В И Р О К
іменем України
"10" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0006393 від 02 травня 2015 року стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єреван, вірмена, громадянина Вірменії, з повною загальною середньою освітою, неофіційно працюючого каменярем в ТОВ «БВК УРБІ», зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) вироком Євпаторійського районного суду АР Крим від 20 квітня 2001 року за ч. 2 ст.140, ч. 2 ст.141, ст. 42 КК України до 2 років позбавлення волі;
2) вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 08 жовтня 2003 року за ч. 2 ст.187 КК України до 9 років позбавлення волі, звільненого 15 жовтня 2010 року з Казанковської виправної колонії №93 Миколаївської області умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 10 місяців 5 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_9 02 травня 2015 року близько 00 годин 30 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Вулиця Машиністівська», розташованої по вул. Алма-Атинська в м.Києві, помітив ОСОБА_7 , яка направилася до місця свого проживання до буд. АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення у ОСОБА_7 наявної при ній жіночої сумки разом з матеріальними цінностями, що в ній знаходилися. З метою скоєння вказаного злочину ОСОБА_9 пройшов за ОСОБА_7 до будинку АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність та суспільну-небезпечність своїх дій, підійшов до ОСОБА_7 , обхопив своїми обома руками її за руки та тулуб, позбавивши в такий спосіб можливості втекти він нього, після чого схопив обома руками навішану ручками на ліве плече потерпілої її жіночу сумку, яку смикав з силою з метою зірвати з плеча, заподіюючи таким чином біль в лівому плечі ОСОБА_7 , чим застосував до потерпілої фізичне насильство, яке не є небезпечним для її здоров`я. Продовжуючи свій злочинним намір, ОСОБА_9 в черговий раз смикнув з силою своїми обома руками сумку потерпілої, внаслідок чого розірвав ручки сумки та зірвав сумку з плеча, повторно відкрито викравши в такий спосіб належне потерпілій ОСОБА_7 майно та цінності, а саме жіночу сумку, вартістю 100 гривень, в якій знаходилось наступне майно: грошові кошти в сумі приблизно 40 гривень; гребінець, який матеріальної цінності не становить; почата пачка цигарок марки «ЕССЕ ментолові», яка матеріальної цінності не становить; запальничка марки «Big», яка матеріальної цінності не становить; парфум в скляній прозорій маленькій склянці, який матеріальної цінності не становить; одна пара безрозмірних шкарпеток, які матеріальної цінності не становлять; одна зв`язка ключів в кількості один ключ від квартири та один ключ від домофону з одним металевим брелком, які матеріальної цінності не становлять; касовий чек з магазину «Дінь-Дінь», який матеріальної цінності не становить; талони на проїзд в громадському транспорті, в кількості 2-3 талона, які матеріальної цінності не становлять, заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 140 грн.

Після цього, ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник, однак в послідуючому був затриманий працівниками міліції.

Таким чином, дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України.
Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винуватим себе не визнав повністю та показав, що 02 травня 2015 року після півночі він повертався з роботи до дому пішки та перед ним зупинився службовий автомобіль поліції. До нього підішли працівники поліції, які склали його руки за спину, виклали все, що в нього було в кишенях та запитали потерпілу чи належать їй якісь речі, на що остання відповіла, що ні. Після цього посадили в службовий автомобіль, а працівники поліції щось шукали по кущам. В подальшому вони поїхали в управління, а близько 06 ранку його відпустили до дому. Вдома він ліг спати, однак його розбудили працівники поліції та знову забрали в управління. Коли він знаходився в кабінеті, до нього підійшов високий чорнявий чоловік та сказав, що він буде сидіти за гратами. Вказав, що якби в потерпілої викрав речі, то сигарети залишив би собі, оскільки в нього не було грошей придбати їх собі.

Зокрема, будучи допитаною з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпіла ОСОБА_7 надала суду показання, в яких підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення в частині його часу, місця, способу вчинення та зокрема зазначила, що 02 травня 2015 року близько 00 годин 20 хвилин останнім трамваєм вона поверталася до дому. Близько 00 годин 30 хвилин вона приїхала на зупинку громадського транспорту та направилася на адресу свого проживання. Попереду неї йшов чоловік, якого вона обігнала і він їй в слід почав кричати: «Девушка!», в цей момент вона зрозуміла, що він кавказької національності. Рухаючись в напрямку дому, вона розмовляла по телефону і присіла на лаві, щоб договорити. Знаходячись на лаві, вона побачила краєм ока постать, яка на неї нападає, і вона встигла відскочити. Зазначила, що особа, яка на неї нападала, можливо хотіла її схопити, але не встигла, оскільки вона встигла відскочити. Нападником був саме той чоловік, якого вона побачила на зупинці і кричав їй в слід. Він обійшов лаву, направився до неї та нецензурною лайкою сказав, щоб вона віддала йому сумку. Після цього він підбіг до неї, зірвав сумку з плеча таким чином, що ручка від сумки лишилася у неї на плечі. Крім того, у неї лишився в руці її телефон. В подальшому нападник пішов вліво, а вона звернула вправо, зайшла в під`їзд будинку та викликала працівників поліції. По прибуттю працівників поліції, вона описала їм нападника, після чого вони сіли в службовий автомобіль та поїхали по району в пошуках нападника. Коли вони рухалися в сторону Ленінградської площі, то побачили чоловіка, який рухався від Ленінградської площі в сторону ДВРЗ, і вона вказала, що нападник схожої тілобудови. Після цього працівники поліції розвернули автомобіль, зупинилися та підішли до даного чоловіка, після чого вона його впізнала. В судовому засіданні зазначила, що нападником був саме ОСОБА_9 .

Крім того, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст.352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 зазначив суду, що в ніч з 01 травня на 02 травня 2015 року надійшов виклик, що по вул. Алма-Атинській, буд. 39 в м. Києві чекає заявниця, на яку напали та відібрали сумку. Коли вони прибули за викликом, то потерпіла описала особу, яка на неї напала, а саме повної тілобудови, років 40-45, не української національності, в темному одязі, після чого вони поїхали на службовому автомобілі по району в пошуках нападника. Коли вони рухалися по вул.Алма-Атинська в бік залізничного вокзалу «Дарниця», то під лісом йшов чоловік, по описам потерпілої схожий на того, хто на неї напав. Вони розвернули автомобіль та припаркувалися. Чоловік нікуди не тікав та їх бачив. Коли вони підійшли до даного чоловіка, то потерпіла вказала, що саме він зірвав в неї сумочку. Останній сказав, що нічого такого не робив.. Після цього вони викликали слідчу оперативну групу. На проміжку стежки, де проходив чоловік, вони знайшли сигарети, запальничку, флакон з-під парфумів, трішки далі чек з магазину, а на початку бетонного паркану сумочку. Потерпіла вказала, що всі знайдені речі, належать їй. Після цього ОСОБА_9 доставили в управління.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст.352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_11 зазначив суду, що 02 травня 2015 року він проїжджав на автомобілі по вул. Алма-Атинська в м. Києві, його зупинили працівники поліції та запропонували бути понятим під час проведення огляду місця події. Вказав, що під час огляду місця події знайшли парфуми, сигарети. Повідомив, що обвинуваченого він не бачив, а бачив, потерпілу, яка сиділа в службовому автомобілі, щось писала, та виходила на вулицю курити.

Оглянувши в судовому засіданні протокол місця події, свідок ОСОБА_11 підтвердив, що він складався у його присутністі саме 02 травня 2015 року та він підсвічував фарами, коли слідчий відшукував вказані речі.
Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст.352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_12 зазначив суду, що 01 травня 2015 року він працював в кафе «Лагуна», розташованого біля залізничного вокзалу «Дарниця». В кафе після 18 години 00 хвилин зайшов ОСОБА_9 з жінкою років 40-45. Вони сиділи пили каву, увагу до себе не привертали та пішли з кафе в період часу з 20 до 21 години 00 хвилин. Він особисто пішов з роботи близько 01 години 00 хвилин та ОСОБА_9 більше не бачив. Вказав, що на наступний день до нього приїхали працівники міліції, показали йому фоторобот, на якому він впізнав ОСОБА_9 , який напередодні був в даному кафе. Працівники міліції повідомили, що був скоєний напад на жінку, в якої викрали сумку.

Вказані показання свідків суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується орієнтовний час та інші обставини вчинення даного кримінального правопорушення.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

З протоколу огляду місця події від 01 травня 2015 року (а.с. 97-99) з долученою фото таблицею (а.с. 102-107) вбачається, що на тротуарній частині дороги, де був затриманий ОСОБА_9 , були виявлені речі, які належать потерпілій ОСОБА_7 , а саме сумка чорного кольору, чек, запальничка, пачка сигарет та парфуми.

При оцінці даного протоколу процесуальної дії, як документу, який є доказом у кримінальному провадженні,суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України, до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати складені, в порядку передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.
Зокрема, стаття 104 КПК України зазначає, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.
Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України, протокол складається з: вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

Серед іншого, згідно ст. 105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатками до протоколу можуть бути: фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Так, слід звернути увагу на те, що обвинуваченому ОСОБА_9 інкримінується вчинення злочину 02 травня 2015 року, а протокол огляду разом з долученою фототаблицею датовані 01 травня 2015 року, однак суд вважає дану обставину технічною помилкою, оскільки огляд проводився в нічний час доби, а саме з 01 години 50 хвилин до 02 години 10 хвилин, крім того обвинувачений, потерпіла та свідки підтвердили, що огляд проводився 02 травня 2015 року після опівночі, а тому суд визнає даний доказ належним та допустимим, більше того порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 224 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

В той же час схема до протоколу огляду місця події датована 02 травня 2015 року, однак вказаний додаток, усупереч ч. 3 ст. 105 КПК України, не засвідчений підписами ні слідчого, ні прокурора, ні спеціаліста, ні інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків, хоча, апріорі, якщо вказана схема намальована на аркушах паперу формату А-4, то її хтось все-таки виготовляв, а отже суд визнає її, враховуючи положення параграфу 1 Глави 4 КПК України, рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, висновки Європейського суду з прав людини у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року, та у справі «Шабельника проти України», недопустимим доказом, оскільки останній однозначно не відповідає вищевказаним вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (а.с.100-101).

З відомостей, що містяться у протоколі огляду предметів від 19 червня 2015 року в період часу з 17 години 00 хвилин до 17 години 30 хвилин (а.с. 108), вбачається, що слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_13 здійснено огляд предметів, упакованих в спеціальний поліетиленовий пакет експертної служби №2243021, в опечатаному стані, з відповідними пояснювальними надписами, підписами, який під час огляду розпаковувався і в ньому виявлено ще один пакет експертної служби №2242899, в якому виявлено: жіночу матерчату сумку чорного кольору, яка защібається на замок, замок без пошкоджень, ручка для навішування сумки на плече відсутня; в сумці знаходиться наступне: пачка з цигарками «ESSE», в якій знаходяться 16 цигарок вказаної марки; запальничка рожевого кольору «BIG», в робочому стані; флакон з жіночим парфумом «ROSE ABSOLUE», частково заповнений прозорою рідиною; чек № 05-204878 з магазину «Дінь-Дінь» (м. Київ, вул. Алма-Атинська, 39) за 01.05.2015, про придбання туалетного паперу «Обухів».
Порушень вимог ст.ст. 104-106, 234, 237, 223 КПК України при дослідженні даного доказу судом не встановлено та сторонами не доведено, тому суд визнає його належним та допустимим, крім того, він вказує на мету та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
З протоколу проведення слідчого експерименту та з долученого до нього відеозапису від 20 червня 2015 року здійсненого старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_13 в період часу з 11 год. 59 хв. по 12 год. 08 хв. за участі потерпілої ОСОБА_7 , та який був переглянутий в судовому засіданні у відповідності до положень ст. 359 КПК України, випливає факт існування та перебігу самої події кримінального правопорушення, його місце, спосіб, дані про розташування учасників події в період її настання, та інші обставини вчинення (а.с. 93-96).

При цьому, від сторони захисту будь-яких зауважень за наслідками проведеного слідчого експерименту не надійшло.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 240 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Відповідно до висновку експерта №767 від 16 травня 2015 року (а.с. 183-184) вбачається, що на запальничці «BIC», пачці з цигарками «ESSE», паперового чеку та флакону з парфумами «ROSE ABSOLUT», які були вилучені при огляді місця поліції від 02 травня 2015 року з земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_2 , слідів папілярних узорів не виявлено.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з застосуванням насилля, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
При цьому суд враховує, що потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні впевнено вказувала на ОСОБА_9 як на особу, яка вчинила щодо неї грабіж.
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_9 змінював покази під час судового засідання, оскільки спочатку він вказував, що повертався додому з роботи, яка знаходиться біля станції метро «Дружби народів», та де затримався в той день допізна, а після допиту свідка ОСОБА_12 стверджував суду, що до 01 години 00 хвилин перебував в кафе «Лагуна». У той же час відсутність грошей, про які стверджував ОСОБА_9 в судовому засіданні свідчать про мотиви вчиненого злочину.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставин, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Обставин, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, позитивну характеристику за місцем реєстрації, стан здоров`я, раніше судимий, одружений; позицію потерпілої у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у межах, установлених у санкцією ст. 186 ч. 2 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненні нових злочинів, у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.
Згідно ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з 02 травня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов не заявлений.
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Згідно ст.124 КПК України з ОСОБА_9 підлягають стягненню судові витрати на проведення експертизи у справі.

Крім того, виходячи з положень п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, запобіжний захід стосовно обвинуваченого, з урахуванням норм ст.ст. 177,178 КПК України, у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 72, 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Зарахувати ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з 02 травня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 491 грн. 04 коп. судових витрат за проведення трасологічної експертизи у справі.

Речові докази жіночу матерчату сумку, пачку з цигарками «ESSE», в якій знаходяться 16 цигарок; запальничку рожевого кольору «BIG»; флакон з жіночим парфумом «ROSE ABSOLUE»; чек № 05-204878 з магазину «Дінь-Дінь» - залишити у володінні потерпілої ОСОБА_7 .
Речові докази диск DVD-R із записом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_7 від 20.06.2015 р. - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: