному) суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Суд) передбачено, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".

У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд указав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи".

Сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, при відсутності інших об`єктивних та суб`єктивних обставин, які в сукупності не створюють обґрунтованої впевненості суду, зокрема, в необхідності обрання обвинуваченому більш тяжкого виду покарання, не може свідчити за його беззастережним обранням, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З урахуванням наведеного, аналізу особи винного як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним повністю, щиросердечно розкаюється, позитивно характеризується, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, яких виховує сам ( дружина перебуває за кордоном протягом 2 років), відсутність претензій з боку потерпілого, суд вважає, що перевиховання ОСОБА_6 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75, п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури в інтересах Дрогобицької міської лікарні №1 підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки обвинуваченим ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду витрати на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 3458,00 грн.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому, особисте зобов`язання, - залишити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та обрати йому покарання п`ять років позбавлення волі

На підставі ст. 75, п. 2, п. 3, п. 4 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо він протягом трьох років з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись для реєстрації в дані органи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому, особисте зобов`язання, - залишити до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь Дрогобицької міської лікарні №1 - 3458 ( три тисячі чотириста п`ятдесят вісім) гривень витрат, затрачених на лікування потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1