Провадження №1-кп/751/50/16

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2016 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
з участю прокурора ОСОБА_2 ,
адвоката ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
при секретарі ОСОБА_12 ,
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 23.06.2015 року, у нічний час, Він з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись біля під`їзду №3 буд. 11 по вул. Самострова в м. Чернігові, шляхом вільного доступу, таємно викрав з автомобілю «Москвич-2141», днз. В9865РМ, акумулятор марки «Westa - 6 СТ 43», вартістю 500 грн., що належить ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
16.07.2015 року, у нічний час, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись біля під`їзду №3 буд.74 по вул. Незалежності в м. Чернігові, шляхом розбиття переднього бокового скла таємно викрав з автомобілю «ZAZ Forza», днз. НОМЕР_1 , відеореєтратор марки «Aspiring GT11», вартістю 1000 грн., що належить ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.
17.07.2015 року, у нічний час, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись біля під`їзду №2 буд. 14 по вул. Незалежності в м. Чернігові, шляхом розбиття переднього бокового скла таємно викрав з автомобілю « Chevrolet Niva », днз. НОМЕР_2 , відеореєтратор марки «Aspiring GT9», вартістю 1800 грн., що належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
17.07.2015 року, у нічний час, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись біля під`їзду №2 буд. 14 по вул. Генерала Єськова в м. Чернігові, шляхом розбиття переднього бокового скла таємно викрав з автомобілю «Chevrolet Aveo», днз. НОМЕР_3 , відеореєтратор марки «Orion DVR 950 FHD», вартістю 1000 грн., та карту пам`яті об`ємом 32 Gb, вартістю 200 грн., а всього майна на загальну суму 1200 грн., що належить ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
18.07.2015 року, у нічний час, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи поряд з під`їздом №7, що у буд. 23А по вул. Красносільського в м. Чернігові, шляхом розбиття переднього бокового скла таємно викрав з автомобілю «Skoda Fabia», днз. НОМЕР_4 , відеореєтратор марки «Blackvue - DR500GW-HD», вартістю 5600 грн., що належить ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
28.07.2015 року, у нічний час, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи поряд з під`їздом № 4, що у буд. 32 по вул. Шевченка в м. Чернігові, шляхом вільного доступу, таємно, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме скутером марки «Honda Joker», днз. НОМЕР_5 , вартістю 5600 грн., що належить ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.
У денний період доби у кінці липня 2015 року, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи на автостоянці за адресою: м. Чернігів, пров. Гомельський, буд. 17, шляхом вільного доступу, таємно, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме мопедом марки «Viper» (без державної реєстрації), вартістю 2100 грн., що належить ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.
Допитаний в суді, як обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, та показав, що він ніяких злочинів не вчиняв. Він себе оговорив, та дав покази під тиском працівників поліції. Також його безпідставно слідча вивозила на слідчий експеримент, однак ніяких документів при цьому не складала. Вона показала йому місця вчинення злочинів, та розповіла про обставини, після цього він, наступного разу, показав на місці та розповів про вчинені злочини. Також вказує, що він товаришував з ОСОБА_6 і той завжди давав йому свій мопед та дозволяв на ньому їздити по місту. Останній раз він взяв мопед ОСОБА_13 зі стоянки. Та їздив на ньому по справам, залишив його на іншій стоянці. Після того як його затримали працівники поліції він не знає куди міг подітись мопед.
Таку поведінку обвинуваченого в частині невизнання своєї вини у незаконному заволодінні мопедом марки «Viper» (без державної реєстрації), вартістю 2100 грн., що належить ОСОБА_6 оцінює критично, як природну захисну реакцію на пред`явлене обвинувачення з метою уникнути покарання за даний злочин, заплутати суд та перешкодити встановленню істині у справі. Крім того покази обвинуваченого не відповідають дійсності, обставинам справи, повністю спростовуються показами потерпілого, свідків, та матеріалами справи, а саме:
Так допитаний як потерпілий ОСОБА_6 показав, що він товаришував з ОСОБА_4 вони разом катались на його мопеді. Перед тим як поїхати з м. Чернігова на заробітки до м. Москва, він свій мопед поставив на платну стоянку. Ніякого дозволу ОСОБА_4 на користування чи розпорядження своїм мопедом він не давав. Коли повернувся до м. Чернігів, то виявив пропажу мопеду. Після цього він звернувся до поліції. Він не наполягає на покаранні ОСОБА_4 , йому важливо отримати назад свою річ, якою з 2010 року володів його батько, а пізніше власником став Він. Також потерпілий наполягає на своїх показах, та вказує, що у нього відсутні підстави оговорювати ОСОБА_4 .
Відповідно до довідки (т.2 а.с.50) вартість мопеду марки «Viper» з урахуванням його зносу становить 2100 грн.
Свідок ОСОБА_14 показав, що він в 2015 році восени бачив, як ОСОБА_4 їздив на мопеді марки «Viper», який належав ОСОБА_13 . Він знав, що даний мопед належав ОСОБА_13 , оскільки товаришував з ним. ОСОБА_4 не казав, як він отримав даний мопед. Однак він неодноразово раніше бачив, що ОСОБА_4 їздив на даному мопеді, який належить ОСОБА_6 як з ним, так і сам.
Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_15 , доповнивши їх, що про крадіжку даного мопеду йому сказав ОСОБА_6 і він не пам`ятає точної дати, коли бачив ОСОБА_4 за кермом мопеду, що належав ОСОБА_13 .
Суд вважає, що дані покази свідків вказують на той факт, що ОСОБА_4 користувався даним мопедом марки «Viper», що належить ОСОБА_6 , однак ніяким чином не підтверджують покази обвинуваченого, що він користувався даним мопедом з дозволу його власника в серпні 2015 року, перед тим як його затримали працівники поліції за підозрою у вчиненні інших злочинів.
Крім того ОСОБА_4 , відповідно до ст..22 КПК України не надав суду жодного матеріального доказу (чек про оплату стоянки, договір про надання послуг охорони майна, тощо…), які можуть підтвердити передачу мопеду, який належить ОСОБА_6 , будь кому на зберігання. Також ОСОБА_4 , після затримання, не був позбавлений можливості повідомити своїм рідним, слідчому чи прокурору про те, що він залишив даний мопед на стоянці і попрохати забезпечити його збереження.
Свідок ОСОБА_16 показав, що він бачив ОСОБА_4 на мопеді. Однак він не знає звідки в нього даний мопед. Про вчинення ОСОБА_4 будь яких злочинів він нічого не знає.
Крім наведених доказів вина ОСОБА_4 у незаконному заволодінні транспортним засобом, який належить ОСОБА_6 підтверджується;
- рапортом про надходження інформації про злочин (т.2 а.с.46),
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (т.2 а.с.47),
- протоколом огляду місця події в якому зафіксовано відсутність мопеду на місці стоянки (т.2 а.с.48-49).
Разом з тим суд вважає, що в матеріалах кримінальної справи, та під час судового слідства, не знайшло свого підтвердження вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, а саме викрадення майна потерпілих ОСОБА_5 ОСОБА_10 ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також вчинення злочину, передбаченого ст..289 ч.2 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить ОСОБА_11 ..
Так допитані в суді як потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дали покази про те що у них було викрадено майно. Після цього вони звернулись до міліції. хто здійснив крадіжки їм невідомо. Однак їм працівники міліції казали, що крадіжки майна вчинив ОСОБА_4 , тому, що зізнався в цьому.
До показів потерпілих суд відноситься критично, оскільки вони не можуть підтвердити відношення ОСОБА_4 до інкримінованих йому злочинів.
Також суд критично відноситься до протоколу проведення слідчого експерименту від 24.11.2015 року (т.1 а.с.108-131) за участі ОСОБА_4 , оскільки в даному протоколі тільки зазначено місця вчинення правопорушень на які вказав ОСОБА_4 , однак при цьому ОСОБА_17 не повідомив деталі вчинення викрадення майна. Тобто не деталізовано, яким чином він проникав до автомобілів, де брав засоби за допомогою яких розбивав стекла автомобілів. Не конкретизовано яке майно - його назва, модель, розмір, колір ним було викрадено. Де дане майно було розташовано в автомобілі, як прикріплено. Чи переховувався він від сторонніх осіб, які засоби та методи перестороги застосовував.
Допитаний як свідок ОСОБА_18 показав, що він був понятим під час проведення слідчого експерименту. Він особисто бачив, як ОСОБА_4 вказував на місця, де стояли автомобілі з яких було викрадено майно, як підходив до них та куди пішов після викрадення майна. Вказав. що ОСОБА_4 поводився досить вільно, не виказував скарг та зауважень. Також повідомив, що до місць злочинів вони їздили окремо один від одного в різних автомобілях. ОСОБА_4 орієнтувався на місцевості, але іноді вказував, що точно не пам`ятає звідки прийшов до місця злочину, вказував на місця розташування автомобілів, однак чи вказував час та точні обставини справи не пам`ятає.
Відповідно до довідки (т.2 а.с.51), наданої Чернігівським слідчим ізолятором 09.09.2015 року ОСОБА_4 видавався для участі в процесуальних (слідчих) діях поза межами Чернігівського слідчого ізолятора слідчим СВ Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області на території м. Чернігова.
Однак прокурором не надано суду жодного документа, складеного відповідно до вимог КПК України, про проведення процесуальних слідчих дій за участі ОСОБА_4 09.09.2015 року.
Навпаки, допитана як свідок ОСОБА_19 показала, що вона як слідча проводила розслідування по кримінальній справі, яка була на той час в її провадженні. Вона вивозила ОСОБА_4 на слідчий експеримент, однак він у неї не вийшов. Ніяких процесуальних документів вона при цьому не складала.
Тобто за показами слідчої ОСОБА_19 можливо прийти до висновку, що до проведення слідчого експерименту 24.11.2015 року, ОСОБА_4 вже їздив зі слідчою по місцях вчинення злочинів, і оглядав їх. При цьому слідча не складала ніяких процесуальних документів, що є грубим порушенням вимог ст.ст.42, 103, 104-107, 223, 240 КПК України.
Таким чином суд приходить до висновку, що протокол проведення слідчого експерименту від 24.11.2015 року (т.1 а.с.108-131) за участі ОСОБА_4 відповідно до ст..86, 87 КПК України є недопустимим, а тому не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень та суд не може на нього посилатись при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Жодного доказу, який вказує на вчинення ОСОБА_4 дій, направлених на заволодіння майном потерпілих ОСОБА_5 ОСОБА_10 ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_11 , як під час досудового слідства так і під час судового слідства не здобуто, та прокурором, відповідно до ст.. 92 КПК України суду не надано, таким чином суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст..185 ч.2, та ст..289 ч.2 КК України не доведена, а тому його в цій частині необхідно виправдати.
Речові докази: сліди перчаток, та таблиця зі слідом тканини зберігати в матеріалах справи.
Аналізуючи викладені докази суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, що належить ОСОБА_6 , вчинені повторно, підлягають кваліфікації за ст.289 ч.2 КК України.
Обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, та обставин, що обтяжують його відповідальність, судом не виявлено.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, наслідки від його дій, враховується особа обвинуваченого, його характеристика, яка є позитивною, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, його матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я-тяжке захворювання, відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, вчинення злочину під час іспитового строку та враховуючи його вік, суд приходить до висновку, що покарання за скоєне обвинуваченому повинно бути призначене у вигляді позбавлення волі, однак без конфіскації майна.
Крім того встановлено, що вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.02.2015 року в частині сплати штрафу в сумі 850 грн. обвинуваченим ОСОБА_4 до цього часу не виконано, а тому виходячи з положень ст..71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 за новим вироком слід приєднати покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.02.2015 року у вигляді штрафу в сумі 850 грн.. Відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України покарання у вигляді штрафу слід виконувати самостійно.
Керуючись ст.ст.368-370, 373-374 КПК України, суд -
Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним по ст.289 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України визнати невинуватим за недоведеністю його вини у пред`явленому обвинуваченні і судом виправдати.
ОСОБА_4 за ч.2 ст.289 КК України визнати невинуватим за недоведеністю його вини у пред`явленому обвинуваченні і судом виправдати.
Згідно ст.70 ч.4 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 04.11.2015р. Городянського районного суду Чернігівської області, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років чотирьох місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 850 грн..
Відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.
Строк відбування покарання рахувати з часу його затримання, а саме з 04.08.2015 року.
Речові докази, сліди перчаток, та таблиця зі слідом тканини зберігати в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів із дня його проголошення, через суд який його ухвалив.

Суддя ОСОБА_1