Номер провадження: 11-кп/785/329/16
Номер справи місцевого суду: 495/7687/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів Республіки Молова, громадянина Молдови, молдованина, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,та йому призначене покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки;

частково задоволено цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_10 та з обвинуваченого ОСОБА_7 стягнуто:

- на користь потерпілого ОСОБА_11 - 8934,56 гривень матеріальної та 30000 гривень моральної шкоди;

- на користь потерпілої ОСОБА_12 - 428,50 гривень матеріальної та 30000 гривень моральної шкоди;

- на користь потерпілої ОСОБА_10 - 20000 гривень моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаним вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

25.07.2008 року, приблизно о 23.30 годині, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем "ВАЗ-2109", д/н НОМЕР_1 , на ділянці 77 км + 400 м автодороги «Одеса-Рені», що у Білгород- Дністровському районі Одеської області, з метою здійснення обгону транспортного засобу, що рухався попереду в попутному з ним напрямку, виїхав на зустрічну смугу, при цьому не переконавшись в тому, що вона вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, і не витримавши безпечного інтервалу між транспортними засобами, скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Galant», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "ВАЗ-2109" ОСОБА_13 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер, а пасажир ОСОБА_14 - тяжкі тілесні ушкодження; пасажир автомобіля «Mitsubishi Galant» ОСОБА_15 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а водій ОСОБА_11 та пасажири ОСОБА_12 і ОСОБА_9 - тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги пп."б" п.2.3, п.п. 13.1, 13.3, 14.2 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) і вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

На даний вирок обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги. У своїх апеляційних скаргах обвинувачений і захисник, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій, вказують, що вважають вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, просять вирок змінити і призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання.

Обвинувачений та захисник обґрунтовують свої вимоги тим, що, на їх думку, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , не в повній мірі врахував наявність пом`якшуючих обставин, а саме: повного визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування потерпілим завданої їм шкоди, а також його позитивні характеристики, знаходження у нього на утриманні батьків похилого віку, яким необхідний його догляд.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційних скарг і просили їх задовольнити; прокурора і представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг і просили вирок залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюються і повністю підтверджуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.65 КК України, визнав щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину обставинами, які пом`якшують покарання, обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.

Крім того, суд врахував дані про особу обвинуваченого, а саме: його позитивні характеристики за місцем проживання та від Всеукраїнського союзу церков християн-бабтистів Білгород-Дністровської церкви ЄХБ "Храм Спасіння", вчинення кримінального правопорушення вперше, відношення потерпілих до скоєного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував також ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, його тяжкі наслідки у вигляді заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_13 , тяжких тілесних ушкоджень двом потерпілим та середньої тяжкості тілесних ушкоджень трьом іншим потерпілим, серед яких - малолітня ОСОБА_9 2007 року народження.

Представник малолітньої потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 з моменту вчинення кримінального правопорушення і по сьогоднішній день не цікавився станом потерпілих, які отримали тяжкі травми у ДТП, жодної підтримки чи матеріальної допомоги на поховання і лікування потерпілих не надавав. Зі слів слідчого їй стало відомо, що ОСОБА_7 переховувався від органів досудового розслідування та суду і перебував у розшуку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та призначив йому покарання, близьке до мінімального, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, його суспільної небезпеки та тяжких наслідків, а також тривалого переховання ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та невідшкодування ним матеріальної та моральної шкоди потерпілим протягом тривалого часу, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 вимог ст.ст. 69, 75 КК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів визнає доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 необґрунтованими, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

Разом з цим колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2015 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 28.08.2015 року по 25.02.2016 року у строк відбуття покарання із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня отримання ним копії цієї ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4