г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3260/15-к
Номер провадження 1-кп/213/18/16
В И Р О К
Іменем України
13 травня 2016 року, Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0001020, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шурине Миколаївського р-ну Миколаївської обл., громадянка України, не працює, освіта базова загальна середня, не заміжня, має двох дітей відносно яких не позбавлена батьківських прав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , прож.: АДРЕСА_2 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачена ОСОБА_7 01.07.2015 року приблизно о 23.30 годині разом із ОСОБА_11 (на даний час змінила прізвище на ОСОБА_8 ) знаходилась на лавці, розташованій біля будинку АДРЕСА_3 , де на грунті раптово виниклих неприязних стосунків між останніми виникла словесна сварка, в процесі якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 (на даний час змінила прізвище на ОСОБА_8 ), реалізовуючи який ОСОБА_7 , тримаючи в правій руці кухонний ніж, що був при ній, не бажаючи настання смерті та не погрожуючи вбивством, умисно спричинила однократний поріз передньої поверхні шиї ОСОБА_11 (на даний час змінила прізвище на ОСОБА_8 ), чим завдала останній тілесне ушкодження у вигляді різаної рани передньої поверхні шиї, яке виникло від однократної дії плоского ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа, або інший предмет, який має такі ж самі властивості, по типу протягнення, що згідно висновку судово-медичної експертизи за № 1304 від 06.07.2015 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 визнала вину, пояснила, що сварка з потерпілою виникла через дітей. У скоєному розкаюється. Просила розглядати провадження на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, судом роз`яснено, що в такому разі зможе оскаржувати вирок лише в частині призначеного покарання, з чим погодилась. Суд вважає можливим розглянути провадження на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, потерпілої, та дослідженням матеріалів, що характеризують обвинувачену, стосуються речових доказів та судових витрат.

Потерпіла підтвердила дату, час та місце подій, вказала, що між нею та обвинуваченою виник конфлікт, та обвинувачена один раз вдарила її ножем.

Досліджені в сукупності всі здобуті у провадженні докази дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ст. 125 ч.1 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.
Обговорюючи питання про міру покарання ОСОБА_7 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що вона скоїла злочин невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка посередньо характеризується, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Обвинувачена не заміжня, не працює, має базову середню освіту, раніше не судима, має місце реєстрації та проживання, має дітей стосовно яких не позбавлена батьківських прав.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено; у відповідності зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання суд вважає щире каяття.

Суд вважає відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України. Суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді громадських робіт. Покарання у вигляді штрафу та виправних робіт недоцільно призначати, оскільки обвинувачена не працює, крім того дані покарання не будуть сприяти виправленню обвинуваченої, та не відповідають обставинам справи, особі обвинуваченої. Обмежень передбачених ч.3 ст. 56 КК України не встановлено.

Щодо цивільного позову потерпілої до обвинуваченої про відшкодування моральної шкоди завданої злочином. Суд, з урахуванням ст. 23 ЦК України, практики Європейського суд з прав людини в справах: Гольм проти Швеції від 25 жовтня 1993 року., Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, де судом було встановлено, що вчинення злочину вже є підтвердженням завдання потерпілому моральної шкоди, з урахуванням того, що обвинувачена визнала позов в повному обсязі, та її вина підтверджена в судовому засіданні, - позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349 , 373-377 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати винною ОСОБА_7 в скоєнні злочину за ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити особисте зобов,язання до набрання вироком законної сили, поклавши обов`язок з`являтись на виклики суду.

Речові докази: ніж знищити, ДВД диски залишити в матеріалах справи.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) грн.

Вирок може бути оскаржений в Дніпропетровський апеляційний суд через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз,яснюється право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1