Справа № 344/8316/16-к
Провадження № 1-кс/344/2897/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000008 від 18.02.2016р., -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого відділу Управління СБ України в Івано- ОСОБА_4 звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , в якому просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон BlackBerry Bold (IMEI: НОМЕР_1 ) білого кольору у ввімкненому стані, в телефоні наявна картка оператора мобільного зв`язку Life № НОМЕР_2 ; в`язку з ключами в кількості 3 шт. в комплекті з магнітним ключем від домофону; банківська картка Приватбанк № НОМЕР_3 ; банківська картка Приватбанк № НОМЕР_4 ; посвідчення водія № НОМЕР_5 на прізвище ОСОБА_5 ; візитні картки білого кольору в кількості 2 шт.; аркуш паперу білого кольору з рукописними написами виконаними барвником синього кольору; візитна картка зеленого кольору з рукописним написом номера мобільного телефону

В обґрунтування клопотання зазначив, що група осіб, до якої входили ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші не встановлені на даний час слідством особи, досягнули злочинної домовленості щодо переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю прекурсорів в особливо великих розмірах, з метою їх використання для виготовлення та виробництва психотропних речовин і їх подальшого збуту. Упродовж січня-лютого 2016 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші особи неодноразово незаконно переміщали через митний кордон України з приховуванням від митного контролю прекурсори, у різних кількостях.

Діючи згідно спільно розробленого злочинного плану та відведеної ролі, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_5 будучи об`єднаний з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими особами єдиним злочинним умислом щодо вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, придбав у Республіці Польща та 26.02.2016р. на автомобілі «Мерседес-Бенц 208D» д.н.з. НОМЕР_6 незаконно перемістив через митний кордон України таблетки «Cirrus» в зоні митного контролю митного посту «Мостиська» Львівської митниці ДФС України.

З метою викриття та припинення злочинної діяльності зазначеної особи, 26.02.2016р. співробітниками Управління СБ України у Львівській області у приміщенні боксу поглибленого огляду автомобілів МАПП "Шегині" проведено огляд місця події, у ході якого в автомобілі «Мерседес-Бенц 208D» д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_5 виявлено та вилучено 3920 таблеток «CIRRUS».

Згідно висновку експерта МВС України № 09/12-0172 від 21.04.2016р., надані на дослідження 3920 таблеток медичного препарату марки «CIRRUS» містять прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю псевдоефедрин, загальна кількість якого становить 385,336 грама.

Згідно з Таблицею № 3 "Великі та особливо великі розміри прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу", затвердженою Наказом МОЗ України від 01.08.2000 р. № 188, псевдоефедрин вагою понад 6 грам є особливо великим розміром.

24.06.2016р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

29 червня 2016 року ОСОБА_5 затримано та здійснено особистий обшук останнього, під час якого вилучено зазначені вище речі, які в свою чергу постановою слідчого від 30.06.2016р. визнано речовими доказами, та з метою збереження яких необхідно застосувати даний захід забезпечення кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Володілець майна підозрюваний та його захисник в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд клопотання без їх участі, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду такого.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що 24.06.2016р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

29.06.2016р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 190-191 КПК України та здійснено особистий обшук останнього, під час якого вилучено мобільний телефон BlackBerry Bold (IMEI: НОМЕР_1 ) білого кольору у ввімкненому стані, в телефоні наявна картка оператора мобільного зв`язку Life № НОМЕР_2 ; в`язку з ключами в кількості 3 шт. в комплекті з магнітним ключем від домофону; банківська картка Приватбанк № НОМЕР_3 ; банківська картка Приватбанк № НОМЕР_4 ; посвідчення водія № НОМЕР_5 на прізвище ОСОБА_5 ; візитні картки білого кольору в кількості 2 шт.; аркуш паперу білого кольору з рукописними написами виконаними барвником синього кольору; візитна картка зеленого кольору з рукописним написом номера мобільного телефону.

Вилучені під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 речі постановою слідчого від 30.06.2016р. визнано речовими доказами.

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вилучені під час проведення 29.06.2016р. особистого обшуку підозрюваного речі можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому з метою забезпечення збереження речових доказів клопотання необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на:

- мобільний телефон BlackBerry Bold (IMEI: НОМЕР_1 ) білого кольору у ввімкненому стані, в телефоні наявна картка оператора мобільного зв`язку Life № НОМЕР_2 ;

- в`язку з ключами в кількості 3 шт. в комплекті з магнітним ключем від домофону;

- банківську картку Приватбанк № НОМЕР_3 ;

- банківську картку Приватбанк № НОМЕР_4 ;

- посвідчення водія № НОМЕР_5 на прізвище ОСОБА_5 ;

- візитні картки білого кольору в кількості 2 шт.;

- аркуш паперу білого кольору з рукописними написами виконаними барвником синього кольору;

- візитну картку зеленого кольору з рукописним написом номера мобільного телефону,

які 29 червня 2016 року були вилучені під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1