ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 18 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2015 року та на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 ,
встановила:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2015 року засуджено:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Путіївка Білоцерківського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, раніше судимого 10.06.2008 за ч. 1 ст. 121, 69 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого 02.07.2011 по відбуттю покарання,
- за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду у сумі 500 000 грн.
Судом вирішено питання відшкодування судових витрат та долю речових доказів у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 8 грудня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він, 23 квітня 2015 року, близько 22.00 год., охороняючи ставок, що розташований у с. Савичі Шепетівського району Хмельницької області, будучи озброєним мисливською рушницею, яка знаходилась у нього на плечі, підійшов до двох чоловіків, які ловили рибу в рівчаку поблизу ставку. Під час розмови між ОСОБА_8 та одним із чоловіків ОСОБА_9 , виникла сварка, в ході якої останній умисно завдав ОСОБА_8 удар кулаком у ліве око. ОСОБА_8 пішов, але ОСОБА_9 наздогнав його через 15-20 метрів та продовжив сварку, під час якої ОСОБА_8 умисно, з метою вбивства, вистрілив з мисливської рушниці в грудну клітину ОСОБА_9 . Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці події.
У касаційній скарзі потерпіла, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_8 , замалу, на її думку, суму відшкодування моральної шкоди, просить вирок та ухвалу щодо ОСОБА_8 скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити судові рішення без зміни, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання з-поміж інших завдань повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд дотримався вимог ст. 65 КК України і навів у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.

Із матеріалів провадження вбачається, що при вирішенні питання про призначення засудженому покарання судом урахованого ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, дані про особу винного.
Так суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, який є особливо тяжким, наслідком якого стала смерть людини, особу винного (є раніше судимою особою за вчинення умисного злочину, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває), щире каяття визнано судом обставиною, що пом`якшує покарання, а обставин, які його обтяжують не встановлено.
Із урахуванням цих обставин суд дійшов правильного висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі та призначив винному покарання в межах санкцій частин статей, за яку його засуджено.
Доводи касаційної скарги щодо неправильного вирішення судом цивільного позову є неспроможними, зважаючи на наступне.
Так, згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода
полягає, зокрема, у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності справедливості.
Під час судового розгляду знайшло підтвердження спричинення обвинуваченим моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 , внаслідок спричинення їй душевних страждань з приводу протиправного позбавлення життя її сина.
Таким чином, враховуючи принцип розумності та справедливості, місцевий суд визнав за необхідне частково задовольнити цивільний позов потерпілої та стягнути із засудженого ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 500 000 грн.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за доводами, викладеними в апеляційних скаргах потерпілої щодо м`якості призначеного покарання та неврахування місцевим судом усіх обставин, які мають значення для визначення покарання, аналогічними доводам у касаційній скарзі, ретельно перевірив їх, дав їм належну оцінку, вказав мотиви, з яких виходив, й ухвалив рішення, яке не суперечить вимогам ст. 419 КПК України.

Переконливих аргументів, які би свідчили про неправильне застосування кримінального закону та призначення ОСОБА_8 явно несправедливого покарання внаслідок м`якості, у касаційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги потерпілої і скасування вироку та ухвали щодо ОСОБА_8 . Інші доводи касаційної скарги та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої або апеляційної інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень.
Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 - залишити без зміни, а касаційну скаргупотерпілої ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2