Справа № 346/2703/16-к
Провадження № 11-кп/779/519/2016
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 23 вересня 2016 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз засудженого 01.04.2015р. Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.185, 389 КК України до 4 місяців арешту, на утриманні неповнолітніх дітей немає, засуджено за ч.3 ст.185 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 залишено - тримання під вартою, початок відбування покарання постановлено рахувати з часу його затримання з 26 квітня 2016 р. 16 год. 50 хв. та продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 22 листопада 2016 року включно.

Постановлено зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 час утримання під вартою з 26 квітня 2016 р. по день винесення вироку 23.09.2016 року відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 в дохід держави процесуальні витрати за проведення трасологічних експертиз в сумі 2 286 (дві тисячі двісті вісімдесят шість) грн. 96 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнено частково та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 6 478 грн. матеріальної та 10 000 грн. моральної шкоди.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст.100 КПК України.

Згідно вироку обвинувачений таємно викрав чуже майно, вчинено повторно, поєднане з проникненням в приміщення за таких обставин.

ОСОБА_10 , будучи засуджений 01.04.2015 року Коломийським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України, до покарання у вигляді арешту на строк 4 місяці, після звільнення із місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та під час непогашеної судимості вчинив повторне кримінальне правопорушення.

Так, 01.03.2016 о 00.30 год. обвинувачений, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, незаконно проник в господарство, що в АДРЕСА_2 , власником якого є потерпілий ОСОБА_12 .

Знаходячись у вказаному господарстві ОСОБА_10 шляхом віджиму вхідних дверей проник у будинок з метою викрадення майна ОСОБА_12 , звідки таємно викрав; аудіо колонки марки F8D в кількості 2 шт., загальною вартістю 480 грн., бувші в користуванні, мініатюрну картинку, розміром 4,5 см. х 6,5 см., в кількості 1 шт., бувшу в користуванні, вартістю 45 грн., дерев`яну шкатулку вирізьблену в кількості 1 шт., бувшу в користуванні, вартістю 120 грн., дерев`яну інкрустовану соломкою шкатулку в кількості 1 шт., бувшу в користуванні, вартістю 220 грн., буси глиняні в кількості 1 шт., бувші в користуванні, вартістю 290 грн., фігурку із мініатюрою замка в кількості 1 шт., бувшу в користуванні, вартістю 80 грн., компакт-диск DVD 4,7 GB в кількості 1 шт., бувший в користуванні, вартістю 12 грн., молитвеник із зображенням «Святого Миколая» в кількості 1 шт. 1908 року, бувший в користуванні, вартістю 340 грн., чайник алюмінієвий в кількості 1 шт., бувший в користуванні, вартістю 120 грн., чайник мідний в кількості 1 шт., бувший в користуванні, вартістю 170 грн., кубок (фужер) металічний в кількості 1 шт., бувший в користуванні, вартістю 220 грн. та одну керамічну тарілку, бувшу в користуванні, вартістю 150 грн.

Після чого, обвинувачений із викраденим майном місце вчинення кримінального правопорушення покинув та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Вчиненим кримінальним правопорушенням ОСОБА_10 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_12 на загальну суму 2 247 грн.

03.03.2016, о 01.45 год., обвинувачений, продовжуючи свої злочинні дії, з метою таємного викрадення чужого майна діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті заволодіння чужим майном, незаконно проник в господарство за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого являється потерпілий ОСОБА_7 .

Знаходячись у вказаному господарстві, ОСОБА_10 шляхом віджиму вікна проник в будинок з метою викрадення майна ОСОБА_7 , звідки таємно викрав мідні труби, призначені для опалювальної системи, діаметром 22 мм., в кількості 10 шт., кожна довжиною по 2,35 м., загальною довжиною 23,50 м., вартістю за один метр 118 грн., мідні труби в кількості 3 шт., кожна довжиною по 1,90 м., загальною довжиною 5,70 м., в кількості 4 шт., кожна довжиною по 1,60 м., загальною довжиною 6,40 м., мідні труби діаметром 18 мм., в кількості 3 шт. кожна довжиною по 2,40 м., загальною довжиною 7,20 м., вартістю один метр 112 грн., та мідні труби діаметром 15 мм., в кількості 1 шт., довжиною 2,40 м., вартістю один метр - 92 грн.

Після чого, обвинувачений із викраденим майном місце вчинення кримінального правопорушення покинув та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд і вчиненими діями спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 5 228 грн.

У апеляційній скарзі потерпілий-цивільний позивач ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову та стягнути із ОСОБА_10 20 000 грн. моральної шкоди. Вважає, що суд при призначенні покарання не врахував те, що ОСОБА_10 неодноразово судимий, необґрунтовано відніс до обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, його позитивну характеристику за місцем проживання та молодий вік, відсутність претензій від потерпілого ОСОБА_12 . Також вважає, що поведінка обвинуваченого в судовому засіданні не свідчила про його розкаяння, а розмір моральної шкоди, визначений судом, не відповідає ступеню моральної шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням. Також покликається на погіршення стану здоров,я, та перенесені душевні страждання, яких зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відносно нього.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 вважає вирок незаконним у зв`язку із невідповідністю ступеня тяжкості кримінального правопорушення його особі внаслідок суворості покарання. Просить вирок суду змінити, призначивши йому менш суворе покарання. Вважає, що судом при призначенні покарання не враховано його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, його позитивну характеристику за місцем проживання та молодий вік, відсутність претензій від потерпілого ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив вирок суду в частині призначеного покарання залишити без змін, та збільшити суму моральної шкоди, пояснення потерпілого ОСОБА_7 , та його представника, які просили змінити вирок в частині відшкодування моральної шкоди, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 , та його захисника, які вважають вирок незаконним і просили його змінити, призначивши йому менш суворе покарання, а в частині збільшення стягнення моральної шкоди відмовити, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 Кримінального процесуального кодексу України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Згідно ч.ч.1,2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно зі ст.454 ЦК розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача.

Частково задовольняючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, відповідно мотивував свою позицію тим, що її розмір є дещо завищеним.

Відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд з урахуванням ступеню перенесених потерпілим моральних страждань, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення на його користь 10 000 грн. моральної шкоди, відповідно мотивувавши таку позицію.

Згідно з вимогами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.п.1,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання , призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.3 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи, склад сім`ї (наявність на утриманні дітей) матеріальний стан.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, та його молодий вік .

Суд, у відповідності до вимог ст.66 КК України, встановивши обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, визнав його щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність претензій у потерпілого ОСОБА_12 до обвинуваченого та призначив покарання в межах санкції ч.3ст.185 КК України, ближче до мінімальної.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнав повторність вчинення злочинів та рецидив злочинів.

Отже, судом при призначенні покарання враховано обставини, на які обвинувачений покликається в апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає апеляційні доводи обвинуваченого про зміну вироку в частині пом`якшення виду покарання необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції достатньо обґрунтував та мотивував свою позицію про те, що виправлення обвинуваченого неможливе без його ізоляції від суспільства, а призначення менш суворої міри покарання не матиме достатнього виховного і виправного впливу на обвинуваченого, що суперечить основним завданням кримінального покарання.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційних скарг потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 не вбачається.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що, оскільки, як досудовим слідством, так і судом «повторність» було визнано як кваліфікуючу ознаку вчинення кримінального правопорушення, а суд необґрунтовано визнав дану обставину такою, що обтяжує покарання, тому таке покликання суду з мотивувальної частини вироку слід виключити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду від 23 вересня 2016 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 КК України без змін.

Виключити із мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину повторно.

На ухвалу протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4