У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

детектива НАБУ - ОСОБА_3

заявника - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову детектива Першого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від 19 липня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000179 внесеного до ЄДРДР 10.06.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову детектива Національного бюро третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від 19 липня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000179 від 10.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

В обґрунтування поданої скарги посилається на те, що детективом НАБУ поверхово здійснено розслідування злочину, відомості за яким внесені до ЄРДР за його заявою у відношенні ОСОБА_5 , який , як Президент України не мав повноважень видавати Указ №276/2013 від 15.05.2013 року «Про призначення ОСОБА_6 ректором Національної академії Служби безпеки України», оскільки згідно ст. 15 ЗУ «Про Службу безпеки України», Президент України не має повноважень на призначення фізичних осіб на посаду ректора Національної академії Служби безпеки України.

Крім того заявник зазначив, що діяння, яке містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, полягає у зловживанні ОСОБА_5 владою, тобто умисне з метою одержання неправомірної вигоди для іншої особи використання влади всупереч інтересам служби, що мало наслідком призначення ОСОБА_7 ректором Національної академії Служби безпеки України, яке спричинило тяжкі наслідки.

Заявник зазначає, що підписаний ОСОБА_5 , як Президентом України Указ №276/2013 від 15.05.2013 року «Про призначення ОСОБА_6 ректором Національної академії Служби безпеки України», є незаконним, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства.

Заявник посилається, що детективом не вчинено належних слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження № №0000179, зокрема, не встановлено розмір шкоди, отриманого доходу та майна, а тому вважає, що постанова про закриття даного кримінального провадження є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Детектив в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що ним було перевірено обставини, які викладені у заяві ОСОБА_4 про злочин, надано їм належну правову оцінку, результатом чого стало винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Заслухавши заявника та детектива, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 215 КПК України, досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Ст. 284 КПК України передбачає підстави, згідно яких кримінальне провадження підлягає закриттю.

Слідчим суддею, на виконання вимог ухвали Апеляційного суду м.Києва від 30.08.2016 року з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи були витребувані та досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000179 від 10.06.2016 року.

З матеріалів справи встановлено, що 10.06.2016 НАБУ на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва внесено до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.364 КК України та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000179.

19.07.2016 детективом ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000179 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення .

Виходячи з вимог КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Як вбачається з прийнятої детективом постанови, під час досудового розслідування було встановлено, що Указом Президента України від 15.05.2013 №276/2013 ОСОБА_7 призначено ректором Національної академії Служби безпеки України.

Указом виконуючого обов`язки Президента України, Голови Верховної Ради України від 19.04.2014 №428/2014 ОСОБА_7 звільнено з посади ректора Національної академії Служби безпеки України.

Так, детективом встановлено, що ОСОБА_4 в своїй заяві «про злочин» повідомив НАБУ про вчинення злочину Президентом України ОСОБА_5 , який полягав у зловживанні владою, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використанні влади всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки та виражався, на думку заявника, у призначенні ОСОБА_7 ректором.

Також заявник зазначав у заяві «про злочин» і про вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.264, ч.5 ст.191 КК України генерал-майором СБУ ОСОБА_7 та генерал-майором СБУ ОСОБА_8 .. Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що ці відомості про ймовірне вчинення злочинів даними особами за ч.2 ст.264, ч.5 ст.191 КК України в ЄРДР внесені не були.

Суть заяви ОСОБА_4 «про злочин» полягала в тому, що вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень заявник пов`язує із підписанням Президентом України ОСОБА_5 . Указу 15.05.2013 №276/2013, оскільки, за твердженням заявника, такий Указ суперечить чинному законодавству, саме тому особа, яка його видала та підписала вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.364 КК України.

Разом з цим, у своїй скарзі заявник не надвів переконливих доводів щодо можливої неповноти проведеного НАБУ досудового розслідування, а суть подано скарги зводиться до тлумачень вимог чинного законодавства щодо наявності у посадової особи права на підписання нормативно-правового акту.

Також слідчий суддя враховує, що детективом було допитано самого заявника ОСОБА_4 08.07.2016, який засвідчив аналогічні викладеним вище доводи про те, що зловживання владою або службовим становищем ОСОБА_7 полягало у зайнятті останнім посади ректора Національної академії СБУ, отриманні останнім грошового забезпечення ректора.

Так, об`єктивна сторонам складу злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України характеризується суспільно-небезпечним діянням, яке полягає у зловживанні владою або службовим становищем всупереч інтересами служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про службу безпеку України», начальники підрозділів Центрального управління Служби безпеки України: контррозвідки, військової контррозвідки, контр розвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки, захисту національної державності, боротьби з корупцією і організованою злочинною діяльністю, інформаційно-аналітичного, оперативно-технічного, оперативного документування, слідчого, по роботі з особовим складом, інших підрозділів, визначених Президентом України, а також начальники регіональних органів обласних управлінь Служби безпеки України призначаються на посади за поданням Голови Служби безпеки України та звільняються з посад Президентом України, а також начальники регіональних органів обласних управлінь Служби безпеки України призначаються на посади за поданням Голови Служби безпеки України та звільняються з посад Президентом України.

Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007 затверджено Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ (далі - Положення).

Згідно п.42 Положення, призначення на посади заступників Голови СБУ, начальників відповідних підрозділів Центрального управління згідно із законодавством, регіональних органів та ректора Національної академії СБУ здійснюється Президентом України за поданням Голови СБУ.

Згідно ст.106 Конституції України, Президент України на основі та на виконання Конституції України і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання та території України.

Таким чином вбачається, що детектив перевіривши доводи викладені в заяві ОСОБА_4 , дослідивши законодавство України, положення якого регламентує порушене заявником питання, прийшов до вірного висновку про необхідність закриття провадження у справі, оскільки призначення на посаду ректора Національної академії СБУ здійснюється саме Президентом України, що і відбулося у суворій відповідності із нормами Конституції України, Закону України «Про СБУ», Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ, а спричинення будь-якої шкоди встановлено не було.

Самі по собі дії по підписанню Указу Президентом України 15 травня 2013 року про призначення ОСОБА_7 ректором Національної академії СБУ, обіймання цієї посади призначеною особою на підставі Указу Президента України №276/2013 не містять ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, у порядку визначеному законом вищезазначений Указ не було скасовано чи визнано незаконним.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, детективом після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів не здобуто достатніх даних, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_5 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, у зв`язку з видачею Указу №276/2013 від 15.05.2013 року, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що рішення про закриття кримінального провадження №0000179 від 10.06.2016 року прийняте детективом з дотриманням вимог КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що доводи заявника про порушення детективом вимог КПК України при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1