ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 25 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
при секретарі ОСОБА_7
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року засуджено:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, мешканця м. Києва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 25 червня 2009 року за ч. 1 ст. 345 КК України на 2 роки 11 місяців позбавлення волі, звільненого 25.05.2012 року по відбуттю строку,
- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Судом вирішено питання відшкодування судових витрат та долю речових доказів у справі.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним в тому, що він 25 серпня 2014 року, приблизно о 00 годин 10 хвилин, перебуваючи на АДРЕСА_1 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_8 та вихопив з його руки належний останньому мобільний телефон «Нокіа 300» з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», тобто повторно, відкрито заволодів майном потерпілого на загальну суму 495 грн.
У касаційних скаргах:
засуджений ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, недоведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, істотні порушення кримінального процесуального закону, просить вирок та ухвалу щодо нього скасувати, а провадження закрити через недоведеність його вини у вчиненому;
захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , просить вирок та ухвалу суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості останнього і вичерпанням можливості їх отримати. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ОСОБА_6 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення не вчиняв. При цьому, вирок суду ґрунтується на неналежних, недопустимих і недостовірних доказах, здобутих з порушенням кримінального процесуального закону. Апеляційним судом не було перевірено всі доводи апеляційних скарг та не було надано на них мотивованої відповіді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, думку прокурора, який заперечив проти задоволення касаційних скарг захисника та засудженого, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скаргах доводи, суд дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.
Суд касаційної інстанції, з огляду на вимоги ст. 433 КПК України, не перевіряє судові рішення щодо неповноти й однобічності досудового розслідування та судового слідства, а також невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а виходить з обставин, встановлених судом.
Відповідно до положень ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Згідно вимог ст. 419 КПК суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляція залишається без задоволення, зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Не погодившись з вироком місцевого суду засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких ставили питання про недоведеність винуватості ОСОБА_5 у відкритому заволодінні майном потерпілого, викладали мотиви таких тверджень, та просили перевірити їх доводи. Засуджений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні цього кримінального правопорушення не визнавав.
Так, зокрема у апеляції захисника засудженого ставилось питання про те, що на стадії судового розгляду в суді першої інстанції шляхом допитів потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і дослідженням в суді матеріалів кримінального провадження фактично не здобуто об`єктивних доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відносно потерпілого ОСОБА_8 . Оскільки, як сам засуджений, так і потерпілий у своїх показаннях стверджували, що між ними відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_5 вихопив з рук потерпілого мобільний телефон та викинув його, щоб потерпілий не викликав поліцію, після чого втік. Мотиву на відкрите заволодіння майном потерпілого з корисливих мотивів, засуджений не мав.
Разом з тим, наведені доводи апеляційним судом належним чином перевірені не були. Залишаючи апеляцію без задоволення суд не дотримався вимог ст. 419 КПК України, не обґрунтував прийняття рішення про залишення цієї апеляційної скарги без задоволення, не виклав мотиви й підстави відхилення апеляцій, послався на ті самі висновки, що й суд першої інстанції, що свідчить про формальний розгляд справи.
З огляду на викладене, касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, а розгляд провадження призначенню у суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду суду необхідно врахувати вищенаведене, інші доводи, викладені у касаційних скаргах, повно та всебічно дослідити усі обставини справи, дати належну оцінку усім доказам в їх сукупності і, залежно від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення.
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
ухвалила:
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3