Справа № 760/8438/16
Провадження № 1в/760/287/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2016 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

а також:

захисника: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_3 у справі по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, про скасування постанов ст. слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Солом`янського районного суду м Києва від 04 квітня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України. Даним вироком все майно, належне їм на праві власності було конфісковане. Вирок набрав законної сили.

В ході досудового розслідування кримінальної справи старшим слідчим прокуратури м. Києва ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 КПК України було винесено дві постанови про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4 від 02 липня 2009 р. та 18 липня 2009 р.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування даних постанов, оскільки на його думку їх існування навіть після виконання вироку щодо конфіскації майна, призводить до обмеження прав громадянина.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою заяву підтримав, просив задовольнити.

Вислухавши думку заявника та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків, які мотивує наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України (1960 р.), питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Відповідно до ст. 125 КПК України (1960 р.), слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов`язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову.

В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України (1960 р.), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 КПК України, накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Виходячи із зазначених норм законодавства та змісту вказаних постанов (Т.2, а.с. 152, 169), арешт був накладений законно, відповідно до вимог законодавства, з метою забезпечення можливої конфіскації та цивільного позову.

Оскільки вирок в частині конфіскації майна ОСОБА_4 звернений до виконання, суд не вбачає можливості скасування зазначених постанов після виконання вироку. Після набрання чинності вироком, на стадії його виконання в частині конфіскації у суду відсутні правові можливості скасування постанов про накладення арешту, оскільки законодавством можливість такого скасування не передбачена.

Таким чином, керуючись ст. 409 КПК України (в редакції 1960 року), суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про скасування постанов ст. слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно ОСОБА_4 від 02 липня 2009 р. та 18 липня 2009 р. відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1