Справа № 551/414/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2016 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пришиб Шишацького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого заступником директора комерційного управління ТОВ АФ ім. Довженка, інваліда ІІ групи, невійськовозобов`язаного,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України,
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у нецільовому використанні бюджетних коштів у великих розмірах, вчиненому службовою особою за наступних обставин.
ОСОБА_4 , будучі службовою особою начальником відділу освіти Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області, наділеною правом розпорядження бюджетними коштами, в період 2008-2009 років, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, передбачаючи на бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вимогами ст. 86 Бюджетного кодексу України заборонено здійснювати впродовж бюджетного періоду видатки на фінансування бюджетних установ одночасно з різних бюджетів, особисто затвердив тимчасові кошториси на 2008-2009 роки з планами асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загальних фондів бюджетів на 2008 та 2009 роки.
До зазначених документів ОСОБА_4 було включено районний методичний кабінет на фінансування його за рахунок коштів районного бюджету, передбаченого за КТКВ 070802 «Методична робота, інші заходи у сфері народної освіти», що фактично передбачає спрямування коштів районного бюджету з метою фінансування юридичних осіб, що мають власний статут, печатку із зображенням Державного Гербу України та рахунки в банківських установах та органах Державного казначейства України. При цьому районний методичний кабінет відділу освіти не мав статусу юридичної особи, не включений до мережі установ та організацій, що отримують кошти з місцевого бюджету у 2008 та 2009 роках та їх фінансування відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-VI, Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 26.12.2008 року № 835- VI, ст. 2 Бюджетного кодексу України та Положення про відділ освіти Шишацької РДА здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, як органів виконавчої влади на місцях.
Таким чином, в період 2008 та 2009 років начальник відділу освіти Шишацької РДА ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що цільовим використанням бюджетних коштів не передбачалось фінансування підрозділів освіти, що не мають статусу юридичної особи та не включені до мережі установ та організацій, які отримують кошти з місцевого бюджету у 2008 та 2009 роках, за рахунок коштів районного бюджету, передбачених КТКВ 070802 «Методична робота, інші заходи у сфері народної освіти» здійснив фінансування підрозділів освіти, а саме на утримання районного методичного кабінету у 2008 році на суму 368694,26 грн. та у 2009 році на суму 351032,85 грн., в цілому за період 2008-2009 років на загальну суму 719727,11 грн., спрямувавши вказані кошти на виплату заробітної плати, оплату комунальних послуг, придбання канцелярських та господарських товарів, пального оргтехніки, попри те, що статтею 44 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визначено, що здійснення видатків з відповідного місцевого бюджету, які мають проводитись згідно Бюджетного кодексу України з іншого бюджету є нецільовим використанням бюджетних коштів.
До початку судового розгляду від обвинуваченого до суду надійшло письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2011 році» та закриття провадження у справі.
Обвинувачений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що йому в повній мірі зрозумілі суть підозри та умови звільнення від кримінальної відповідальності в наслідок акту амністії. Протягом близько 15 років поспіль він являється інвалідом ІІ групи по зору, при цьому являється таким, як на момент вчинення злочину, так і на момент розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, просив звільнити його від кримінальної відповідальності в наслідок акту амністії та закрити провадження по справі.
Прокурор заявлене обвинуваченим клопотання підтримав, вважав, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2011 році».
Розглядаючи дане клопотання суд виходив з наступного.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до положень ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі (ч.2 ст. 5 КК України).
Враховуючи те, що злочин вчинено в 2008-2009 роках, суд застосовує норми закону про кримінальну відповідальність, який діяв на момент вчинення злочину.
Відповідно до ст. 44 КК України (у редакції від 05.04.2001 року ) особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.
Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Згідно з ч.2 ст. 86 КК України (у редакції від 05.04.2001 року) та ч.1 Закону України «Про застосування амністії» (у редакції від 19.12.2006 року), законом про амністію особи, які вчинили злочин, можуть бути повністю або частково звільнені від кримінальної відповідальності чи від покарання.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про застосування амністії» (у редакції від 19.12.2006 року) дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на злочини, що тривають або продовжуються, якщо вони закінчені, припинені або перервані після прийняття закону про амністію.
Пунктом «г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2011 році» передбачено звільнення від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.
Статтею 6 вказаного Закону постановлено звільнити від кримінальної відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим Законом, осіб, які підпадають під дію статті 1 цього Закону, кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи не розглянуті судами, а так само розглянуті судами, але вироки не набрали законної сили, про злочини, вчинені до набрання чинності цим Законом.
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 210 КК України, який за нормами ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Згідно обліків Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (довідка від 19.04.2016 № 9) та Управління праці та соціального захисту населення Шишацької РДА Полтавської області (лист від 08.02.2016 № 01-15/395-04) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з 13.09.2006 року у якості інваліда ІІ групи загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності.
Обставин, передбачених ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 7 Закону України «Про амністію в 2011 році», за наявності яких амністія не застосовується, судом не встановлено.
Враховуючи те, що злочин вчинено до набрання чинності Законом України «Про амністію в 2011 році», а на момент набрання чинності вказаним Законом обвинувачений ОСОБА_4 являвся інвалідом ІІ групи, з урахуванням правової позиції обвинуваченого, суд вважає доцільним звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі акту амністії, а провадження у справі закрити.
Керуючись ст.ст. 44, 86 КК України, у редакції від 05.04.2001 року, ст.ст. 286, 288, 369-372 КПК України, ст.ст. 1,3-4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року, у редакції від 19 грудня 2006 року, суд,
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі акту амністії задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року, а кримінальне провадження щодо нього закрити.
Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її проголошення шляхом подачі апеляції до Апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області.

Головуючий - суддя ОСОБА_1