Справа № 214/7265/15-к
1-кп/214/662/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії :

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

за участю захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

за участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

за участю представника цивільного позивача ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000020 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 27 ч.5, 191 ч.5 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_7 , в якому він просить змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України, йому обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. З метою досягнення дієвості кримінального провадження, просить змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на тримання під вартою. Зазначає, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_10 під тиском обвинуваченого ОСОБА_9 давав неправдиві показання, обмовляв невинних людей, ОСОБА_9 погрожував розправою, якщо ОСОБА_10 не буде давати показання так, як йому потрібно, завдати шкоду життю та здоров`ю членам сім`ї ОСОБА_10 . Згодом ОСОБА_10 пошкодував про свій вчинок та вирішив відновити справедливість, відмовитися від показів, які надав під час досудового слідства, для чого подав на підготовчому засіданні по даній справі заяву про відмову від показів та просив захистити його та членів його родини. Однак, ні суд, ні прокурор, не врахував вказаних обставин та не захистив ОСОБА_10 . Після оголошення ОСОБА_10 цієї заяви, при виході з зали судового засідання, ОСОБА_9 знов погрожував ОСОБА_10 розправою за «довгий язик», сказав: «Бережи дитину». Також обвинувачений ОСОБА_9 залякує свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вистежує їх місцезнаходження, погрожує фізичною розправою у випадку, якщо останні не змінять своїх показань та будуть давати показання проти нього. Згідно ст. 29 Конституції України, кожен має право на недоторканість. Відповідно до ст. 3 Конституції України, життя та здоров`я, честь та гідність, недоторканість та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 331 КПК України, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого, згідно ст. 3 КПК України, сторонами кримінального провадження, є зокрема, обвинувачений. Вважає, що своїми словами та діями обвинувачений ОСОБА_9 створює реальну загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_10 у випадку, якщо ОСОБА_9 залишиться на свободі, здійснює спробу незаконно впливати на свідків та ОСОБА_10 . Вважає, що є підстави, передбачені ст.177 КПК України доля застосування до ОСОБА_9 більш жорсткого запобіжного заходу. При визначенні розмір застави просить врахувати майновий стан обвинуваченого ОСОБА_9 , розмір заподіяної шкоди та призначити заставу в сумі 74000000 грн.

До суду також надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 , в якому він просить змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України, йому обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. З метою досягнення дієвості кримінального провадження просить змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на тримання під вартою. Зазначає, що під час досудового розслідування він, ОСОБА_10 , під тиском ОСОБА_9 давав неправдиві показання, обмовляв невинних людей, ОСОБА_9 погрожував розправою, якщо він, ОСОБА_10 , не буде давати показання так, як йому потрібно, завдати шкоду життю та здоров`ю членам його сім`ї. Згодом він, ОСОБА_10 , пошкодував про свій вчинок та вирішив відновити справедливість, відмовитися від показань, які надав під час досудового слідства, для чого подав на підготовчому засіданні по даній справі заяву про відмову від показань та просив захистити його та членів його родини. Однак ні суд, ні прокурор не врахував вказаних обставин та не захистив його. Після оголошення ним, ОСОБА_10 , цієї заяви, при виході з зали судового засідання, ОСОБА_9 знов йому погрожував розправою за «довгий язик», сказав: «Бережи дитину». Також, обвинувачений ОСОБА_9 залякує свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вистежує їх місцезнаходження, погрожує фізичною розправою у випадку, якщо останні не змінять своїх показань, та будуть давати показання проти нього. Вважає, що своїми словами та діями обвинувачений ОСОБА_9 створює реальну загрозу його, ОСОБА_10 життю та здоров`ю у випадку, якщо залишиться на свободі, здійснює спробу незаконно впливати на свідків та ОСОБА_10 . Вважає, що є підстави, передбачені ст.177 КПК України, для застосування до ОСОБА_9 більш жорсткого запобіжного заходу. При визначенні розміру застави просить врахувати майновий стан обвинуваченого ОСОБА_9 , розмір заподіяної шкоди та призначити заставу в сумі 74000000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні клопотання щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_9 підтримав. При цьому показав, що викладені в клопотанні обставини підтверджує. Свідкам ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відомо про погрози з боку ОСОБА_9 . Погрожував ОСОБА_9 з тим, щоб він, обвинувачений, давав певні показання. Він, обвинувачений, мав намір в суді змінити свої раніше надані показання, погрози ОСОБА_9 сприймав як реальні. З часу подання клопотання, ОСОБА_9 продовжував погрози. 18 листопада 2015 року, біля школи, до нього, обвинуваченого, підійшли незнайомі та сказали: «Тримай язика, зайвого не кажи». Під час досудового розслідування ОСОБА_9 казав, щоб він, обвинувачений, підтримував ОСОБА_9 в його показаннях, погрожував. Під час досудового розслідування про ці дії з боку ОСОБА_9 , нікому не повідомляв, так як побоювався останнього. Коли ОСОБА_9 погрожував після судового засідання, це чули свідки. 18 листопада 2015 року невідомі особи погрожували, але не казали, що вони від ОСОБА_9 . Не умовляв ОСОБА_9 відмовлятися від захисників, ніяку записку від ОСОБА_14 не передавав. Погроза з боку ОСОБА_9 була не після, а до судового засідання, раніше в своїх поясненнях про те, коли саме була погроза, або до, або після засідання, можливо переплутав.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу підтримав.

У судовому засіданні прокурор пояснив, що підстав для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не мається, можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Представник цивільного позивача при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу погодився з думкою прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечуючи проти зміни запобіжного заходу, пояснив, що до свідків ніяких погроз не вчиняв. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 знав, неприязних стосунків з останніми не було. З ОСОБА_10 під час досудового розслідування спілкувався, були нормальні стосунки, неприязні не було. 28 серпня 2015 року перед залом судових засідань до початку судового засідання по даній справі, ОСОБА_10 передав йому записку від ОСОБА_14 , в якій був зазначений телефонний номер ОСОБА_15 . Також ОСОБА_10 сказав, що в суді домовилися про те, що йому, ОСОБА_9 , буде змінений запобіжний захід. 2 жовтня 2015 року йому подзвонив ОСОБА_10 та сказав, що він відмовився від своїх захисників та перейшов на його бік, що ті бажають його «посадити». Перед цим дзвонив ОСОБА_16 , який сказав, що ОСОБА_10 попросив організувати з ним зустріч, ОСОБА_16 казав, що ОСОБА_10 розповів, що його змушують давати неправдиві показання. На даний час він, обвинувачений, не працює, дружина також не працює, проживає з матір`ю 1959 року народження, яка не працює. Припускає, що позначка в записці « ОСОБА_17 » відноситься до ОСОБА_18 , якого знає особисто. З ОСОБА_13 ніколи сварок не було, чи допитувалася ОСОБА_12 по даній справі, не знає.

Захисник ОСОБА_6 , у судовому засіданні заперечуючи проти зміни запобіжного заходу, пояснив, що ОСОБА_12 не є свідком по справі, суд 28 вересня 2015 року не задовольнив заяви ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 . Доводи свідка ОСОБА_13 в частині вчинення тиску на нього з боку ОСОБА_9 під час досудового розслідування вважає надуманими, так як цей свідок відмовився давати показання. Доводи ОСОБА_12 про вчинення на неї впливу ОСОБА_9 також вважає надуманими, так як ОСОБА_12 не є свідком по даній справі. Ознайомившись зі скаргами ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 зрозумів, що вони є неправдивими, тому звернувся до Саксаганського ВП з заявами про вчинення зазначеними особами злочину, передбаченого ст. 383 КК України, дані про ці правопорушення внесені до ЄРДР. З матеріалами справи захист, обвинувачені ознайомилися після 14 вересня 2015 року, тому до цього часу ОСОБА_9 не мав можливості знайомитися з показаннями свідків. 28 вересня 2015 року ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 , що захисником ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_14 будуть вжиті заходи для зміни запобіжного заходу ОСОБА_9 на тримання під вартою, що дане питання вирішено ОСОБА_19 в суді, причиною цього є те, що ОСОБА_9 багато чого наговорив під час розслідування справи відносно високопоставлених осіб, що спричинило їм незручності. Також ОСОБА_10 повідомив, що необхідно поміняти захисника на ОСОБА_14 , тоді питання про тримання під вартою будуть зняті, після чого передав лист паперу з телефоном ОСОБА_14 , на якому було зазначено, що ОСОБА_14 звертається від « ОСОБА_17 » і бажає допомогти. ОСОБА_9 відмовився міняти захисника, на що ОСОБА_10 повідомив, що має намір за вказівкою адвоката подати заяву про погрози з боку ОСОБА_9 , що суд змінить запобіжний захід ОСОБА_9 на тримання під вартою. Вважає, що зазначені обставини підтверджують, що адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_10 , шляхом подачі скарг, заяв, клопотань, в які вносять завідомо неправдиві відомості, здійснюють психологічний тиск на ОСОБА_9 , з метою схилити до відмови від захисника, а також здійснити тиск на суд, з метою змусити суд змінити ОСОБА_9 запобіжний захід. Під час досудового розслідування ОСОБА_9 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії запобіжного заходу продовжувався, ОСОБА_9 не намагався ухилитися від органів досудового розслідування ту суду, вплинути на інших учасників, знищити докази, не вчинив іншого кримінального правопорушення. Також зазначає, що ОСОБА_9 одружений, має сина 2014 року народження, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, страждає рядом хронічних захворювань. Також зазначає, що скарги ОСОБА_13 , ОСОБА_12 є точними копіями одна другої.

Допитаний у судовому засіданні при вирішенні клопотання свідок ОСОБА_13 показав, що ОСОБА_9 знає, стосунки з ним були нормальні, ОСОБА_10 знає, стосунки нормальні. Він, свідок, надавав до суду скаргу на дії ОСОБА_9 , викладені в скарзі обставини підтверджує. Йому, свідку, ОСОБА_9 погрожував, у тому числі вбивством. Його, свідка, захисник ОСОБА_14 розповідав, що ОСОБА_9 також погрожував ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_9 погрожував, та бажав, щоб він, свідок, не давав свідчення стосовно нього. Погроза з боку ОСОБА_9 була висловлена по телефону, голос ОСОБА_9 знає добре, була ця подія в серпні 2015 року. З приводу погроз ОСОБА_9 звертався до прокуратури Дніпропетровської області, за його скаргою суд зобов`язав цю заяву внести д ЄРДР. Чи проводиться досудове розслідування з приводу цієї заяви не знає, але його викликали до Криворізького МУ для допиту в якості свідка.

Як показала у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , з обвинуваченим ОСОБА_9 знайома з 2010 року, ОСОБА_10 також знає. 10 серпня 2015 року їй по телефону подзвонив ОСОБА_9 , голос якого за час знайомства знає добре та сказав: «Ти багато розмовляєш, я поламаю ноги тобі та твоїм друзям. Ти не боїшся ходити по цій землі?». 11 серпня 2011 року написала про це заяву до правоохоронних органів. В подальшому від інших осіб до неї надходили погрози. Коли по даній справі було перше засідання, приїхала до суду щоб подати скаргу на ОСОБА_9 . Перед судовим засідання в приміщення суду чула, як ОСОБА_9 сказав ОСОБА_10 : «А ти не боїшся існувати?». Після погроз з боку ОСОБА_9 не може знаходитися за місцем свого проживання, побоюється за свої рідних. Вона є свідком по даній справі, вважає, що погрози викликані цією справою, щоб вона не давала правдивих показань. Вона, свідок, під час досудового розслідування давала правдиві показання, тому їй погрожував ОСОБА_9 . Раніш з ОСОБА_9 стосунки були нормальні, ніяких погроз не було. Осіб, через яких ОСОБА_9 передавав погрози, побоюється називати, вважає, що якщо назве цих осіб, то для них це буде небезпечно. З ОСОБА_7 знайома, ніяких відносин з ним не було. ОСОБА_13 знає, останній працював на підприємстві, на якому працював ОСОБА_9 . Чому за своїм змістом її скарга та скарга ОСОБА_13 однакові, пояснити не може. Номер телефону, з якого 11 серпня 2015 року дзвонив ОСОБА_9 , видалила. Очна ставка між нею та ОСОБА_9 під час досудового розслідування, не проводилася. Оглянувши записку зі словами: « ОСОБА_20 , це ОСОБА_21 ,…….» показала, що почерк, яким виконана записка не збігається з почерком ОСОБА_14 .

Як показав свідок ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знає тривалий час. В жовтні 2015 року йому, свідку, подзвонив ОСОБА_10 та попросив подзвонити ОСОБА_9 та організувати з ним зустріч, послався на те, що сам не може цього зробити. Також ОСОБА_22 сказав, що потрібно, щоб ОСОБА_9 перейшов на його бік, інакше ОСОБА_9 буде погано. Після цього він, свідок, подзвонив ОСОБА_9 запитав, що сталося між останнім та ОСОБА_10 . Він, свідок, від друзів чув, що ОСОБА_9 погрожує сім`ї. Це йому, свідку, розповідали знайомі на прізвище « ОСОБА_23 » та « ОСОБА_24 », а звідки останні знають про ці обставини йому, свідку, невідомо. Далі свідок уточнив, що начебто про такі погрози казав в суді ОСОБА_10 . Йому, свідку, відомі телефони ОСОБА_10 : « НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ». Після зазначеної розмови він, свідок, бачився з ОСОБА_10 , але не торкалися змісту розмови, яка сталася за телефоном. Він, свідок, не вірить в погрози з боку ОСОБА_9 , останній та ОСОБА_10 перестали між собою спілкуватися в жовтні 2015 року. Його, свідка, ОСОБА_9 не просив здійснювати погрози на чию небудь адресу.

Свідок ОСОБА_14 показав, що обвинуваченого ОСОБА_9 не знає, ніяких стосунків з ним не мається. Будь-яких записок ОСОБА_9 через ОСОБА_10 не передавав. Оглянувши записку (т.№12, а.с.43) покзав, що записка написана не ним.

У судовому засіданні оглянутий оригінал та до справи долучена копія (т.№12, а.с.43) рукописної записки такого змісту: « ОСОБА_20 , це ОСОБА_21 , я від ОСОБА_17 , бажаємо допомогти! ».

У судовому засіданні також досліджені повідомлення та витяг з ЄРДР (т.№12, а.с.37-41), з яких вбачається, що 16 листопада 2015 року ОСОБА_9 звернувся з повідомленнями про те, що ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 неправдиво повідомили суд про вчинення ним злочину, а саме про застосування ним погроз, ці повідомлення внесені до ЄРДР.

У судовому засіданні досліджені ухвала, відповідь, заява, витяг, ухвала (т.№1, а.с.213, 214, т.№12, а.с.56, 57, 58), з якої вбачається, що 31 серпня 2015 року судом було зобов`язано посадових осіб прокуратури Дніпропетровської області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_13 від 11 серпня 2015 року, в який він повідомляє про погрози з боку ОСОБА_9 і ці відомості внесені до ЄРДР.

У судовому засіданні досліджені заява, витяг, ухвала (т.№12, а.с.52, 53, 54-55), з якої вбачається, що 31 серпня 2015 року судом було зобов`язано посадових осіб прокуратури Дніпропетровської області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_12 від 11 серпня 2015 року, в який він повідомляє про погрози з боку ОСОБА_9 і ці відомості внесені до ЄРДР.

Захисник ОСОБА_25 заперечує проти зміни запобіжного заходу. При цьому вважає, що сплинув строк розгляду клопотань, що на даний час будь-який запобіжний захід до ОСОБА_9 не застосований.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого, вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Цього Кодексу.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_13 суд вважає, що ці показання є достовірними, так як узгоджуються з тією обставиною, що 11 серпня 2015 року, тобто безпосередньо після того, як за його показаннями сталися погрози від ОСОБА_9 , даний свідок звернувся до правоохоронних органів з заявою про протиправні дії ОСОБА_9 , в судовому засіданні не встановлено підстав, з яких би ОСОБА_13 надавав неправдиві показання.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_12 суд вважає, що ці показання є достовірними, так як узгоджуються з тією обставиною, що 11 серпня 2015 року, тобто безпосередньо після того, як за її показаннями сталися погрози від ОСОБА_9 , даний свідок звернулася до правоохоронних органів з заявою про протиправні дії ОСОБА_9 , в судовому засіданні не встановлено підстав, з яких би ОСОБА_12 надавала неправдиві показання.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_14 , суд вважає ці показання достовірними.

При оцінки показань обвинуваченого ОСОБА_10 суд приймає до уваги, що в судовому засіданні не встановлено підстав, з яких би він давав неправдиві показання.

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні при розгляді клопотань докази, суд приходить до переконання, що показання обвинуваченого ОСОБА_10 , показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про наявність на їх адресу погроз з боку ОСОБА_9 , узгоджуються як між собою та і з заявами ОСОБА_13 .Ві ОСОБА_12 від 11 серпня 2015 року, в яких вони повідомляють правоохоронні органи про погрози з боку ОСОБА_9 . Показання свідка ОСОБА_16 про те, з якого джерела він освічений про наявність існування погроз ОСОБА_9 на адресу ОСОБА_10 є суперечливими, тому суд не приймає їх до уваги в цій частині. Разом з тим, суд вважає, що з показань цього свідка вбачається, що між обвинуваченими до жовтня 2015 року неприязних стосунків не було і, таким чином, зазначений ним час погіршень відносин збігається за часом коли, по показанням ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , ОСОБА_9 відкрито були висловлені погрози ОСОБА_10 - 28 вересня 2015 року.

Показання обвинуваченого ОСОБА_9 та пояснення його захисників стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 дають неправдиві показання про погрози з боку ОСОБА_9 , не підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Твердження ОСОБА_9 та його захисників про те, що ОСОБА_9 не вчиняв погроз, спростовуються сукупністю показань обвинуваченого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 заявою ОСОБА_13 , показаннями свідка ОСОБА_16 стосовно часу, з якого погіршилися відносин між обвинуваченими. Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_9 дізнався про наявність скарг ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 на його дії 28 вересня 2015 року. Повідомлення про те, що зазначені особи поданням своїми скарг вчинили злочин, ОСОБА_9 звернувся до правоохоронних органів 16 листопада 2015 року, тобто через півтора місяця. Такий проміжок часу, на переконання суду, свідчить про надуманий характер повідомлень, а тому суд вважає, що ці повідомлення надані з метою створити видимість правдивості його заперечень фактів погроз.

Заперечення захисника ОСОБА_6 стосовно того, що ОСОБА_12 не є свідком по справі, спростовуються постановою (т.№12, а.с.31-33), з якої вбачається, що 20 серпня 2015 року з даного кримінального провадження в окреме провадження виділені матеріали відносно ОСОБА_12 , якій пред`явлена підозра. Таким чином, до 20 серпня 2015 року ОСОБА_12 була учасником даного кримінального провадження, допитувалася, а оскільки матеріали відносно неї виділені в окреме провадження, то вона може по даній справі бути допитана в якості свідка.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України, 28 березня 2015 року йому обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Під час досудового розслідування дія цього запобіжного заходу неодноразово продовжувалася судом, остаточно до 25 серпня 2015 року. 26 серпня 2015 року обвинуваченому ОСОБА_9 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком по 18 вересня 2015 року, до закінчення цього строку, 18 вересня 2015 року справа надійшла до Саксаганського районного суду. При проведенні підготовчого судового засідання запобіжний захід ОСОБА_9 ухвалою суду був залишений без змін, тому відповідно до вимог ст.ст. 315, 331 КПК України вважається продовженим.

18 березня 2015 року та 26 серпня 2015 року під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 , судом було встановлено, що маються ризики, передбачені у п.1, 3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. При цьому у клопотаннях про обрання запобіжного заходу було зазначено, що існують ризики того, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, при розгляді судом вказаних клопотань, як це вбачається з ухвал суду, ОСОБА_9 та його захисник, у тому числі ОСОБА_6 , не заперечували проти задоволення клопотання, тобто не оспорювали наявність визначених у клопотанні ризиків.
Суд приходить до переконання, що у судовому засіданні на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_26 , ОСОБА_14 зазначених письмових доказів які узгоджуються між собою, встановлено, що після обрання 18 березня 2015 року запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обвинувачений шляхом погроз впливав на свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_10 з метою надання останніми потрібних йому показань, погрожував вказаним особам фізичною розправою, яку ці особи сприймали як реальну. Вказані дії ОСОБА_9 вчиняв в серпні, вересні, листопаді 2015 року, тобто ці його дії мають стійкий, систематичний, тривалий, наполегливий характер, обвинувачений ОСОБА_9 не розкаюється у вчиненні цих дій, намагається створити видимість неправдивості заяв ОСОБА_27 та ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_10 відносно погроз з його боку.

Таким чином, суд приходить до переконання, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що маються визначені при обранні ОСОБА_9 запобіжного заходу ризики, а саме що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_9 є особою, яка раніше не судима, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, тому до нього відповідно до вимог ст. 183 КПК України допускається застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.
Суд вважає, що наявний в матеріалах справи висновок експерта (т.№9, а.с. 249-273), згідно якого у період часу з 1 січня 2009 року по 21 грудня 2014 року здійснено безпідставне перерахування грошових коштів ДПП «Кривбаспромводопостачання» на рахунки ДП «Дніпромашзбагачення» у сумі 75444680 грн. 88 коп. та висновок експерта (т.№9, а.с.153-167) про те, що застосована система м`якого пуску не пов`язана з застосуванням формули корисної моделі, є вагомими доказами вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Обвинуваченому, в разі визнання його винуватим загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, обвинувачений має вік 31 рік, страждає на гіпертонічну хворобу серця, виразкову хворобу, кардіосклероз, обвинувачений має постійне місце реєстрації, але за місцем реєстрації не проживає, одружений, має дитину 2014 року народження, проживає з матір`ю 1959 року народження. Обвинувачений та його дружина не працює, обвинувачений характеризується позитивно, раніше не судимий. До обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, 16 жовтня 2015 року, 30 жовтня 2015 року, 6 листопада 2015 року до суду не прибував, чим порушив обов`язки, передбачені ст. 42 ч. 7 п.1 КПК України. ОСОБА_9 обвинувачується у завданні матеріальної шкоди в сумі 75444680 грн. 88 коп.
З урахуванням наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а саме, що ОСОБА_9 може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , розміру шкоди у завданні якої обвинувачується ОСОБА_9 , вчинення останнім погроз на свідків та обвинуваченого, суд приходить до переконання, що раніше обраний запобіжний захід є недостатнім для запобіганню встановлених судом ризиків, а тому відносно обвинуваченого ОСОБА_9 належить замінити раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, на переконання суду, буде недостатнім для запобігання тому, щоб обвинувачений не став переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Оскільки погрози ОСОБА_9 спрямовані на перешкоджання свідкам та обвинуваченому ОСОБА_10 вільно давати показання є тривалими та наполегливими, то, на переконання суду, відмова у задоволенні клопотань про заміну запобіжного заходу, в разі надання свідками та ОСОБА_10 показань, з якими не буде погоджуватися ОСОБА_9 , може призвести до реалізації ОСОБА_9 погроз та до настання реальних негативних наслідків для свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_10 .

На переконання суду позитивні характеристики обвинуваченого, наявність в нього постійного місця проживання, відсутність попередніх судимостей, не виключає наявності визначеного судом ризику, а саме того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та обвинуваченого ОСОБА_10 . При цьому суд приймає до уваги, що дії щодо впливу на свідків, іншого обвинуваченого, ОСОБА_9 вчиняв під час існування цих зазначених даних про його особу.

Відповідно до ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 обвинувачується в вчинення злочину, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, приймаючи до уваги майновий та сімейний стан обвинуваченого, наявність того ризику, що обвинувачений може впливати на свідків та обвинуваченого ОСОБА_10 , приймаючи до уваги, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яким завдана матеріальна шкода в розмірі 75444680 грн. 88 коп., суд приходить до переконання, що застава в сумі від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальної заробітної плати не здатна забезпечити виконання ОСОБА_9 на нього обов`язків. Тому суд приходить до переконання, що застава ОСОБА_9 має бути призначена у розмірі 7500000 грн. 00 коп.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; зазначені обов`язки, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Суд приходить до переконання, що у разі внесення обвинуваченим застави належить зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з обвинуваченим ОСОБА_10 та свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Зазначені обов`язки, необхідно покласти на обвинуваченого строком на два місяці, який рахувати з дня звільнення з-під варти у разі внесення застави.
Керуючись ст. ст.177, 178, 182, 183, 194, 331, 369-372 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізолятору УДПСУ у Дніпропетровській області (№4) з подальшим переводом до Криворізької установи виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській обл.(№3) - строком до 26 січня 2015 року.

Визначити розмір застави - 7500000 грн. 00 коп.

Виконання ухвали покласти на начальника Амур-Ніжньодніпровського відділу поліції Дніпропетровського відділення поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровської області.

В разі внесення застави та звільнення ОСОБА_9 з-під варти, зобов`язати ОСОБА_9 прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати такі обов`язки:
- не відлучатися із м. Дніпропетровська, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з обвинуваченим ОСОБА_10 та свідками по справі;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Зазначені обов`язки, покладаються на обвинуваченого ОСОБА_9 строком на два місяці, який належить рахувати з дня звільнення з-під варти у разі внесення застави.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

суддя : ОСОБА_2

суддя : ОСОБА_3