Справа №639/7837/16-к
Провадження №1-кс/639/1362/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2016 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, видача якої запитується ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про скасування постанови заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 від 13.10.2016 року про видачу особи (екстрадицію), -

В С Т А Н О В И В:
21.10.2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 від 13.10.2016 року про видачу особи (екстрадицію).

В обґрунтування скарги зазначено, що 13.10.2016 року постановою Генеральної прокуратури України прийнято рішення про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.208, ст.205.3 та ч.2 ст.205.5 КК Російської Федерації.
Захисник посилається, що відсутні законні підстави для видачі ОСОБА_4 до Російської Федерації, оскільки він подав заяву до Державної міграційної служби України про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Листом Державної міграційної служби України за №Т-3083/8/2783-16 від 23.09.2016 року повідомлено ОСОБА_4 , що його заява направлена до Головного управління ДМС в Харківській області для здійснення необхідних процедурних заходів, передбачених Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
ОСОБА_4 неодноразово заявляв у судових засіданнях під час розгляду клопотання про застосування екстрадиційного арешту, що боїться за своє життя та здоров`я на території Російської Федерації та просить надати йому статус біженця.
Захисник зазначає, що при прийнятті постанови Генеральної прокуратури України від 13.10.2016 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 до Російської Федерації, було порушено вимоги ч.4 ст.590 КПК України, тобто не зважаючи на те, що ОСОБА_4 було подано заяву про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, прокуратурою було винесено постанову про видачу особи до іноземної держави.
31.10.2016 року захисником ОСОБА_5 до суду надано письмові доповнення до скарги на рішення про видачу особи (екстрадицію). Як зазначено у попередніх відповідях, причиною відмови є невідповідність заяви вимогам статті 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
28.10.2016 року ОСОБА_4 через спецчастину Харківської установи виконання покарань (№27) до Головного управління ДМС України подано бланк заяви-анкети з додатками у відповідності до вимог п.7 ст.7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
Захисник зазначає, що вищезазначена заява вказує на бажання ОСОБА_8 отримати статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, оскільки притягнення його до кримінальної відповідальності проводиться, як він вважає, по політичним та релігійним мотивам, також він впевнений, що буде піддаватися катуванням, жорстокому, нелюдському, принижуючому гідність виду поводженню або покаранню.
Однак, з причин незалежних від його волі не міг подати заповнену заяву-анкету через відсутність необхідних документів, а саме: відсутність документу, який посвідчує його особу (паспорта) та 4 фотографій.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , з посиланням на ч.4 ст.590 КПК України, вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.3 Європейської конвенції про видачу правопорушників, підтримав доводи внесеної скарги та просив подану скаргу задовольнити, оскільки постанова Генеральної прокуратури України від 13.10.2016 року винесена до остаточного розгляду заяви ОСОБА_4 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Особа, видача якої запитується - ОСОБА_4 надав пояснення, що він заперечує проти видачі його на територію Російської Федерації, оскільки на даний час уповноваженими державними органами України не розглянуто його заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши надані до суду матеріали та оцінивши наявні докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.07.2016 року до ОСОБА_4 застосовано екстрадиційний арешт строком на 12 місяців.

Генеральною прокуратурою України 15.07.2016 року отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_4 Генеральна прокуратура України відповідно до ст.587 КПК України доручила прокуратурі Харківської області.

Постановою заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 від 13.10.2016 року прийнято рішення про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.208, ст.205.3 та ч.2 ст.205.5 КК Російської Федерації.
Визначених ст.589 КПК України підстав для відмови у видачі особи (екстрадиції), під час проведення екстрадиційної перевірки не встановлено.
При розгляді справи встановлено, що 31.08.2016 року ОСОБА_4 звернувся до Державної міграційної служби України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Листом Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України №8.5/6027-16 від 23.09.2016 року заяванаправлена до ГУ ДМС України в Харківській області.
Згідно листа ГУ ДМС України в Харківській області №04/4-20873 від 25.10.2016 року, заяву ОСОБА_4 від 31.08.2016 року розглянуто.
Відносно громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (наказ ГУ ДМС України в Харківській області №163 від 28.09.2016 року).
В листі №04/4-20873 від 25.10.2016 року зазначається, що ОСОБА_4 під розписку 04.10.2016 року отримав письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
На підставі ч.6 ст.5, ст.6 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» №3671-VI від 08.07.2011 року прийнято рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Згідно ч.4 ст.590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

На час прийняття постанови Генеральної прокуратури України від 13.10.2016 року про видачу до Російської Федерації громадянина ОСОБА_4 , наказом ГУ ДМС України в Харківській області №163 від 28.09.2016 року було прийнято рішення про відмову в прийнятті заяви ОСОБА_4 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
При цьому, відомостей про те, що наказ ГУ ДМС України в Харківській області №163 від 28.09.2016 року було оскаржено до Державної міграційної служби України чи до суду в порядку, визначеному ч.1 ст.12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», стороною захисту до суду не надано.
Крім цього, відомостей про те, що заява ОСОБА_4 від 28.10.2016 року подавалась до ГУ ДМС України в Харківській області та була задоволена відповідно до Закону України №3671-VI від 08.07.2011 року, надані стороною захисту матеріали також не містять.
Таким чином, на підставі п.1 ч.5 ст.591 КПК України скаргу захисника ОСОБА_6 , з урахуванням поданих доповнень захисником ОСОБА_5 від 31.10.2016 року, необхідно залишити без задоволення, оскільки не має правових підстав для скасування постанови заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 від 13.10.2016 року про видачу особи (екстрадицію).

Відповідно до ч.6 ст.591 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку прокурором, особою, щодо якої прийнято рішення, її захисником чи законним представником. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ст.ст.589 591 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу захисника ОСОБА_6 , з урахуванням поданих доповнень захисником ОСОБА_5 від 31.10.2016 року, про скасування постанови заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 від 13.10.2016 року про видачу особи (екстрадицію) у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1