Провадження № 1-кс/201/7900/2016
УХВАЛА
Іменем України
7 листопада 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2016 в частині накладення арешту на кошти в сумі 285 000,00 грн., які належать ОСОБА_6 , зобов`язання слідчого в ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_7 повернути вилучені в ході обшуку 12.05.2016 кошти в сумі 285 000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 звернувся до судді слідчого із клопотанням про скасування арешту скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2016 в частині накладення арешту на кошти в сумі 285 000,00 грн., які належать ОСОБА_6 , зобов`язання слідчого в ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_7 повернути вилучені в ході обшуку 12.05.2016 кошти в сумі 285 000,00 грн.
В клопотанні заявник вказує, що на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2016 у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000016 від 18.03.2016, 12.05.2016 проведено обшук у приміщенні ПП «Сігма», в ході якого вилучено належне підприємству майно, а також сейф марки TOPAZ №78587, в якому містилися грошові кошти, що належать ОСОБА_6 . Сейф було опечатано склейкою №4 з усім майном, що містилося в ньому. Даний сейф придбав ОСОБА_8 для спільного використання в роботі, на баланс підприємства він не передавався, а використовувався ОСОБА_6 і директором підприємства ПП «Сігма» ОСОБА_9 .
Заявник вказує, що в сейфі він зберігав особисті кошти у розмірі 285 000 грн., які мав намір повернути підприємству в рахунок отриманої раніше фінансової допомоги за договором позики №03/03-15 від 03.03.2015. Видача коштів підтверджується платіжними дорученнями.
Сейф відкрито та проведено огляд без його відома. Потім слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на зазначене майно. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2016 клопотання задоволено і накладено арешт на все майно ПП «Сігма», у т.ч. і на вказані кошти. Проте ні ПП «Сігма» ні його не було повідомлено про розгляд цього клопотання, тому він був позбавлений можливості оскаржити цю ухвалу в апеляційному порядку. Вважає, що клопотання слідчого не обґрунтоване, а ухвала слідчого судді містить не містить достатніх мотивів про доцільність накладення арешту з метою забезпечення відшкодування завданих збитків державі та встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.
Зазначає, що не має процесуального статусу в кримінальному провадженні № 0000016 від 18.03.2016, його майно не зазначено в ухвалі про обшук, тому відсутні підстави вважати, що вилучені кошти можуть бути доказом у кримінальному проваджені, не можуть бути предметом спеціальної конфіскації. Жодного із посадових осіб ПП «Сігма» не повідомлено про підозру, відсутні інші докази, що вказують на причетність ПП «Сігма» до злочину, а також докази заподіяння ним шкоди.
Станом на 13.09.2016 слідством не вирішено питання про приналежність коштів, що свідчить про сумнівність арешту і про його недоцільність. Вважає, що подальший арешт коштів є безпідставним і таким, що порушує його право на володіння та вільне використання коштів. Враховуючи викладене, просить клопотання задовольнити.
Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, додатково відзначивши, що ОСОБА_6 володіє 100% статутного капіталу ПП «Сігма». Дані кошти належать йому. За день до проведення обшуку він поклав ці кошти до сейфу і збирався повернути частину підприємству, а частину спрямувати на виплату заробітної плати. Вважає, що слідством не доведено винність посадових осіб ПП «Сігма» у скоєнні кримінального правопорушення, в матеріалах справи відсутні докази заподіяння істотної шкоди державі. Посадових осіб ПП «Сігма» не викликають на допити, слідчі дії у провадженні не проводяться, зокрема, не проводиться податкова перевірка, призначена за ухвалою слідчого судді. Тому просив клопотання задовольнити.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні проти клопотання заперечували, зазначивши, що арешт накладено наступного дня після огляду сейфу цілком підставно, а надані заявником докази не є свідченням права власності на арештовані кошти. Наразі встановлюється походження цих коштів. У провадженні повідомлення про підозру не оголошено, але триває слідство, проводяться обшуки контрагентів ПП «Сігма», тому кошти не можуть бути повернуті заявнику.
Вислухавши в судовому засідання представника заявника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Як встановлено судом, на підставі даних оперативної інформації ГУ ДФС у Дніпропетровській області, проведено аналіз фінансово-господарської діяльності ПП «Сігма» № 56/1601/.03.2016, яким встановлено, що ПП «Сігма» має відносини із рядом підприємства з ознаками «фіктивності», що призводить до ненадходження в бюджет України ПДВ.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2016 у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000016 від 18.03.2016, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою ПП «Сігма».
12.05.2016 проведено обшук в офісному приміщенні ПП «Сігма» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, будинок № 45, в ході якого було знайдено та вилучено в кабінеті № 3 металевий сейф марки TOPAZ №78587, який на момент обшуку був закритий, а присутній ОСОБА_10 відмовився його відчиняти. Сейф опечатано та вилучено.
Того ж дня сейф оглянуто та серед інших коштів та документів віднайдено різнокольоровий поліетиленовий пакет з написом «Alokozay» із зображенням чайної коробки та склянки з чаю, в якому знаходилися грошові кошти: 1 375 купюр номіналом по 200 гривень кожна, скріплених в 13 упаковок по 100 купюр кожна, резинками жовтого та червоного кольору, та одна упаковка в 75 купюр, скріплених резинкою жовтого кольору, з пояснювальною запискою «15 000 з/пл О.В.» на загальну суму 275 000 гривень, а також скріплених резинкою жовтого кольору на загальну суму 10 000,00 грн., всього 258 000,00 грн.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2016 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, в ході обшуку в офісному приміщенні ПП «Сігма» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, будинок № 45, у т.ч. і на всі грошові кошти із сейфу в сумі 305 266,00 грн., серед яких містяться і вищезазначені 258 000,00 грн.
Як вбачається із даної ухвали, в кримінальному провадженні встановлено, що службові особи ПП «Сігма» в період 2014-2015 років з метою ухилення від сплати податків, шляхом безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ, навмисно здійснили укладання угод з підприємствами з ознаками «фіктивності», а саме: ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "ХЕППІ ТРЕЙД", ТОВ "АГРІКА ЛТД", ПП "АГРОТЕХ-ДНІПРО", ПП "ПРОМІ-ЛАЙТ"), ТОВ "ЦЕНТР- ТК", ТОВ "ЗЕТ ТРЕЙД", ТОВ "ЛІГА КОНСАЛТ ЛТД", ТОВ "АДАФЕРОН АГРО ТОРГ", ТОВ "ФЛЕШ АЛЬЯНС", ТОВ "РІОЛАН", ТОВ "КРІОСТ", ТОВ "ДАГЕР", ТОВ "АКТИВ БАЗИС", ТОВ "ЛАКРОСТ", ТОВ "НАВІГАТОР-ТЕХ", ТОВ "ДАЛІМАУНТ", що призвело до ненадходження в бюджет України коштів з ПДВ в особливо великих розмірах на суму 3 596 844 грн.
Також, в ході проведеного розслідування встановлено, що вказані підприємства перебувають на обліку в ГУ ДФС у Полтавській, Київській, харківській областях та ГУ ДФС у м. Києві, за юридичними адресами не знаходяться, на підприємствах відсутні виробничі потужності, складські приміщення та зареєстровані працівники. Окрім того подача звітності до серверів ГУ ДФС України надходить з ідентичних ІР-адрес та email-скриньок.
Встановлено, що на ПП «Сігма» офіційно працевлаштовані 69 осіб. На балансі (праві володіння та оренди) перебуває власний транспорт, яким здійснюється переміщення ТМЦ. Виробничий процес триває цілодобово, в дві зміни.
В ході проведення заходів встановлено, що посадові особи ПП «Сігма» при подачі податкової звітності до серверів ГУ ДФС України використовують ІР-адресу: НОМЕР_1 , яка надається, згідно договору надання послуг посадовим особам ПП «Сігма» за адресою Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 45. В подальшому встановлено, що за вищевказаною адресою розташований будинок, який огороджений двометровим цегляним забором та обладнаний сучасним обладнанням відео-нагляду, вхід до якого здійснюється лише за магнітною карткою. Проведеними слідчо-оперативними заходами встановлено, що в приміщення за адресою м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 45 використовується посадовими особам ПП «Сігма» в якості тіньового офісного приміщення.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2016 призначено позапланову документальну перевірку ПП «Сігма» з питань дотримання вимог валютного, податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 01.01.2016 силами Криворізької Центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Як вказав прокурор, дана перевірка проводиться. Крім того проводяться обшуки підприємств - контрагентів ПП «Сігма». На даний час повідомлення про підозру не вручене, оскільки слідством встановлюється істина у кримінальному провадженні.
Заявник в обґрунтування приналежності йому коштів надав суду договір позики від 03.03.2015, укладений із ПП «Сігма», предметом якого є надання ОСОБА_6 позики в сумі 700 000,00 грн. шляхом видачі готівки з каси строком до 02.03.2020.
Також заявник надав два меморіальних ордери від 12.05.2015 № ЛЗ0154185 на суму 149 990,00 грн. та ЛЗ01541856 на суму 149 990,00 грн. (всього 299 980,00 грн.). На вказаних меморіальних ордерах містяться відмітки банку про проведення операції за 12.05.2015, призначення платежу «Видача на інші цілі (надання безвідсоткової зворотного займу згідно договору № 03/03-15 від 03.03.2015). Одержувачем вказано ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (Дзержинське відділення (м. Кривий ріг).
Суд критично ставиться до наданих доказів, так як в договорі вказано, що кошти видаються шляхом видачі готівки з каси підприємства, а кошти фактично переведено з банківського рахунку підприємства № НОМЕР_2 на рахунок у іншому відділенні банку № НОМЕР_3 .
З меморіальних ордерів не вбачається, хто є кінцевим отримувачем цих коштів, вказано лише призначення - надання безвідсоткового зворотного займу, вказано номер та дату договору, а сторін договору, зокрема отримувача займу ОСОБА_6 , не зазначено.
Крім того із ОСОБА_6 ПП «Сігма» укладено договір позики, а не договір безвідсоткового зворотного займу, як вказано у меморіальних ордерах.
Вищевказане ставить під сумнів доводи заявника, що перерахування ПП «Сігма» коштів з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок № НОМЕР_3 , здійснено на виконання саме договору позики № 03/03-15 від 03.03.2015, на користь ОСОБА_6 .
До того ж, заявником жодними іншими доказами не підтверджено, що кошти, які зберігалися у вилученому в ході обшуку сейфі 12.05.2016, є тими ж самим коштами, які 12.05.2015, тобто рік тому, він отримав від ПП «Сігма» в якості позики. Адже номери купюр та їх номінал ані під час отримання у ПП «Сігма» (як на те вказує ОСОБА_6 ), ані під час обшуку не переписувалися. Тому ідентифікувати ці кошти неможливо.
Варто відзначити, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2016 вже відмовлялось ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про скасування арешту із мотивів того, що заявником на той час взагалі не було надано доказів приналежності коштів саме йому.
Як вбачається з матеріалів оглянутого судом кримінального провадження, відомості до ЄРДР за №0000016 від 18.03.2016 внесені за фактом вчинення кримінального правопорушення за ст. 212 ч. 3 КК України (ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).
Суд зазначає, що відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 7 ст. 237 КПК України передбачено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Так, згідно із ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частино 2 ст. 167 КПК України визначено поняття майна, яке може бути тимчасово вилученим. Це майно, речі, щодо якого є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Виходячи зі змісту вищезазначених норм, майно, речі можуть вилучатися лише коли вони є засобами вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Не обов`язково дане майно повинно належати тій чи іншій особі на праві власності, підтвердженому належними документами.
Підстави припинення тимчасово вилученого майна вказані і у ст. 169 КПК України, згідно із якою тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171 (подання клопотання пізніше наступного робочого дня після вилучення майна), частиною шостою статті 173 цього Кодексу (постановлення ухвали пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання); 4) у разі скасування арешту.
Отже, слідчий проводячи обшук, а потім огляд вилученого майна, діяв виключно в межах повноважень і вилучив згідно із ч. 2 ст. 167 КПК України майно, щодо якого є підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо).
Втім, у розумінні кримінально-процесуального закону головною ознакою майна, яке вилучається правоохоронним органом, є перебування його в особи, у т.ч. протиправному, та пов`язаність із вчиненням (готуванням до вчинення) кримінального правопорушення. Таке майно може бути засобом вчинення кримінального правопорушення, містити сліди кримінального правопорушення, може бути одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або бути доходом від них тощо.
Вирішувати питання, чи мають ці речі відношення до вчинення кримінального правопорушення, має слідчий в ході розслідування або ж суд згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 374 КПК України при винесенні вироку. Наразі дане майно (кошти) повинні зберігатися у сторони кримінального провадження до кінця цього провадження.
Проаналізувавши матеріали скарги, приходжу до висновку, що арешт на кошти накладений цілком підставно, оскільки їх статус відповідає вимогам ст. 170 КПК України.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що у клопотанні слід відмовити
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2016 в частині накладення арешту на кошти в сумі 285 000,00 грн., які належать ОСОБА_6 , зобов`язання слідчого в ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_7 повернути вилучені в ході обшуку 12.05.2016 кошти в сумі 285 000,00 грн. відмовити.
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 7 листопада 2016 року. Повний текст ухвали складений 11 листопада 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1