ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі: [1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянула в судовому засіданні 7 квітня 2016 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 січня 2013 року.
Цим вироком засуджено
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
в силу ст. 89 КК України не судимого,
за пунктами 1, 4, 5 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 15, пунктами 1, 4, 5 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання щодо судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 січня 2013 року апеляції прокурора, засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за скоєний ним злочин за таких обставин.
22 лютого 2012 року, приблизно о 23-ій годині, на території садиби за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої останній наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками в обличчя, спричинивши йому таким чином легкі тілесні ушкодження.

Пізніше, після вказаної події, 23 лютого 2012 року о 00:30 год. ОСОБА_6 почув сміх із будинку і впізнав по голосу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Відчуваючи образу та приниження і вважаючи, що останні сміються з нього, він вирішив помститися. З цією метою, знаючи, що бензин є вогненебезпечною рідиною, взяв п`ятилітрову каністру із вмістом бензину близько 2 л, та пішов до будівлі.

Після чого ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , що знаходилися всередині будівлі, з особливою жорстокістю, а саме шляхом підпалу, відчинив вхідні двері та з порогу вилив бензин із каністри в напрямку мурованої печі, в якій горіли дрова, від чого в середині приміщення відбулося самозаймання бензину зі спалахом (вибух) і почалася пожежа, а сам із будівлі вибіг та швидко зачинив за собою двері.

Він же з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя вказаних осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, підпер ззовні вхідні двері будівлі однією з дерев`яних колод, позбавляючи таким чином потерпілих можливості на порятунок.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 в приміщенні від пожежі загинули ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , перебуваючи в зоні відкритого полум`я, на протязі 2-3 хвилин вибивали двері, вибивши які змогли врятуватись вони та ОСОБА_10 . Потерпілі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 отримали тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я, більше ніж 21 день, і не є небезпечними для життя в момент заподіяння.

У касаційних скаргах:

захисник просить судові рішення щодо ОСОБА_6 скасувати і направити матеріали справи на нове розслідування, мотивуючи своє прохання тим, що досудове та судове слідство проведено неповно й необ`єктивно, при цьому заперечує встановлені судами фактичні обставини справи. Також вказує, що призначене покарання не відповідає тяжкості скоєного та особі засудженого внаслідок суворості;
засуджений просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення з аналогічних підстав, що і його захисник. Зазначає, що суд недостатньо врахував дані про його особу, тому призначене йому покарання вважає надто суворим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 і його захисника, які підтримали подані ними касаційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення цих скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Частиною 3 ст. 398 КПК України 1960 року встановлено, що при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 370-372 КПК України 1960 року.

Відповідно до змісту зазначеної норми закону підставами для зміни або скасування судових рішень у касаційному порядку є лише істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.

Як вбачається зі змісту касаційних скарг засудженого і його захисника, останні фактично посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та стверджують про неповноту й однобічність досудового і судового слідства, тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду не належить.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, підтверджуються сукупністю зібраних у справі, перевірених у судовому засіданні та наведених у вироку доказах.

За встановлених судами обставин дії ОСОБА_6 за пунктами 1, 4, 5 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, пунктами 1, 4, 5 ч. 2 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року, усі викладені засудженим та його захисником в апеляціях доводи, аналогічні наведеним у касаційних скаргах, були всебічно розглянуті апеляційним судом, який відмовив у їх задоволенні, навівши докладні мотиви прийнятого рішення.

Покарання, призначене судом ОСОБА_6 відповідно до ст. 65 КК України, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.

При визначенні розміру покарання суд врахував суспільну небезпеку скоєного злочину, обставини злочину ( ОСОБА_6 усвідомлював, що може позбавити життя п`яти чоловік та бажав цього, коли скоїв підпал приміщення і підпер ззовні вхідні двері однією з дерев`яних колод, при цьому також усвідомлював, що обраний ним спосіб позбавлення життя потерпілих є особливо жорстоким).

Обставин, які помякшують покарання, судом не встановлено, оскільки засуджений, змінюючи показання, не виявив щирого каяття і активного сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.
Враховано судом і тяжкість скоєного злочину, що є особливо тяжким, та дані про особу ОСОБА_6 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, одружений, зловживає спиртними напоями і страждає на хронічний алкоголізм.

З огляду на виклавдене суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 є особливо небезпечною особою і застосування до нього покарання у виді позбавлення волі на певний строк не є можливим.
Що стосується твердження захисника про суворість покарання, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про їх безпідставність, мотивувавши своє рішення повною мірою.

Таким чином, підстав вважати таке покарання невідповідним особі засудженого ОСОБА_6 та тяжкості скоєного ним злочину внаслідок суворості колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень кримінально-процесуального закону не встановлено, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги засудженого та його захисника задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів констатує на дотримання прав засудженої особи, зокрема й на право ознайомлення з матеріалами справи після апеляційного розгляду (незважаючи на те, що ОСОБА_6 скаржився на неознайомлення з матеріалами справи, він при цьому відмовився від ознайомлення з ними). Судом касаційної інстанції з цєї підстави зазначена кримінальна справа двічі знімалася з розгляду, втім після складення помічником судді, консультантом та начальником конвою двох актів про відмову останнього від отримання справи на ознайомлення (т. 3 а.с. 85, 87) матеріали справи повернуті касаційному суду для розгляду касаційних скарг. В подальшому, судом касаційної інстанції ознайомлено засудженого із матеріалами кримінальної справи в повному обсязі.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 січня 2013 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ __________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за скаргою № 5-1257км16 Категорія: п.п. 1, 4, 5 ч. 2 ст. 115 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_13
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_2