справа № 208/1221/16-к
№ провадження 1-кп/208/289/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000509 від 17 лютого 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючому професійно-технічну освіту, не одруженому, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , та проживаючому за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимому - 13.07.2015 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.164 КК України до громадських робіт у кількості 120 годин, вирок набрав законної сили 13.08.2015, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 травня 2005 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менш одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 01.05.2015 року, щомісячно, до досягнення ним повноліття починаючи з 01.05.2005.

Однак ОСОБА_6 , знаючи про обов`язок сплачувати аліменти став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів з метою уникнення по виконавчому листу утримань та не бажаючі виконувати покладений на нього обов`язок утримання дитини, хоча і був попереджений про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів 20.05.2014 чим порушив ч.10 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», яке передбачає, що при наявності заборгованості по аліментах у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, особа притягується до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.05.2005 ОСОБА_6 повинен сплачувати аліменти в наступному розмірі:

за травень 2015 року - 860 грн.,

за червень 2015 року - 860 грн.,

за липень 2015 року - 860 грн.,

за серпень 2015 - 860 грн.,

за вересень 2015 року - 992 грн.,

за жовтень 2015 року - 992 грн.,

за листопад 2015 року - 992 грн.,

за грудень 2015 року - 992 грн.,

за січень 2016 року - 1035 грн.

Між тим в період з травня 2015 по грудень 2015 року ОСОБА_6 працював неофіційно у приватних осіб за усною домовленістю та отримував заробіток у розмірі 2000-2500 грн. але аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в службу зайнятості населення не звертався, і допустив заборгованість зі сплати аліментів за даний період часу.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку.

Згідно абзацу четвертого п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. При цьому зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Таким чином, ОСОБА_6 будучі працездатною особою, знаючі про обов`язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.05.2005, будучі попередженим державним виконавцем Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ 20.05.2014 про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, працюючи у приватних осіб за усною домовленістю, маючі умисел на злісне ухилення від сплати аліментів злісно ухилявся від сплати аліментів за період часу з 01.05.2015 по 01.02.2016 та допустив заборгованість зі сплати аліментів за 9 місяців, або у твердій грошовій сумі 8 443 гривень 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що не платив аліменти, оскільки дружина не давала дитину, на теперішній час шукає роботу. Про те, що він повинен сплачувати аліменти й ому було відомо, про кримінальну відповідальність також знав. Період заборгованості та сума заборгованості вірно зазначені у обвинувальному акті, не оспорює. З листопада 2015 року він зовсім ніде не працював, не платив аліменти з травня 2015 року, можливість сплачувати аліменти він мав. Працює на будівництві. На обліку у центрі зайнятості не перебував. Просив суд розглядати справу в порядку ч.3 ст.349 КК України, фактичні обставини справи він не оспорює, погоджується з кваліфікацією, це є його добровільна позиція, також просив суворо не карати. Платити аліменти буде, на теперішній час він знайшов собі роботу, розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що з ОСОБА_9 перебувала у шлюбі, шлюб розірвано у 2005 році. Від шлюбу мають сина 2004 року народження. Він аліменти на утримання сина не платив, раніше сплачувала його мати. Період і сума заборгованості вірно зазначені, заборгованість не сплачена. Вона не оспорює фактичні обставини справи, просить суд розглядати справу в порядку ч.3 ст.349 КК України.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_6 у вчинені злочину, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/, скоєне особою, раніше судимою за злочин передбаченим цією статтею встановлена і доведена і його дії кваліфіковані правильно за ч.2 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/, скоєне особою, раніше судимою за злочин передбачений цією статтею.

При обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 в силу ст.. 67 УК України, судом не встановлені.

Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 у відповідності до ст.. 66 КК України, суд враховує щире каяття, повне визнання своєї вини обвинуваченим у вчинені кримінального правопорушення.

При призначені покарання ОСОБА_6 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч.2 ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи викладене, щире каяття ОСОБА_6 , повне визнання вини, працевлаштувався, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі. В той ж час, враховуючи щире каяття, повне визнання вини, обвинувачений працевлаштувався, суд вважає звільнити ОСОБА_6 від призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 368,370,371,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.164 КК України у виді двох років обмеження волі.

У відповідності зі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду, призначивши ОСОБА_6 іспитовий строк один рік.

Відповідно до п.п.2.3,4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 в період випробувального терміну повідомляти в кримінальну виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили залишити без змін

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1