Справа №: 272/1132/15-к
Провадження № 1-кп/272/4/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2016 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000220 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маркова Волиця Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, студента Житомирського національного агроекологічного університету, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ч.2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Маркова Волиця Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за ч.1ст.122, ч.2 ст. 296 КК України

ВСТАНОВИВ :

31 травня 2015 року близько 6 години в с. Мостове Андрушівського району Житомирської області, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, підійшли до потерпілого ОСОБА_4 , який знаходився на обочині проїжджої частини, що розміщена по вул. Окунєва, навпроти кладовища в с. Мостове. При цьому ОСОБА_7 висловлюючись нецензурною лайкою, діючи умисно, безпричинно наніс не менше двох ударів по голові останнього, один з яких прийшовся у ліву частину обличчя, в результаті чого потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока, які згідно висновку експертизи №80 відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я. В цей час ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно наніс не менше трьох ударів по голові ОСОБА_4 , один з яких прийшовся в потилицю.

Крім того, під час вчинення зазначених хуліганських дій, у цьому ж місці та в цей же час, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс не менше трьох ударів в різні частини тіла ОСОБА_4 , в результаті чого потерпілий ОСОБА_4 від отриманих ударів, не втримавши рівновагу, впав з висоти власного зросту на узбіччя автодороги, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді заднє-латерального вивиху лівого передпліччя з переломом голівки лівої променевої кістки, що не є небезпечним для життя, але призвело до довготривалого розладу здоров`я, які згідно з висновком експерта № 62 від 18. 06. 2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та пояснив, що 31.05.2015 року близько шостої години ранку, разом із своїм другом ОСОБА_7 . ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , рухався на автомобілі «Міцубісі» з с. Мостове Андрушівського району до села с. Сокільча Попільнянського району. По дорозі на обочині дороги помітив колишню однокласницю ОСОБА_11 , яка стояла із невідомим йому хлопцем. Попросив зупинитись біля них, вийшов із автомобіля, підійшов до ОСОБА_11 і почав з нею розмовляти. Запитав у неї ким приходиться їй хлопець який стоїть з нею, однак вона не відповіла. В розмову втрутився ОСОБА_7 , який знаходився в автомобілі біля відкритого вікна, та почав з`ясовувати чому вона не відповіла. Коли потерпілий сказав, що він сам може пояснити, ким він приходиться ОСОБА_11 , то ОСОБА_7 вийшов із автомобіля, підійшов до ОСОБА_4 та між ними виникла словесна суперечка і вони відійшли від автомобіля. ОСОБА_6 в цей час розмовляв з ОСОБА_11 і суперечки не бачив. Почув конфлікт, закричала ОСОБА_11 , він оглянувся і побачив ОСОБА_7 з ОСОБА_4 , які вже лежали на землі і боролись. Побачивши це, він підійшов до них, але будь-яких ударів потерпілому не наносив, а лише розборонив, забравши ОСОБА_7 , запитав чи потрібна допомога потерпілому і вибачився перед ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав частково та пояснив, що 31.05.2015 року близько 6 години ранку їхали автомобілем з с. Мостове Андрушівського району до села с. Сокільча Попільнянського району. По дорозі, в с. Мостове навпроти кладовища ОСОБА_12 побачив свою колишню однокласницю, яка стояла на обочині дороги разом із невідомим хлопцем. Зупинившись біля неї, ОСОБА_13 вийшов із автомобіля, почав розмовляти з нею. Під час даної розмови ОСОБА_14 не відповіла, ким їй приходиться хлопець, з яким вона стояла. Це стало причиною, по якій він вийшов із автомобіля, підійшов до потерпілого, взяв за плече і відвів в сторону. В ході виниклої між ними суперечки ОСОБА_7 , тримаючи потерпілого лівою рукою за плече, правою наніс удар в область обличчя. Після цього між ними виникла сутичка, яка переросла в тяганину, ОСОБА_7 вперся руками в грудну клітину потерпілого і вони разом впали на узбіччя. ОСОБА_6 підбіг, забрав ОСОБА_15 , розборонивши їх. ОСОБА_4 встав і тримався за руку. ОСОБА_7 визнав, що синець в області лівого ока потерпілого та зламана рука дійсно утворились від його ударів. ОСОБА_6 ніяких ударів не наносив потерпілому. Крім нього і ОСОБА_6 в автомобілі були ще двоє осіб, які із автомобіля не виходили.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 та невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , їх вина доведена показаннями потерпілого, свідків та зібраними по справі доказами.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 31.05.2015 року близько 6 години ранку разом з ОСОБА_11 йшли до автобусної зупинки в с. Мостове по вул.. Окунєва. Побачивши, що автобуса ще немає, стали чекати на узбіччі дороги. Біля них зупинився чорний автомобіль «Міцубісі». Спочатку привідкрилось вікно, запропонували підвезти ОСОБА_11 , а йому з використанням нецензурних та образливих слів запропонували поїхати в багажнику автомобіля. Потім з автомобіля вийшов незнайомий для нього хлопець, підійшов до ОСОБА_16 та вони почали розмовляти. При розмові ОСОБА_11 не стала пояснювати з ким вона стоїть на узбіччі дороги, після чого ОСОБА_7 також вийшов з автомобіля, вживаючи нецензурні слова, звернувся до ОСОБА_11 з питанням, чому та не відповідає на запитання. Почувши образливе звернення з нецензурною лексикою до його дівчини, він підійшов, намагаючись щось пояснити. ОСОБА_7 , поклавши руку на плече, відвів його в сторону та вдарив рукою в обличчя. Захищаючись від ударів ОСОБА_7 він також почав наносити йому удари в відповідь і тут підбіг ОСОБА_6 і наніс йому кілька ударів в потилицю, після чого в нього запаморочилась голова, але він продовжував стояти. Далі ОСОБА_7 продовжував наносити удари в область голови, від яких він впав на землю. Коли впав, прикрив голову руками, а ОСОБА_6 і ОСОБА_7 продовжували наносити удари по різних частинах тіла. Потім ОСОБА_6 схаменувся і почав відтягувати від нього ОСОБА_7 , а потім і інші теж вийшли із автомобіля і допомогли забрати ОСОБА_7 в автомобіль. Відразу після цієї події звернувся до міліції, отримав направлення в лікарню та був госпіталізований.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дала показання про те, що 31.05.2015 біля 6 год. ранку вона із своїм хлопцем ОСОБА_4 стояли на узбіччі дороги при виїзді із с. Мостове і чекали на рейсовий автобус. В цей час біля них зупинився автомобіль іномарка чорного кольору. Коли автомобіль зупинився то скло у дверці водія та дверці пасажира, що позаду водія було опущене. В цей час в салоні автомобіля грала музика. Із автомобіля їй запропонували під`їхати в салоні автомобіля, а ОСОБА_17 в багажнику автомобіля. Після цього із автомобіля вийшов ОСОБА_12 , який являється її однокласником. Він підійшов і почав з нею розмовляти. Під час розмови запитав хто знаходиться поруч з нею і ким їй приходиться. Вона запитала навіщо йому це потрібно. ЇЇ відповідь почув ОСОБА_18 і матюками сказав, щоб вона відповіла повідомивши хто це з нею. Погрожуючи, що букетом, який вона тримала в руках, дасть по обличчю, вживаючи при цьому нецензурні слова. За неї заступився ОСОБА_4 і сказав, щоб ОСОБА_15 ввічливіше спілкувався з дівчиною. Після цього ОСОБА_7 вийшов з автомобіля підійшов до ОСОБА_19 і запропонував відійти в сторону, відвівши його вперед автомобіля. Знаходячись біля ОСОБА_4 ОСОБА_20 сказав щось йому на вухо і після цього правою рукою наніс один удар рукою в обличчя ОСОБА_21 . Відповідно ОСОБА_22 почав оборонятися відбиваючи удари ОСОБА_7 . Так як ОСОБА_7 був в стані алкогольного сп`яніння, то перевага була на стороні ОСОБА_4 . Це побачив ОСОБА_12 , який стояв біля неї на відстані до 3-х метрів від місця бійки, він підбіг до ОСОБА_23 , який стояв до нього спиною і наніс один удар в потилицю ОСОБА_4 , допомігши таким чином ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 , який утримував ОСОБА_4 , оскільки він вже не чинив опір, наніс декілька ударів руками в область голови ОСОБА_4 . Після нанесених ударів ОСОБА_4 не втримався на ногах і спільно із ОСОБА_24 впав на землю. При цьому падіння відбулося на руку ОСОБА_25 . Коли ОСОБА_22 лежав на землі, то ОСОБА_7 та ОСОБА_6 продовжували бити ОСОБА_4 . Вона підбігла до ОСОБА_6 , намагалась його забрати і просила схаменутись. Після цього ОСОБА_6 схаменувся і почав забирати ОСОБА_26 від ОСОБА_23 який лежав на землі. ОСОБА_20 був у збудженому стані і намагався продовжити бійку, але із салону автомобіля вийшли ОСОБА_27 та незнайомий їй хлопець, який сидів на задньому сидінні і забрали ОСОБА_7 до салону автомобіля. І ОСОБА_7 і ОСОБА_6 були в нетверезому стані.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона також знаходилась в автомобілі «Міцубісі». Однак, перебуваючи, в нетверезому стані спала , тому бійки не пам`ятає .

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні повідомила, що вона працює ОСОБА_29 сільським головою та була присутня понятою при проведенні огляду місця події. Вона підтвердила, що місце, де відбувалась дана подія знаходиться в межах населеного пункту села Мостове. Хоч це дорога, по якій ходить автобус, однак це є АДРЕСА_1 , до якої примикають АДРЕСА_3 , будинки на яких знаходиться приблизно за 50 - 100 метрів від місця події.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні дала показання про те, що вона була понятою при проведенні слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_11 . Це було в межах села Мостове на вул. Окунєва, де зазвичай жителі з прилеглих вулиць зупиняють автобус. Приблизно за 50 метрів від місця події знаходяться житлові будинки на АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 в ході проведення розповідав, що спочатку один бив, а потім двоє. Аналогічні пояснення надавала і ОСОБА_11 . Вони не путались в своїх показах та впевнено відтворювали події.

Крім того вина обвинувачених підтверджується письмовими доказами, що знаходяться в матеріалах досудового розслідування та були досліджені в судовому засіданні.

Протоколом огляду місця події від 24.06.2015 року , згідно якого оглянуто територію по АДРЕСА_1 .

Висновком експерта №62 від 18.06.2015 року, згідно якого на підставі записів представлених на вивчення медичних документів у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: заднє-латерального вивиху лівого передпліччя з переломом голівки лівої променевої кістки, що утворився від дії твердого тупого предмету, можливо в термін, вказаний в описовій частині постанови, тобто 31.05.2015 року, відноситься до категорії тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як такий, що не є небезпечним для життя, але призвів до довготривалого розладу здоров`я; синця навколо лівого ока, що утворився від дії твердого тупого предмету, можливо в термін вказаний в описовій частині постанови, відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.

Діагноз «Струс головного мозку» виставлений на підставі суб`єктивних скарг хворого, не підтверджений достовірною неврологічною симптоматикою, об`єктивними медичними даними, а тому при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається.

Додатковим висновком експерта №80 від 20.07.2015 року, який виконаний на підставі записів представлених на експертизу медичних документів та у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді:

- внутрішньо-суглобового уламкового перелому голівки лівої променевої кістки з незначним зміщенням; що утворився від дії твердого тупого предмету, можливо в термін та за обставин, що вказано в описовій частині постанови, тобто 31.05.2015 року, відноситься до категорії тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як такий, що не є небезпечним для життя, але призвів до довготривалого розладу здоров`я;

- синця навколо лівого ока, що утворився від дії твердого тупого предмету, можливо в термін вказаний в описовій частині постанови, відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.

В цілому, виявлені у гр. ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли утворитись за обставин вказаних свідком ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту. Однак кількість нанесених ударів та їх локалізація викликають сумнів, в зв`язку з відсутністю тілесних ушкоджень десь окрім обличчя та лівої верхньої кінцівки.

Тілесне ушкодження у вигляді перелому голівки лівої променевої кістки найбільш вірогідно утворилось внаслідок падіння на відведену руку. Можливість утворення виявленого синця внаслідок падіння на площину з положення стоячи, вкрай малоймовірне.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_31 пояснив, що експертиза проводилась ним на підставі медичних документів, згідно яких на ділянці потилиці не було відмічено наявність тілесних ушкоджень , але не усі отримані удари обов`язково залишають синці чи садна, це залежить від індивідуальних особливостей організму. Зазначив, що за даними експертизи було нанесено не менше 2 ударів, виходячи із кількості тілесних ушкоджень, але не виключає, що їх могло бути і більше. Однак ту кількість ударів, про які розповідали потерпілий і свідок ОСОБА_11 , які обвинувачені нанесли потерпілому після того як той впав, він ставить під сумнів, оскільки будь яких тілесних ушкоджень на тілі потерпілого крім обличчя та лівої верхньої кінцівки не було встановлено.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , він розповів, що 31.05.2015 року близько 06.00 год. Разом із своїм другом ОСОБА_6 їхали в автомобілі «Міцубісі» з с. Мостове Андрушівського району до села с. Сокільча Попільнянського району. По дорозі, неподалік повороту до с. Мостове ОСОБА_12 побачив свою колишню однокласницю ОСОБА_32 , яка стояла біля вищевказаного повороту разом із хлопцем. Вони вирішили зупинитись біля неї, так як ОСОБА_13 давно її не бачив. Зупинившись біля неї ОСОБА_13 запитав - «як справи», вона відповіла, що нормально, після чого у них зав`язалась розмова, під час якої він запитав у ОСОБА_33 , ким приходиться їй хлопець, який стоїть поруч з нею. На дане запитання вона чітко дати відповіді не змогла, він повторив запитання, на що у відповідь невідомий хлопець сказав до нього, щоб він сам запитав у нього ким він приходиться ОСОБА_34 . Він підійшов до вищевказаного невідомого хлопця та між ними виникла словесна суперечка під час якої за допомогою правої руки він наніс удар даному хлопцеві в область голови, після чого вони схопили один одного за одяг та впали на землю і скотились на траву. На землі почали боротись, будь-яких ударів більше не наносив, в цей момент до нього підбіг ОСОБА_35 та забрав його у автомобіль. Після цього ОСОБА_35 підійшов до ОСОБА_36 та вибачився перед нею за дану ситуацію, сів до авто і вони направились в сторону с. Сокільча. Після даних пояснень ОСОБА_7 показав на статисту як він за допомогою правої руки наніс потерпілому ОСОБА_4 удар в область обличчя, потім вказав яким чином він після удару взявся за одяг потерпілого так як останній наносив йому удари по тілу та впав разом з ним на землю в результаті чого, потерпілий впав на витягнуту руку та зламав її.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , вона розповіла, що 31.05.2015 біля 6 год. ранку в с. Мостове на вул. Окунєва вона чекала автобус разом із своїм хлопцем ОСОБА_4 . В цей час біля них зупинився автомобіль «Міцубісі» чорного кольору, з якого вийшов її однокласник ОСОБА_12 та став з нею розмовляти. В розмову втрутився ОСОБА_7 , ображаючи її нецензурними словами. ОСОБА_4 зробив йому зауваження, після чого ОСОБА_7 вийшов з автомобіля підійшов до ОСОБА_19 , відвів його в сторону і між ними зав`язалась бійка. Після пояснень ОСОБА_11 на статистові показала як ОСОБА_7 наніс удар ОСОБА_4 в обличчя , як ОСОБА_6 наніс удари в потиличну ділянку голови потерпілого, як ОСОБА_4 впав на руку.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 він розповів, що 31.05.2015 року близько 6 години ранку разом з ОСОБА_11 в с. Мостове по вул.. Окунєва чекали автобус. Біля них зупинився чорний автомобіль «Міцубісі». З автомобіля вийшов незнайомий для нього хлопець, підійшов до ОСОБА_16 та вони почали розмовляти. Потім в розмову втрутився інший хлопець з використанням образливих нецензурних слів. Він зробив йому зауваження, після чого той відвів його в сторону, де наніс удар в обличчя. Після цього в конфлікт втрутився хлопець, який розмовляв із ОСОБА_11 , який підійшов ззаду та вдарив його кулаком в потилицю. Потім ОСОБА_4 на статисту показав нанесені йому удари та своє падіння, під час якого він зламав руку.

Зазначеними протоколами слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка ОСОБА_11 підтверджуються їх покази згідно яких ОСОБА_7 використав незначний нікчемний привід ( ненадання відповіді на запитання та зроблене зауваження) та вчинив хуліганські дії, наносячи удари ОСОБА_4 . Вказані хуліганські дії ОСОБА_7 були очевидними для ОСОБА_6 , який приєднався до них та своїми ударами в область потилиці потерпілого підтримав ОСОБА_7 . Таким чином дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були направлені на порушення громадського порядку
Захисник та обвинувачені не посилались на недопустимість наведених доказів, а тому суд не має підстав не брати їх до уваги.
Надаючи покази в судовому засіданні та відповідаючи на неодноразові запитання, обвинувачені повідомляли, що раніше вони з потерпілим не були знайомі , неприязнених стосунків не мали, у свідків та потерпілого не було причин обмовляти обвинувачених.
Нанесення інших побоїв лежачому на землі потерпілому, про які повідомляв потерпілий та свідок ОСОБА_11 суд не піддає аналізу та оцінці, оскільки вони не досліджувались так як знаходяться поза межами пред`явленого обвинувачення.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його непричетності до хуліганських дій, вважає їх безпідставними, такими, що спростовуються встановленими фактами, а тому розцінює зайняту позицію як лінію захисту й бажання уникнути відповідальність за скоєння злочину.
Суд також критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_7 про його одноособові дії по відношенню до потерпілого, як такі, які надані з метою сприяння ухиленню ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, а також зменшення своєї відповідальності, оскільки дані особи знаходяться між собою в родинних відносинах, що вони ж самі і підтвердили в ході судового розгляду.
Таким чином, у кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, які прямо і побічно викривають ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в тому, що вони вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Що стосується доводів захисника про те, що подія відбувалась на обочині дороги яка не є громадським місцем, відсутні інші потерпілі та велика кількість людей, спокій яких був порушений, то вони є безпідставними та спростовуються показами потерпілого та свідків.
Відповідно до вимог п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно з яким суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей, винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися, зокрема, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства - прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі, яка є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

Згідно Постанови ВСУ від 04.10.2012 справа № 5-17/ 12 «Початок прояву хуліганства (cт. 296 КК України) може бути різний: наприклад, особа може завчасно передбачити, що перебуватиме у громадському місці під час проведення якихось заходів, й у зв`язку із цим готується, налаштовує себе на вчинення у той час відповідних протиправних дій, або ж рішення вчинити такі дії може виникнути спонтанно, раптово, ситуативно. Однак для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити не є визначальним, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання. Цей стан не виключає й того, що особа, яка не планувала або завчасно не готувалася і не мала наміру вчинити хуліганство, водночас може скоїти це діяння згодом за будь-яких обставин». За змістом даної постанови норми, передбачені у статті 296 КК України хуліганство, визначають обсяг (стан, зміст, певну сукупність) суспільних відносин, які охороняються їх дією, й водночас визначають умови, характер, підстави застосування заходів примусу до суб`єктів, які порушили встановлений ними обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Відповідно до ст.24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 , наносячи потерпілому удари в ході конфлікту, передбачав можливість заподіяння шкоди здоров"ю потерпілого і свідомо припускав її настання, усвідомлював значення та суспільно - небезпечний характер таких своїх дій. А тому підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 128 КК України, про що заявляла захисник, суд не вбачає.

Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд прийшов до висновку що своїми умисними діями, які виразились у скоєнні хуліганства, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у скоєнні хуліганства, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження , тобто тілесного ушкодження, що не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.. 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачених ст. 66 КК України судом не встановлено. Суд не погоджується з прокурором в тій частині, що обвинувачений щиро кається у скоєному, оскільки вину в скоєному він в повному обсязі не визнав, ніякої допомоги потерпілому на відновлення його здоров`я не надавав.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 передбачених ст. 67 КК України не встановлено.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачених ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачених ст. 67 КК України не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, відношення винного до скоєного, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та вважає що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання в вигляді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку,

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, відношення винного до скоєного, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше та вважає що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання в вигляді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку.

Потерпілим було заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в солідарному порядку 13743, 10 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 350000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.
Беручи до уваги обставини справи та доводи потерпілого і представника потерпілого на підтвердження своїх позовних вимог, суд вважає, що матеріальна шкода підлягає задоволенню частково та підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки була заподіяна саме його безпосередніми винними діями , внаслідок яких потерпілий потребував лікування, пов`язаного з тілесним ушкодженням у вигляді заднє-латерального вивиху лівого передпліччя з переломом голівки лівої променевої кістки.

В обґрунтування витрат понесених на лікування, потерпілим та цивільним позивачем були надані численні квитанції. Проте, з наданих доказів неможливо встановити, що витрати по придбанню ліків та інших, супутних товарів понесені саме ОСОБА_4 та саме на лікування заднє-латерального вивиху лівого передпліччя з переломом голівки лівої променевої кістки, оскільки інших тілесних ушкоджень в межах пред`явленого та доведеного обвинувачення, які потребували лікування, не встановлено.
Оскільки судом достовірно встановлено, що потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні відразу після події в Андрушівській районій лікарні та в матеріалах справи наявна копія історії хвороби ОСОБА_4 за період з 31.05.2015 року по 04.06.2015 року включно, суд вважає за можливе задовольнити позов вмежах сум придбання ліків в зазначений період в аптеках м. Андрушівка, а саме 78,77+ 132,50+41,94 +334,58+291,34+97,94 +58,58 +153,35 +106,88 = 1295,88 + 1100 грн. за проведення комп`ютерної томографії ліктьового суглобу, що разом становить 2395,88 грн. (а.с.64-68).
Інші чеки і квитанції, надані потерпілим після вказаного періоду за місцем проживання в м. Києві суд не вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони не підтверджуються медичними документами , рецептами та рекомендаціями лікаря. З них не можна зробити висновок хто їх призначав, ким вони придбані та вжиті та чи з приводу отримання тілесних ушкоджень згідно обвинувачення. Витрати на пальне та проїзд суд також не бере до уваги, адже в чеках не вказано, що саме цей літраж використаний для поїздки, звідки та до якого пункту призначення мав рухатись /рухався/ автомобіль та ким дане пальне придбане.
З огляду на викладене цивільний позов в частині стягненя матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково.
Цивільний позов,заявлений потерпілим про стягнення з обвинувачених на його користь моральної шкоди суд також задовольняє частково. Вирішуючи даний позов, суд керується статтями 23, 1167, 1168 ч.1 ЦК України. Згідно з цими статтями особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї . При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Оцінюючи завдану потерпілому моральну шкоду, суд також враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди і бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав потерпілий, їх глибину, характер немайнових втрат та враховує інші обставини, зокрема характер дій обинувачених.
Враховуючи обставини справи, дії кожного із обвинувачених, наслідки, які настали для потерпілого від дій кожного із обвинувачених та подальшу поведінку обвинувачених, суд вважає, що моральна шкода підлягає стягненню з кожного обвинуваченого зокрема, а не в солідарному порядку та підлягає задоволенню частково, оскільки її розмір, заявлений в позовних вимогах є значно завищений.
Визначаючи розмір моральної шкоди на користь потерпілого, суд враховує характер і суспільну небезпеку вчинених щодо потерпілого протиправних дій, глибини та тривалості заподіяних страждань, а також і тяжкості отриманих тілесних ушкоджень та вважає, що з ОСОБА_7 необхідно стягнути 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а з ОСОБА_6 15000 грн. що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду потерпілому і яка на думку суду буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий отримав внаслідок вчинення злочинів.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
На підставі наведеного і керуючись ст..ст..368-371. 374, КПК України суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік, зобов`язавши його повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 122 ч.1, 296 ч.2 КК України та призначити йому покарання :
- за ст. 122 ч.1 КК України - у виді двох років обмеження волі.
- за ст. 296 ч.2 КК України- у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі;
На підставіст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, ОСОБА_7 призначити покарання у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік і шість місяців, зобов`язавши його повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 2395,88 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1