Справа 688/2225/16-к
№ 1-в/688/919/16
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Шепетівської виправної колоній № 98 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Шепетівка в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше не судимого,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

встановив:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, посилаючись на те, що він працює в швейній майстерні, а на даний час в майстерні по виготовленню євро рамок, роботу виконує старанно і сумлінно, за що представлений до заохочення, вину у скоєному злочині визнав повністю, цивільний позов відсутній, порушень режиму відбування покарання намагається не допускати, а всі попередні стягнення погашені, останнє порушення несуттєве (проведена бесіда, яка не відноситься до дисциплінарного стягнення.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому, подав письмові заперечення на надану адміністрацією установи характеристику та довідку про виконання норм виробітку, по відбуттю строку покарання планує працевлаштуватися, продовжити навчання, створити сім`ю, допомагати батькам та брату, а тому просив клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити, оскільки вважає, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення засудженого та його захисника, а також представника адміністрації виправної установи, прокурора, які заперечили проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали щоденника індивідуальної роботи із засудженим, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і відбув визначену законом частину покарання встановленого вироком суду.
Судом встановлено, що вироком апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.11.2010 року ОСОБА_5 засуджений за п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ст. 70 КК України до покарання у виді 11 років позбавлення волі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.09.2009 року по 18.12.2010 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 21.09.2009 року. Кінець строку: 25.06.2019 року.
Станом на 02.06.2016 року відбута частина покарання становить 6 років 8 місяців 12 днів. Тобто, засуджений ОСОБА_5 відбув 3/4 строку покарання.
Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_5 з 24.09.2009 року утримувався в СІЗО м.Івано-Франківська, допустив 5 порушень режиму відбування покарання, які виражались в намаганні встановити міжкамерний зв`язок та зберіганні заборонених предметів, порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією СІЗО, в тому числі 1 раз поміщався в карцер. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав. З 12.02.2011 року відбував покарання в Шепетівській виправній колонії Хмельницької області (№98). Працевлаштований на посаді різноробочого у швейній майстерні установи. До праці відноситься задовільно, норми виробітку виконує. За час відбування покарання характеризується посередньо. Допустив 3 порушення режиму відбування покарання, які виражалися в порушенні розпорядку дня, за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією колонії, в одному випадку обмежились проведенням бесіди індивідуально-виховного характеру, всі стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має 1 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, здебільшого підтримує рівні взаємовідносини з засудженими негативної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи виконання покарань. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ним належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумінням. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає, не проявляє соціальної корисної активності в організації їх роботи. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, побачень, отримує від них посилки та передачі.
Комісією колонії з питань розгляду заохочувальних норм 15.04.2015 року ОСОБА_5 було відмовлено в переведенні до ДСР, як такому, що не стає на шлях виправлення. Комісією колонії з питань розгляду заохочувальних норм 17.02.2016 року засудженому було відмовлено в заміні більш м`яким покаранням, як такому, що не став на шлях виправлення.
Надані характеризуючі дані адміністрацією Шепетівської виправної колонії №98 не достатні для переконання в тому, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заміна невідбутої частини покарання засудженому при таких обставинах буде передчасною, з огляду на наступне.
Так, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання: виконання покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищення загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбання спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Тоді як, ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутність трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, засуджений в період відбування покарання неодноразово допускав порушення вимог режиму тримання, за що в період з травня 2010 року по червень 2013 року сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності з послідуючими стягненнями у виді догани, попередження, позачергового чергування в камері та 3 діб карцеру, що свідчить про стійке небажання останнього ставати на шлях виправлення. З наданих у судовому засіданні пояснень засудженого вбачається, що останній має намір після відбуття покарання працевлаштуватися різноробочим будь-де, отримувати заробіток, здобути освіту, однак при цьому за час відбування покарання бажання приймати участь в програмах диференційованого виховного впливу не має, як і не бажає підвищувати свій освітній рівень та здобувати нові професії та навики, участі в роботі самодіяльних організацій не приймає.
Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення в тому числі умисного особливо тяжкого злочину.
Посилання ж засудженого на наявність у нього заохочення за добру поведінку і сумлінне ставлення до праці, та погашення на момент звернення до суду всіх застосованих до нього стягнень, судом до уваги не приймаються, позаяк висновок суду про виправлення засудженого, його бажання стати на шлях виправлення повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким. Крім того, висновок суду повинен ґрунтуватися і на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання, участь у виховних заходах, які проводяться в колонії, засвідчили успішність процесу виправлення, що в даному випадку не відбулось. Суд вважає, що наявність у засудженого семи стягнень і лише одного заохочення, відсутність бажання підвищувати свій освітній рівень, здобувати професію, нові навики, приймати участь в програмах диференційованого виховного впливу, брати участь в роботі самодіяльних організацій, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених, свідчать про те, що в даному випадку засуджений не став на шлях виправлення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у клопотанні про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід відмовити.
Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539, 395 КПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області, а засудженим протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1