Справа № 308/3245/16-к
Провадження № 1-кс/308/994/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2016 р. м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 286 ч. 2, 135 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 07.02.2016 р., біля 20 год. 05 хв., ОСОБА_5 рухаючись на автомобілі марки «VOLVO», модель «850», р/н НОМЕР_1 , по вул. Перемоги в с. Сторожниця Ужгородського району в напрямку м. Ужгород напроти будинку № 81, в порушення вимог п. 2.10 (а), п. 10.1, п. 12.4, п. 12.1, п. 1.10, п. 1.10 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням в результаті чого, своєю правою передньою частиною автомобіля допустив наїзд на пішохода громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку АДРЕСА_2 , яка йшла в попутному напрямку по узбіччю правої сторони дороги відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження та залишилася без свідомості на місці пригоди, а ОСОБА_5 на вказаному автомобілі втік з місця події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 259 від 22.03.2016 р., при судово-медичній експертизі, а також даних медичної документації (реанімаційного, хірургічного та травматологічного відділення УЦМКЛ №1465/87/355 від 07.02.2016 р, заповнена на її ім`я) у потерпілої ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ. Забій головного мозку I-II ступенів з вираженою неврологічною симптоматикою, скальпована рана лобної ділянки голови, ЗТГК. Перелом 3-7 ребер справа по лопаточній лінії з невеликим зміщенням кісткових фрагментів, двобічний гемо пневмоторакс, двоетапний розрив селезінки (виконана сплененктомія), закритий уламковий перелом акроміального кінця правої ключиці із зміщенням, компресійний перелом тіла 12 грудного хребця I ступеню, травматичний шок IІ ступенів.
Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів з прикладанням значної сили, якими найбільш ймовірно, могли бути виступаючі частини легкового автомобіля з послідуючим запрокидуванням тіла на капот і на лобове скло з послідуючим падінням тіла і ударом його об підлеглу тверду нерівну поверхню. Вищеописані тілесні ушкодження по своєму характеру були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно з п. 2.1.1. (б) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Вищеописані тілесні ушкодження виникли і характерні для ДТП (наїзд на пішохода) і вкладаються в час і місце пригоди, яка мала місце 07.02.2016 р.

Згідно із висновком судової автотехнічної експертизи № 128 від 02.03.2016 р., по дослідженню технічного стану автомобіля «VOLVO», модель «850», р/н НОМЕР_1 , на момент огляду і експертного дослідження гальмівна система, система рульового керування та світлова система, знаходились у працездатному стані і могли виконувати функції передбачені конструкцією.

Згідно із висновком судової автотехнічної експертизи № 129 від 02.03.2016 р., встановлено наступне: у даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «VOLVO», модель «850», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти згідно вимог пунктів 2.10 (а); 10.1; 12.4 та 12.1 ПДРУ з посиланням на терміни «безпечна швидкість» та узбіччя, які є в п. 1.10 ПДРУ. Технічна можливість уникнути даної пригоди заключається для ОСОБА_5 у виконанні вимог Правил дорожнього руху України, а саме пунктів 10.1; 12.4 та 12.1 з посиланням на терміни «безпечна швидкість» та узбіччя, які є в п.1.10 даних Правил.

З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля VOLVO», модель «850», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_5 , який керуючи транспортним засобом не вибрав безпечну швидкість руху, перед зміною напрямку руху не переконався в безпечності маневру, виїхав на праве узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася правим узбіччям в попутному напрямку.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 07.02.2016 р., біля 20 год. 05 хв., рухаючись на автомобілі марки «VOLVO», модель «850», р/н НОМЕР_1 , по вул. Перемоги в с. Сторожниця Ужгородського району в напрямку м. Ужгород, напроти будинку № 81 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме п. 2.10 (а), п.10.1, п. 12.4, п. 12.1, п. 1.10, п. 1.10, своєю правою передньою частиною автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку АДРЕСА_2 , яка йшла в попутному напрямку до м. Ужгород по узбіччю правої сторони дороги відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого, остання отримала тілесні ушкодження та залишилася без свідомості на місці пригоди, а ОСОБА_5 на вказаному автомобілі втік з місця події.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 259 від 22.03.2016 р., у потерпілої ОСОБА_7 , вищеописані тілесні ушкодження по своєму характеру були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою згідно п. 2.1.1. (б) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями сам поставив ОСОБА_7 в небезпечний для життя стан, після чого, маючи реальну можливість надати їй допомогу, завідомо залишив її без медичної допомоги, усвідомлюючи, що остання перебуває в небезпечному для житті стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень, покинув на вказаному автомобілі місце дорожньо-транспортної пригоди з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини та заховав знаряддя вчинення злочину, а саме автомобіль марки «VOLVO», модель «850», р/н НОМЕР_1 , у полі, напроти будинку № 133 по вул. Перемоги у с. Сторожниця.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, а саме завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, коли винна особа сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час не має постійного місця роботи, вчинив тяжкий злочин, санкція статті якого передбачає позбавленні волі на строк від трьох до восьми років, а тому може переховуватися від органу досудового розслідування прокурора та суду, чим перешкоджати встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та захисника з приводу обрання запобіжного заходу, перевіривши матеріали клопотання, вважаю, що таке є обґрунтованим і підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкція статті якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

За матеріалами справи підозра ОСОБА_5 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Також досудовим слідством встановлено наявність ризику, передбаченого п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, слідчий суддя виходить із того, що згідно матеріалів клопотання та пояснень підозрюваного він фактично постійно проживає в АДРЕСА_1 .

Разом з цим, при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 286 ч. 2, 135 ч. 1 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальні обов`язки:

прибувати до слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 із встановленою періодичністю, а саме щовівторка в період дії даної ухвали;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 30 травня 2016 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_5 направити до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1