Справа № 500/6495/14-к
Провадження № 1-кп/515/1064/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальні акти у кримінальному провадженні (додаток:справа №500/6495/14-к провадження 1-кп/515/1064/16 на 263 аркушах 2 т.), внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001837 від 24 червня 2014 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2016 року з апеляційного суду Одеської області до Татарбунарського районного суду Одеської області надійшли вищевказані обвинувальні акти з матеріалами справи після апеляційного перегляду та скасування ухвали Ізмаїльського районного суду Одеської області від 27.01.2016 року про закриття відносно ОСОБА_4 кримінального провадження, для розгляду справи в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалою судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 06.05.2016 року було призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив про призначення судового розгляду по справі на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, оскільки кримінальне провадження підсудне Татарбунарському районному суду Одеської області, з урахуванням ухвали апеляційного суду Одеської області від 24.03.2016 року щодо призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання, підстави для закриття кримінального провадження відсутні.

Обвинувачений та його захисник не погодилися з думкою прокурора та просили направити обвинувальний акт прокурору на доопрацювання, так як вважають, що існують протиріччя у кваліфікації дій обвинуваченого.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд вважає, що обвинувальні акти підлягають поверненню прокурору, керуючись наступними вимогами закону та правовими позиціями Європейського Суду з прав людини.

Однією із загальних засад кримінального провадження є його законність (п.2 частини першої ст.7 КПК України).

Пунктом 3 частини третьої ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України та згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві", складаючи вирок, суд зобов`язаний додержуватися вимог ст.374 КПК України. Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп."а" п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії", №9783/82, п.79). Крім того, cуд нагадує, що положення підпункту "а" п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії", №23969/94, п. 58).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", №29082/95, п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п.54, а також "Даллос проти Угорщини", п.47).

В матеріалах кримінального провадження наявні два обвинувальних акти з обсягом обвинувачення, що відрізняється один від одного (т.1 а.с.2-4, т.1 а.с.145-148). До останнього обвинувального акту (т.1 а.с.145-148) не додано реєстру матеріалів досудового розслідування, що прямо суперечить ч.4 ст.291 КПК України. Вищезазначений обвинувальний акт затверджено керівником органу прокуратури, а відповідно до ст.341 КПК України він має бути погоджений керівником органу прокуратури. Крім того, у разі висунення додаткового обвинувачення відповідно до вимог ст.339 КПК України, перш ніж заявляти клопотання про висунення додаткового обвинувачення прокурор повинен з`ясувати чи надходили відомості про можливе вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення до органів досудового розслідування, в прокуратуру, чи вносились вони до ЄРДР та яким чином вони перевірялися. Вимоги вищевказаної статті прокурором виконано не було, а також, усупереч вимогам ст.290-293 КПК України, ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру стосовно того кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується в останньому обвинувальному акті.

Також, до суду разом з обвинувальними актами надійшли матеріали кримінального провадження (а.с.171-211 т.1), що є порушенням вимог ч.4 ст.291 КПК України, відповідно якої надання суду інших документів, крім передбачених данною статтею КПК України, до початку судового розгляду забороняється.

Вказані порушення, шляхом позбавлення гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, на думку суду, перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

За таких обставин, суд вважає, що повернення перевіреного судом обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам ст.2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, виявлені недоліки свідчать про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при складанні й затвердженні обвинувальних актів, та надання суду разом з обвинувальним актом інших документів до початку судового розгляду, унеможливлює призначення судового розгляду по причині категоричної заборони цього у ч.4 ст. 291 КПК України.

За встановлених обставин, при наявності вищевказаних недоліків, з урахуванням положень діючого законодавства України, обвинувальні акти з матеріалами кримінального провадження, мають бути повернуті прокурору, як такі, що не відповідають вимогам ст.291 КПК України.

Керуючись ст.ст.2,7,9,109,135, 291,314-316 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Обвинувальні акти у кримінальному провадженні (додаток:справа №500/6495/14-к провадження 1-кп/515/1064/16 на 263 аркушах 2 т.), внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001837 від 24 червня 2014 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду недоліків.

Ухвала суду щодо повернення обвинувального акту може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Сивоконь