Справа № 521/7210/15-к
Номер провадження:1-кп/521/480/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар: ОСОБА_4

прокурор: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_6

за участі обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку ст. 314 КПК України обвинувальний акт у відношенні: ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.3ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Прокурор під час підготовчого судового засідання висказав думку, щодо необхідності повернення обвинувального акту в зв`язку з порушеннями вимог ст. 291 КПК України, які встановлено Ухвалою Апеляційного суду Одеської області. При цьому прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

Захисник та обвинувачений просили повернути обвинувальний акт прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України та просили змінити запобіжний заход.

Вивчивши обвинувальний акт та приложені до нього матеріали, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що обвинувальний акт повинен бути повернутий прокурору з наступних підстав.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт підсудний Малиновському районному суду м. Одеси, підстав для закриття кримінального провадження за обвинувальним актом не має, проте обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а саме вимогам пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України та встановлена невідповідність унеможливлює його призначення до судового розгляду.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
В даному обвинувальному акті відсутнє формування обвинувачення, фактично відсутнє викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, як вони були встановлені в ході досудового розслідування зазначена правова кваліфікація за ч.3 ст. 187 КК України не відповідає тим обставинам, які коротко викладено в обвинувальному акті.
При цьому суд окрім викладеного приймає до уваги вимоги пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, численні рішення Європейського суду з прав людини («Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79 рішення від 19 грудня 1989 р.,. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52 від 25 березня 1999 р; у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58 від 25 липня 2000 р.; від у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 3420 квітня 2006 р.) з цього питання.

Розглядаючи клопотання сторін щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає, за необхідне зазначити, що стороною обвинувачення доведено щодо можливості переховування обвинуваченого від органів суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєні особливо тяжкого злочину, що може свідчити про можливість переховування від суду та відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на даному етапі може виправдувати перевагу інтересів держави над правами особи.
Суд, відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, численних рішень ЄСПЛ з додержанням відповідної процедури, встановленої законом вважає за неможливе визначити альтернативний запобіжний заход у вигляді застави.

Розглядаючи питання щодо можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою суд приймає до уваги, що в розпорядженні суду відсутні відомості щодо права власності на будь-яке майно, де може мешкати обвинувачений у разі зміни запобіжного заходу та згода власників на його перебування за вказаною адресою протягом судового розгляду, що унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Запобіжний заход у вигляді особистого зобов`язання з урахуванням встановлених підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 и 178 КПК України не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314, 315 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Повернути обвинувальний акт акта у відношенні ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України прокурору.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 на 30 днів, тобто з урахуванням ухвали апеляційного суду Одеської області до 23.05.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена через Малиновський районний суд м. Одеси до Апеляційного суду Одеської області на протязі 7 (сьомі) діб з дня її оголошення, а особою, яка перебувають під вартою з моменту вручення їм копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3