пр. № 1-кп/759/693/16
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

17 серпня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

провівши в приміщенні суду у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 00005771 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

До Святошинського районного суду м. Києва 01 серпня 2016 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00005771, з додатками стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В підготовче судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, про дату, час та місце проведення даного засідання повідомлений належним чином, та від якого на електронну адресу суду надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності потерпілого ОСОБА_5 , оскільки його неявка в підготовче судове засідання, не перешкоджає його проведенню.

Суд, вивчивши матеріали обвинувального акта з додатками, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, які вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотань для прийняття судом рішень, з підстав, передбачених пп. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не заявляли, приходить до висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єк, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторони) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу, зокрема, обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, дату складання та затвердження обвинувального акта. Згідно з вимогами ст. ст. 291, 109 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком і має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі.

Дослідивши наданий прокурором обвинувальний акт, суд виявив невідповідність вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України.

Виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та які мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не містить відомостей про спричинення матеріальної шкоди власнику викраденого майна та її розмір. При цьому суд, враховує, що з об`єктивної сторони крадіжка відноситься до злочинів з матеріальним складом та обов`язковими її ознаками, крім діяння (таємного викрадення), є позитивна матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням. Також, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не містить зазначення суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_3 корисливого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, зокрема мотиву вчинення кримінального правопорушення. Зазначені обставини, відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зазначені фактичні дані не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді.

Зазначене вказує на істотну неконкретність обвинувачення та позбавляє суд визначити межі судового розгляду стосовно обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення. Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про вид та розмір завданої шкоди, інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якої кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Неконкретність обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушує забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_3 на захист.

Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком та відповідно до вимог ст. 109 КПК України має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі, зокрема повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

В порушення вимог ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не відображає повних відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування, зокрема, в ньому відсутні дата надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, прізвище, ім`я по батькові заявника, як це передбачено ч. 5 ст. 214 КПК України; данні про письмове підтвердження сторін кримінального провадження протилежній стороні, а потерпілого ОСОБА_5 прокурору, факту надання їм доступу до матеріалів (ст. 290 КПК України); дані про внесення до Єдиного реєстру відомостей про закінчення досудового розслідування (ч. 3 ст. 283 КПК України).

Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування, зокрема, розділ П про прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення, містить відомості про дату складання обвинувального акта 26 липня 2016 року (п. 15), проте, сам обвинувальний акт містить відомості про дату його складання 25 липня 2016 року (а. с. 5). Такі розбіжності у датах вчинення ключових процесуальних дій є неприпустимими і свідчать про невідповідність поданих до суду процесуальних документів вимогам закону щодо їх змісту.

Відповідно до ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному. Проте судом встановлено, що розписка підозрюваного ОСОБА_3 про отримання ним копії обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 293 КПК України.

Як зазначив під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 , копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування в приміщенні Київського СІЗО, де він утримувався за обвинуваченням в іншому кримінальному провадженні, прокурором йому не вручались, як про то зазначено у його розписці від 26 липня 2016 року, а були вручені йому слідчим Святошинського управління поліції м. Києва. Прокурора він бачив лише в суді, під час обрання йому міри запобіжного заходу.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд, визнає невідповідність обвинувального акта та його додатків вимогам закону щодо їх змісту та, вважає обвинувальний акт таким, що підлягає поверненню прокурору, для усунення виявлених недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 291, 314, 336,369-372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00005771 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, разом з додатками - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 8 м. Києва ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: