Справа № 1-220/2011 Головуючий у 1 інстанції Ющук О.С.
Провадження №11/0390/281/11
Категорія: ч.2 ст.307 КК України Доповідач Міліщук С.Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 травня 2011 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Міліщука С.Л.,

суддів Матата О.В., Борсука П.П.,

з участю прокурора Смолюка Б.С.,

захисників: ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2,

засудженого: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляцію засудженого ОСОБА_1, на вирок Луцького міськрайонного суду від 10 березня 2011 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, непрацюючий, згідно ст.89 КК України немаючий судимості, засуджений за ч.2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишено попередній утримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 постановлено рахувати з 03 грудня 2010 року.

Мобільний телефон "Нокіа 1280", імей:28361, який зберігається в камері зберігання речових доказів Луцького МВ УМВС (а.с.84), в зв'язку з конфіскацією майна звернуто в доход держави.

Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що 17 листопада 2010 року на території Центрального ринку в м. Луцьку у невстановленої досудовим слідством особи, матеріали відносно якої виділені для додаткової перевірки, з метою збуту незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,05г, який незаконно зберігаючи при собі переніс на вул. Ковельську в м. Луцьку, де приблизно о 14.30 год. на зупинці громадського транспорту, незаконно збув ОСОБА_3 за 100 грн..

Він же, 03 грудня 2010 року, на території Центрального ринку в м. Луцьку, у невстановленої досудовим слідством особи, матеріали відносно якої виділені для додаткової перевірки, повторно з метою збуту незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,06 г., який незаконно зберігаючи при собі переніс на вул. Ковельську в м. Луцьку, де близько 15 год. на зупинці громадського транспорту, перебуваючи в стані наркотичного сп'яніння незаконно збув ОСОБА_3 за 100 грн.

Засуджений ОСОБА_1, в своїй апеляції не оспорюючи доведеності своєї вини та правильності кваліфікації його дій просить вирок щодо нього в частині призначеного покарання змінити, призначивши йому його із застосуванням ст.ст. 69 та 75 КК України. При цьому посилається, що судом при призначенні покарання не враховано, що він тяжко хворіє, знаходиться на обліку у наркологічному диспансері і потребує лікування, має на утриманні батька пенсійного віку, який хворіє і потребує його допомоги, позитивно характеризується по місцю проживання.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляції, засудженого та його захисників, які підтримали апеляцію та просили її задовольнити. міркування прокурора, який заперечив апеляцію та просив залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинених ним повторно, підтверджуються зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами, які ніким не оспорюються і яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні ОСОБА_1 покарання, судом першої інстанції враховано тяжкість скоєного ним злочину, який віднесено до категорії тяжких, дані про його особу, а саме, що він по місцю проживання характеризується позитивно, хворіє, знаходиться на обліку у наркологічному диспансері.

В якості обставини, що обтяжує покарання, суд першої інстанції обґрунтовано визнав вчинення ОСОБА_1 03 грудня 2010 року збуту наркотичних засобів у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Що ж стосується посилання засудженого на неврахування судом при призначенні покарання того, що він має на утриманні батька пенсійного віку, який хворіє і потребує його допомоги, то колегія суддів вважає їх безпідставним, оскільки, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 на час вчинення інкримінованих йому злочинів ніде не працював, і будь-які офіційні дані про те, що батько перебуває на його утриманні, відсутні.

Враховуючи всі обставини справи, а також і те, що ОСОБА_1 вчинив злочини у сфері обігу наркотичних засобів, відсутність у нього обставин, які помякшують покарання та істотно знижують тяжкість вчинених ним злочинів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_1 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому правильно призначив йому мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Таке покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження нових злочинів.

Підстав для зміни вироку по обставинах, викладених в апеляції, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

У Х ВА Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1, залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду від 10 березня 2011 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Головуючий:

Судді: