Справа № 539/3347/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та

ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11

потерпілого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне

провадження №0000819 від 06.06.2013 року по обвинуваченню :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, депутата Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області шостого та сьомого скликання, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, інваліда ІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
5 червня 2013 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_9 знаходився в кабінеті діловода в приміщенні Засульської сільської ради за адресою вул. Комсомольська, 78 с. Засулля Лубенського району Полтавської області, де також перебував ОСОБА_12 .

У цей час між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка в ході якої у ОСОБА_9 виник умисел на заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кистю правої руки зжатою в кулак наніс ОСОБА_12 один удар в область голови зліва.

В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синця в лівій вилично-скроневій ділянці голови та садна в лівій виличній ділянці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №172 від 19.06.2013 року утворилися від дії тупих предметів та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснивши, що 05.06.2013 року після 16 год. він приїхав до приміщення Засульської сільської ради і зайшовши в приміщення почув обурення ОСОБА_12 в його адресу про те, чого він сюди прийшов. Між ними дійсно були неприязні відносини, які пов`язані з його діяльністю на посаді депутата сільської ради. Коли він зайшов в кабінет діловода і став розмовляти з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 продовжив своє обурення, на що він став вказувати на недоліки в його роботі. В цей час останній сидів на стільці, але після його слів підвівшись схопив його за одяг та вдарив правою рукою в ліву частину голови і став вимагати підтвердження його слів. Від удару він на деякий час втратив свідомість. Потім їх став розбороняти ОСОБА_14 . Він, підозрює, що в цей час ОСОБА_12 був в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Він же ОСОБА_12 не бив, звідки у нього з`явлись тілесні ушкодження йому невідомо.

Не дивлячись на заперечення ОСОБА_9 умисного нанесення ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, його вина повністю підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який суду показав, що 05.06.2013 року близько 16 год. 30 хв. він знаходився в приміщенні Засульської сільської ради у справах. Коли він знаходився в кабінеті діловода то до даного кабінету також зайшов ОСОБА_9 , який на той час був депутатом сільської ради та почав ображати інших депутатів, які також там знаходилися ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Він звернувся до ОСОБА_9 та попрохав зупинитися. На що той почав і його ображати. Потім він підійшов до ОСОБА_9 та запропонував вийти з приміщення взявши його за руку на що останній вдарив його в живіт, а потім вдарив у висок порвавши при цьому сорочку. ОСОБА_14 та ОСОБА_13 стали розбороняти. Після цього ОСОБА_9 зник, а він викликав міліцію;

- показами свідка ОСОБА_13 , яка суду показала, що 05.06.2013 року, на то час вона була депутатом Засульської сільської ради та знаходилася в приміщенні сільради в кабінеті діловода. В цей час приїхали ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . Через деякий час до кабінету зайшов ОСОБА_9 та почав обурюватися їх діяльністю. Вони стали прохати його заспокоїтися на що той не реагував. Коли ОСОБА_12 підійшов ближче до ОСОБА_9 , то останній вдарив його під ліве око та порвав сорочку. Вони з ОСОБА_14 стали їх розбороняти. Потім ОСОБА_12 викликав міліцію, яка приїхала після 17 години, ОСОБА_12 . ОСОБА_9 не бив, можливо штовхнув животом, коли підійшов;

- показами свідка ОСОБА_15 , яка суду показала, що безпосередньо не була свідком події, але їй відомо, що 05.06.2013 року вона вела прийом населення в Засульській сільській раді і до неї підійшла діловод, яка повідомила, що прийшов ОСОБА_12 , який хотів ознайомитися з документами. Потім через деякий час почула крики та штовханину. Коли вийшла по побачила ОСОБА_9 та ОСОБА_12 які виходили з кабінету та продовжували сваритися;

- показами свідка ОСОБА_16 , який суду показав, що 05.06.2013 року він був на зміні, працює черговим лікарем. Близько 16-17 год. до нього звернувся ОСОБА_9 та повідомив, що його побили. Він його оглянув, але ніяких тілесних ушкоджень не помітив;

- показами свідка ОСОБА_17 , який суду показав, що точної дати не пам`ятає, але є відповідні документи де вказана дата до нього звернувся ОСОБА_9 зі скаргою про те, що в нього виник конфлікт з ОСОБА_12 . Він його оглянув, але явний ушкоджень на тілі не було, лише підвищений тиск в наслідок стресу. Відповідно медичних директивів, він доповів міліцію про те, що до нього звернулася людина та повідомила про бійку і рекомендував звернутися в міліцію з заявою та до судово-медичного експерта;

- показами свідка ОСОБА_18 , який суду показав, що 05.06.2013 року до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_9 , який попрохай його відвести в лікарню м. Лубни. Він забрав його з Засульської сільради і вони поїхали в лікарню. При цьому ОСОБА_9 повідомив, що він побився з ОСОБА_12 . У ОСОБА_9 він помітив почервоніння на голові з правої сторони;

- показами свідка ОСОБА_19 , яка суду показала, що з 2011 року вона працює в Засульській сільській раді. На даний час перебуває в декретній відпустці. На той час вона працювала діловодом та перебувала на своєму робочому місці. В кінці робочого дня прийшов ОСОБА_12 та попрохав переглянути якісь документи. Вона зателефонувала ОСОБА_15 , яка на той час виконувала обов`язки сільського голови та повідомила про прохання ОСОБА_12 . В цей час зайшов ОСОБА_9 і між ними сталася сварка, яка переросла в бійку. Їй здалося, що першим наніс удар ОСОБА_12 рукою ОСОБА_9 , а потім ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_12 . Після цього їх стали розбороняти присутні там ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

В судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення, судом оголошено покази свідка ОСОБА_14 , так як згідно наданої суду довідки даний свідок прикутий до ліжка, самостійно пересуватися не може, мова хворого порушена (т.1 а.с.250). Дана позиція щодо оголошення показів свідка узгоджується з вимогами Конвенції з прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, з протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 05.06.2013 року вбачається, що 05.06.2015 року о 16 год. 30 хв. він з ОСОБА_12 знаходився в приміщенні Засульської сільської ради по службових питаннях. Він зареєстрував у секретаря-діловода депутатський запит. ОСОБА_12 ознайомився з рішеннями останнього засідання виконавчого комітету. В цей час до приймальні зайшов депутат ОСОБА_9 . Прямо з порога він почав їх обзивати образливими словами. Декілька разів прозвучало слово «хамло» на адресу ОСОБА_12 та його. Потім почав оговорювати ОСОБА_12 і називати його брехуном. Коли ОСОБА_20 підійшов до нього ближче і почав висловлювати зауваження ОСОБА_9 вдарив в бік і в обличчя. Почалася потасовка.

У ОСОБА_12 були збиті з обличчя окуляри і порвана сорочка. Він підтверджує, що ОСОБА_9 наніс кулаком два удари по ОСОБА_12 . Присутніми при цьому інциденті були ОСОБА_13 та секретар-діловод Засульської сільської ради ОСОБА_19 ( т.2 а.с.68-69).

З урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини письмові показання свідка (без їх допиту у суді) можуть бути визнані судом належним доказом у кримінальній справі за умови, що вони є єдиним чи вирішальним доказом. Такий висновок було зроблено Європейським судом з прав людини у справі Хорнкастл та інші проти Об`єднаного королівства (Рішення від 16 грудня 2014 року). Ще раніше аналогічні оцінки були у справі Ель Хамаджа та Тахірі проти Об`єднаного королівства (15 грудня 2011 року).

Крім того, вина ОСОБА_9 підтверджується іншими доказами:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 05.06.2013 року, згідно якого останній повідомив, що 05.06.2013 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_9 наніс йому тілесні ушкодження;

- висновком експерта №127 від 07.05.2015 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_12 , враховуючи відомі обставини випадку експерт прийшов до висновку, що згідно даних слідчого експерименту від 17.04.2015 року підозрюваний ОСОБА_9 не бачив удару свідка гр. ОСОБА_14 який розбороняв потерпілого та підозрюваного і міг нанести удар потерпілому ОСОБА_12 та не може точно вказати механізм нанесення цього удару, зафіксовані слідчим декілька «можливих» механізмів нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 за даними підозрюваного ОСОБА_9 різняться між собою, тобто є суперечливими, а тому не можуть відповідати об`єктивним даним (т.2 а.с.36);

- протоколом проведення слідчого експерименті від 17.04.2015 року з фото таблицею до нього за участю ОСОБА_9 під час якого він розповів про події які мали місце 05.06.2013 року в кабінеті діловода Засульської сільської ради, а саме про обставини нанесення йому удару кулаком правої руки в ділянку голови ОСОБА_12 (т.2 а.с.37-50);

- висновком експерта № 427 від 15.12.2014 року, згідно якого на основі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_12 , враховуючи відомі обставини випадку експерт прийшов до висновку, що покази ОСОБА_13 дані нею під час проведення з нею слідчого експерименту в якості свідка 11.11.2014 року, в цілому не протирічать даним судово-медичної експертизи ОСОБА_12 в частині давності, характеру та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. (т.2 с.а.51);

- висновком експерта № 426 від 15.12.2014 року, згідно якого на основі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_12 , враховуючи відомі обставини випадку експерт прийшов до висновку, що покази ОСОБА_12 дані ним під час проведення з ним слідчого експерименту в якості потерпілого від 11.11.2014 року, в цілому не протирічать даним судово-медичної експертизи ОСОБА_12 в частині давності, характеру та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень (т.2 а.с.53);

- висновком експерта №172 від 19.06.2013 року, згідно якого у ОСОБА_12 з урахуванням медичної документації на його ім`я встановлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синця в лівій вилично-скроневій ділянці голови, садна в лівій виличній ділянці, які утворилися від дії тупих предметів, можливо в указаний в постанові строк та при вказаних обставинах, при чому в область голови було причинено не менше 1 травматичного діяння і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Поняття «боротьба, самозахист» являються юридичними і не мають медичних критеріїв. Об`єктивних судово-медичних даних на момент обстеження про те чи знаходився ОСОБА_12 на момент отримання тілесних ушкоджень в стані алкогольного сп`яніння не мається (т.2 а.с.55;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.11.2014 року з фото таблицею та матеріалами відеозйомки до нього за участю свідка ОСОБА_13 під час якого вона розповіла про події які мали місце 05.06.2013 року в кабінеті діловода Засульської сільської ради та показала як ОСОБА_9 наніс удар кулаком правої руки в область голови зліва ОСОБА_12 (т.2 а.с.57-61);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.11.2014 року з фото таблицею та матеріалами відеозйомки до нього за участю свідка ОСОБА_12 під час якого він розповів про події які мали місце 05.06.2013 року в кабінеті діловода Засульської сільської ради та показав як ОСОБА_9 наніс йому удар кулаком правої руки в область голови зліва (т.2 а.с.62-67);

- висновком експерта №175 від 06.06.2013 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , враховуючи відомі обставини випадку експерт прийшов до висновку, що у нього встановлені тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій лобно-скроневій ділянці, який утворився від дії тупого предмету, можливо в указаний у постанові строк та при вказаних під експертним обставинах і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. При судово-медичній експертизі ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, які б могли б утворитися під час боротьби, захисту, вчинення нападу не виявлено. Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження не супроводжувались зовнішньою кровотечею. Зважаючи на характер , кількість та розташування, виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень експерт вважає, що вони не могли утворитися при падінні під експертного з положення стоячи на площину (т.2 а.с.70);

- копією журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події в Лубенському МВ за період з 28.05.2013 року по 22.06.2013 року з якого вбачається, що 05.06.2013 року о 16-54 год. під номером 3482 мається запис про те, що ОСОБА_12 по телефону повідомив, що ОСОБА_21 в с. Засулля біля сільради ображає його нецензурною лайкою (т.2 а.с.153-159);

Суд критично розцінює покази обвинуваченого ОСОБА_9 надані в судовому засіданні, в яких він стверджує, що не наносив потерпілому ОСОБА_12 удар кистю правої руки зжатою в кулак в область голови зліва , оскільки це спростовується іншими доказами по справі.

В судовому засіданні всі учасники події, що мала місце 05.06.2013 року підтвердили факт нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 за винятком самого обвинуваченого.

Позицію сторони захисту суд оцінює критично, оскільки вона не містять будь-яких фактичних даних щодо відсутності винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та не спростовують висунуте йому обвинувачення.

Отже, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, проаналізувавши перераховані вище докази на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, та враховуючи, що можливості для збору додаткових доказів сторонами не пропонується, і аналіз цих доказів привів до того, що вони є такими, що доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тому суд вважає за можливе покласти їх в основу обвинувального вироку.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої статтею 50 КК України мети покарання, виправлення і запобігання вчиненню винним та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи "Бакланов проти Росії" від 09.06.2005 р.; "Фрізен проти Росії" від 24.03.2005 р.; "Ісмайлова проти Росії" від 29.11.2007р.).

При призначенні покарання суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинений обвинуваченим злочин за ч.2 ст.125 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується посередньо (т.2 а.с.23), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (т.2 а.с.19- 20), є інвалідом другої групи, до адміністративної відповідальності не притягувався , раніше не судимий .

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги викладене, враховуючи положення ст. 65 КК України, особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, йому слід призначити покарання у виді штрафу.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації таке покарання буде адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу, достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

При цьому суд враховує, що відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

З положення, закріпленого у ст.12 КК України, випливає, що злочин, який інкримінується обвинуваченому і передбачений ч.2 ст.125 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості.

За роз`ясненнями, викладеними у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №1 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину. Судом встановлено, що на день розгляду даного кримінального провадження судом минуло понад 3 роки, обвинувачений ОСОБА_9 , від суду не ухилявся та не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, тому він підлягає звільненню від призначеного йому покарання на підставі ч. 5 ст.74, п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, не дивлячись на те, що обвинувачений заперечував свою причетність до вчинення злочину, тож на підставі ст.ст.12, 44, 49, ч.ч.1,5 ст.74 КК України суд розглянув дане кримінальне провадження в загальному порядку, виконавши всі вимоги, передбачені ст.ст.91, 283, 337, 344-380 КПК України, а також інших норм кримінального і процесуального законів.

Відтак ОСОБА_9 слід звільнити від покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49 та ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 91, 337, 368, 370, 374 КПК України, ст.ст. 49, 50, 65,74 КК України суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази: CD диск на якому є відеозапис слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 , CD диск на якому є відеозапис слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 , CD диск на якому є відеозапис додаткового допиту потерпілого ОСОБА_12 та CD диск на якому є відеозапис додаткового допиту свідка ОСОБА_13 що знаходяться при матеріалах кримінального провадження- залишити в матеріалах справи .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1