АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/937/16 Справа № 712/8827/16-к Категорія: ч.2 ст.186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинувачуваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинувачуваного ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Костопільського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не військовозобов`язаного, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

- 23.04.2009 року Суворовським районним судом м. Херсон за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ст.69, ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією ? частки майна

- 01.07.2011 року Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси на підставі ст.81 КК України звільнений умовно достроково від відбування покарання на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 25 днів;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначено покарання у виді чотири роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 18 серпня 2016 року, зараховано в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 12.05.2015 року по 17.08.2016 року, з урахуванням ч.5 ст.72КК України, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку районного суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став та скоїв новий умисний злочин за наступних обставин. Так , повторно, 19.04.2016 в період часу з 20.00 год. до 21.00 год. разом та за попередньою змовою з невстановленою у ході досудового розслідування особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, маючи спільний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «Зоопарк», що по вул. Смілянській в м. Черкаси, розділивши свої злочинні ролі.

Так особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження підійшов ззаду до ОСОБА_8 , обхвативши його руками довкола тулуба та рук на рівні грудної клітки, потягнув його в сторону «Площі Перемоги», після чого подав сигнал у виді свисту ОСОБА_7 , який підійшовши, умисно наніс ОСОБА_8 один удар рукою в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливів обличчя та носу, які згідно висновку експерта № 02-01/892 від 13.05.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та могли виникнути, як за обставин, на які ОСОБА_8 , вказав в протоколі слідчого експерименту від 11.05.2016, так і за обставин, на які вказав ОСОБА_7 , в протоколі слідчого експерименту від 13.05.2016. Від отриманого удару ОСОБА_8 впав на землю, після чого, ОСОБА_7 та особа матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, продовжуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи цілеспрямовано, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, відкрито заволоділи майном ОСОБА_8 , а саме: мобільним телефоном «Нокіа 301 Dual Sim», вартістю 850 грн. з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн., на рахунку якої станом на 19.04.2016 були грошові кошти в сумі 27 грн., який знаходився у правому кармані штанів ОСОБА_8 ; гаманцем чорного кольору вартістю 340 грн. із грошовими коштами в сумі 2 700 грн. та посвідченням водія на ім`я ОСОБА_8 , які знаходилися в лівому кармані штанів потерпілого та відкрито, утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину зникли, чим завдали останньому матеріальної шкоди на загальну суму 3 942 грн.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачуваний ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації його дій просить вирок суду змінити в частині призначеного йому покарання та призначити йому більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі, тобто на підставі ст.ст.75, 76 КК України.. Обґрунтовуючи вказані вимоги апелянт посилається на те, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину. Крім того на думку апелянта судом не враховано, що ОСОБА_7 повністю визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання, не веде антигромадський спосіб життя, а отже є достатньо підстав для призначення покарання без позбавлення волі.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечив, щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , оскільки судом 1 інстанції призначено покарання з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин, обвинувачуваного ОСОБА_7 , який в судових дебатах та останньому слові просив задовольнити подану апеляційну скаргу та пом`якшити призначене покарання шляхом зміни вироку в бік пом`якшення та призначення покарання без позбавлення волі, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Так, висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 яке полягало у вчиненні грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, відповідає фактичним обставинам провадження при обставинах наведених у вироку, ґрунтується на доказах, які дослідженні судом першої інстанції та їм дано вірну юридичну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення та ніким з учасників процесу не оспорюється.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України судом 1 інстанції кваліфіковано вірно з чим і погоджується колегія суддів.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ,, міськрайонний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, висновків для себе не зробив, вину не визнавав, тому доводи ОСОБА_7 про щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини є надуманими, а отже суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, яке за своїм розміром є мінімальним.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і призначення йому покарання з застосуванням вимог ст. 69, ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, які є умисними, відносяться до категорії тяжких, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому його виправлення можливе лише при призначенні покарання у виді реального позбавлення волі на строк, визначений вироком суду, який є мінімальним за санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції було в достатній мірі враховано те, що відсутні пом`якшуючі обставини, на які обвинувачений посилається в своїй апеляційній скарзі, оскільки як на досудовому слідстві так і в суді першої інстанції останній не розкаювався у вчиненому та вину визнавав частково.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для зміни призначеного йому покарання - відсутні.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.404 КПК України та ч.5 ст.72 КК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення в умовах слідчого ізолятора з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, за період з 18.08.2016 року по 23.11.2016 року - тобто на день набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 405, ч.1 п.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 18.08.2016 року по 23.11.2016 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :