Справа № 495/9470/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0003939 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, українця, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований та проживав до арешту за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ст. 186 ч.4 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у тому, що 25.11.2014 року приблизно о 20.00 годині, знаходячись у барі «Охотнічий», який розташований по вул. Маяковського, м. Білгород-Дністровський, Одеської області побачив потерпілого ОСОБА_7 , у якого при собі знаходилася чоловіча сумка чорного кольору. В той час у обвинуваченого ОСОБА_4 виник намір на відкрите викрадення чужого майна. Після чого він з корисливих мотивів, підійшов до сидячого за столом потерпілого ОСОБА_7 , де шляхом ривку відкрито викрав чоловічу сумку вартістю 1500 грн., у якій знаходилось наступне: 8000 доларів США по курсу НБУ на 25.11.2014 року, що становить 120 000 грн.; 2000 Евро по курсу НБУ на 25.11.2014 року, що становить 34000 грн.; 40 000 грн.; ланцюжок із золота 585 проби вагою 11,8 грамів на суму 3918,19 грн.; хрестик чоловічий 585 проби вагою 7,8 грамів на суму 2589,99 грн.; перстень чоловічий 585 проби вагою 5 грамів на суму 1660, 25 грн. Всього обвинувачений ОСОБА_4 відкрито викрав майна потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 203668,43 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений у великих розмірах.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у кримінальному правопорушенні, передбаченого ст. 186 ч.4 КК України не визнав, пояснив, що його дії необхідно кваліфікувати за ст. 186 ч.1 КК України, оскільки він відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі біля чотирьох тисяч грн., 8000 доларів США, 2000 Евро та золотих виробів він не брав, оскільки їх у сумці не було та і потерпілий не довів у суді, що вони у нього були саме на той період, коли він знаходився у барі. Також пояснив, що 25.11.2014 року ввечері він зайшов до бару «Охотнічий», що розташований по вул. Маяковського, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області. В барі відпочивав потерпілий, його товариш та дівчина, які вживали алкогольні напої та вже знаходились у стані сильного алкогольного сп`яніння. Він присів за сусідній столик. Через 40 хвилин він підійшов до барної стойки та побачив, що потерпілий розрахувався з офіціанткою грошовими коштами, які дістав зі своєї сумки. В цей момент дівчина просила у потерпілого гроші для того, щоб піти далі відпочивати. Саме в цей момент він вирішив підійти до потерпілого та взяти його сумку, яка знаходилась на лавці поряд з ним. Потерпілий на той час сидів до виходу спиною. Дівчина та товариш сиділи по відношенню до обвинуваченого обличчям. Він підійшов ззаду до потерпілого, взяв сумку та вибіг із бару. Сумка була невелика, бокова кишеня була розстебнута, в якій знаходилось грошові кошти в гривнях. Потерпілий почав вслід йому кричати «Стой, уб`ю!» та побіг за ним. Він направився в бік його будинку, не обертаючись. По дорозі він забрав гроші із сумки, а сумку викинув. Знаходячись біля вокзалу він перерахував грошові кошти, серед яких були купюри номіналом по 100 грн., 200 грн. та одна купюра 500 грн. Загальна сума становила біля чотирьох тисяч гривень. Він припускає, що потерпілий міг бачити куди саме він викинув сумку, оскільки потерпілий біг за ним. Він пішов на вчинення кримінального правопорушення у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Також повідомив, що після вчинення кримінального правопорушення до його матері додому приходили особи, які представлялись співробітниками міліції, погрожували йому, тому він боявся приїхати додому. Його мати згодна відшкодувати потерпілому спричинений матеріальний збиток у розмірі 4000 грн., але останній не бажає їх взяти. У скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати.

Допитаний потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що 25.11.2014 року біля 18.00 години він із своїм знайомим ОСОБА_9 та його знайомою дівчиною зайшли до бару «Охотнічий», що розташований по вул. Маяковського, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, вони відпочивали, вживали алкоголь та розмовляли. Сумка чорного кольору знаходилась на лавці біля нього. Перед тим як прийти до бару на міському ринку він зустрів свого знайомого ОСОБА_10 , зайшли до кафе «Вкусняшка» пили чай та він повідомив ОСОБА_11 про те, що забрав із ремонту золоті вироби, а той побачив у його сумці грошові кошти. Конкретно він не називав ОСОБА_11 точної суми грошей. Знаходячись в барі у нього в сумці в центральному відділенні було 8 тис. доларів США, 2000 Евро та 40000 грн. В боковій кишені сумки знаходились лише його записи. Сумка була середнього розміру, всередині мались одна велика кишеня, в якій знаходились грошові кошти, та бокова кишеня на змійці. Через півгодини до бару зайшов обвинувачений. Сумка з грошима знаходилась на лавці біля нього. Коли обвинувачений проходив повз нього то вирвав сумку, яка знаходилась на лавці, оскільки його рука знаходилась на сумці. Після чого він та його друг одразу побігли за обвинуваченим в бік вокзалу. Він кричав обвинуваченому щоб той повернув сумку. Наступного дня в барі в ході перегляду відео з камери спостереження він бачив обличчя обвинуваченого. Через тиждень після розмови з матір`ю він вирішив звернутися до міліції із заявою про вчинення у нього відкритого викрадення грошових коштів в барі «Охотнічий». На даний час він не працює, отримує лише пенсію. Викрадені грошові кошти це були сімейні заощадження, частина яких належала його колишній дружині. Незважаючи на те, що шлюб між ним та його дружиною розірваний п`ять років тому, але вони проживають разом та ведуть спільне господарство. Цивільний позов він не заявляв. Просив призначити обвинуваченому суворе покарання.

Допитаний свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що потерпілий є його знайомим. 25.11.2014 року він зустрівся з потерпілим на міському ринку, пили чай та він побачив у нього золоті вироби, а саме золотий ланцюжок та хрестик, також грошові кошти, сума грошових коштів йому була відома тільки зі слів потерпілого. Однак точну суму грошових коштів він не пам`ятає. Він запитав потерпілого, чому той носить із собою велику суму грошей, на що потерпілий відповів, що боїться залишати гроші вдома.

Допитаний свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що потерпілий є його знайомим. 26.11.2014 року він поїхав на міський ринок, зустрівся з потерпілим та пішли до кафе «Вкусняшка», там був ще ОСОБА_14 . Потерпілий в кафе показав тільки золотий ланцюжок. Після чого хтось запропонував поїхати на автомобілі до бару «Охотнічий», що розташований по вул. Маяковського, м. Білгород-Дністровський, Одеської області. По дорозі він зустрів свою знайому та втрьох зайшли до бару. В барі вони спілкувались, замовили вечерю. Потерпілий ОСОБА_7 сидів спиною до виходу, дівчина сиділа праворуч, він сидів обличчям до виходу. В один момент він побачив, що обвинувачений швидко пройшов повз них та ривком вирвав сумку, яка знаходилась на лаві у потерпілого. Після чого потерпілий та він побігли за обвинуваченим, не здогнавши його вони повернулись до бару. Обличчя обвинуваченого він не запам`ятав, оскільки освітлення було слабким. Точну суму грошових коштів, які знаходились у сумці потерпілого, він не пам`ятає. Зі слів потерпілого в сумці знаходилось 6-8 тис. доларів США. В його присутності потерпілий сумку не відкривав, розраховувалась за замовлення дівчина.

Допитаний свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що вона працює офіціанткою в барі «Охотнічий», що розташований по вул. Маяковського, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області. 25.11.2014 року ввечері до бару зайшли потерпілий, його знайомий та жінка, були в нетверезому стані. Вони сиділи декілька годин, відпочивали, пили каву, також чоловіки замовляли двічі коньяк. Вона була свідком того, як обвинувачений відійшов від барної стойки, розвернувся, схопив сумку із лавки і побіг. Все це було так несподівано.

Під час судового розгляду були досліджені наступні докази:

- витяг із кримінального провадження за № 0003939 із якого вбачається, що дата внесення до ЄРДР: 10.12.2014 року, правова кваліфікація 186 ч.1 КК України. Фабула: 25.11.2014 року приблизно о 20.00 годині невстановлена особа знаходячись у приміщенні бару «Охотнічий» по вул. Маяковського, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, відкрито викрало гроші ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.89);

- - витяг із кримінального провадження за № 0003939 із якого вбачається, що дата внесення до ЄРДР: 10.12.2014 року, правова кваліфікація 186 ч.4 КК України. Фабула: 25.11.2014 року приблизно о 20.00 годині невстановлена особа знаходячись у приміщенні бару «Охотнічий» по вул. Маяковського, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, відкрито викрало гроші ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.144);

-доручення про проведення досудового розслідування на ім`я слідчого ОСОБА_16 від 15.04.2015 року (а.с. 90);

-протокол прийняття усної заяви від 10.12.2014 року потерпілого ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення 25.11.2014 року приблизно о 20.00 годині в приміщенні бару «Охотнічий», розташованого по вулиці Маяковського, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, невстановлена особа викрала сумку потерпілого, в якій знаходились грошові кошти у сумі 8000 доларів, 2000 Євро, 40 000 грн., а також три вироби із золота (а.с. 91-92);

-протокол огляду місця події від 10.12.2014 року, відповідно до якого місцем огляду є бар « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташований по АДРЕСА_2 . Бар знаходиться в підвальному приміщенні. Вхід до бару здійснюється через двостулкові двері. З лівої сторони розташовано п`ять дерев`яних столів спільно з дерев`яними лавками. У правому дальньому куті розташована барна стойка. В ході огляду співробітником бару був виданий відеозапис з камери відеоспостереження (а.с. 93-97);

-відеозапис з камер відеоспостереження, розташованих по АДРЕСА_2 , в період з 20.00 години 25.11.2014 року по 01.00 годину 26.11.2014 року (а.с. 98-99);

-протокол огляду відеозапису від 13.05.2015 року, з якого вбачається, що обвинувачений заходить в приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Далі обвинувачений вибігає з приміщення зазначеного бару, в руках якого знаходиться сумка. Вслід за ним вибігає потерпілий ОСОБА_7 . В процесі огляду відеозапису потерпілий впізнав обвинуваченого як особу, яка вчинила відкрите викрадення його майна (а.с. 100-102).

Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд дійшов висновку про те, що вони не можуть бути покладені в основу обвинувачення, оскільки як самі по собі, так і в сукупності прямо чи не прямо, не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

Так, органом досудового розслідування інкриміновано ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 ч.4 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений у великих розмірах.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З аналізу положень ст.ст.92-93 КПК України також вбачається, що обов`язок доказування розміру такої шкоди, шляхом збирання доказів, покладається на слідчого і прокурора.

Таким чином, вищезазначені вимоги процесуального закону зобов`язували сторону обвинувачення, перед складенням обвинувального акту, належним чином зібрати докази в обґрунтування доведення розміру заподіяної потерпілому шкоди, відкрити ці докази стороні захисту, після чого використати їх безпосередньо в суді.

Судом встановлено, що загальна сума викрадених у потерпілого грошових коштів та вартості золотих виробів у сумі 203668,43 грн. в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення була обґрунтована виключно вищезазначеними показами потерпілого ОСОБА_7 . Будь-яких речових доказів, інших документів, які б судом було можливим визнати в якості обвинувальних доказів на доведеність встановлення розміру викраденого майна, прокурором суду представлено не було. Також в обвинувачені не вказано вартість Евро по курсу НБУ станом на 25.11.2014 року та і прокурор не довів цю обставину в суді. Крім того, суд зазначає, що золоті вироби, які інкримінуються в обвинувачення ОСОБА_4 не були предметом внесення до ЄРДР в кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що потерпілий не працює та є пенсіонером. Суд вважає, що потерпілий не довів суду походження викрадених грошей в сумі 40000 грн., в тому числі і в іноземній валюті 8000 доларів США та 2000 Евро, так і походження золотих виробів. Що стосується доводів потерпілого ОСОБА_7 щодо належності частини грошових коштів його колишній дружині, то суд не приймає ці доводи до уваги, оскільки встановлено, що шлюб між ними розірваний п`ять років тому. В судовому засіданні вивчивши надані фінансові документи на ім`я ОСОБА_17 суд приходить до висновку, що потерпілий не довів суду, що саме в викрадених грошових коштах малась частка грошових коштів, що належала його колишній дружині з якою він навіть не підтвердив факт спільного проживання та ведення спільного господарства.

Крім того, з кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 мало місце 25.11.2014 року, а потерпілий ОСОБА_7 звернувся із усною заявою до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області лише 10.12.2014 року. За даним фактом 10.12.2014 року одночасно органом досудового розслідування були внесені відомості до ЄРДР за ст. 186 ч.1 КК України та за ст. 186 ч.4 КК України за одним і тим же фактом, що є не допустимим. Якщо дослідити докази, надані прокурором в суді, за якими проводилось досудове розслідування за № 0003939, то вбачається, що в повідомлені про підозру обвинуваченому слідчий посилається на відомості по кримінальному провадженню, які внесені до ЄРДР № за 0003939 від 25.12.2014 року, але такого кримінального провадження за ЄРДР від 25.12.2014 року взагалі не існує. Крім того, слідчий посилається, що за даним фактом 25.12.2014 року розпочате досудове розслідування кримінального провадження за ст. 186 ч.4 КК України, а взагалі досудове розслідування розпочате лише 15.04.2015 року за ст. 186 ч.1 КК України. Разом з тим, слідчим у заяві про залучення у якості потерпілого ОСОБА_7 від 18.05.2015 року було невірно зазначено номер кримінального провадження № 00003999, замість вірного № 0003939, що являється порушенням кримінального процесуального кодексу України (а.с. 109, 122-123, 133-134, 90).

Положеннями ст. 62 Конституції України, рекомендаціями Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства та Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ при постановлені вироків» від 29 червня 1990 року (з наступними змінами та доповненнями), слідує, що в основу вироку можуть бути покладені достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, а обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви, в тому числі, щодо зібраних фактичних даних повинні тлумачитись на користь обвинувачених.

Враховуючи викладене суд вважає недоведеним розмір викрадених обвинуваченим ОСОБА_4 грошових коштів та золотих виробів на суму 203668,43 грн. у зв`язку із чим сумніви та припущення в цій частині слід тлумачити виключно на користь обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 337 ч.3 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 зі ст. 186 ч.4 КК України на ст. 186 ч.1 КК України, оскільки інкриміноване йому обвинувачення досудовим розслідуванням за ст. 186 ч.4 КК України не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, тому за цією статтею суд вважає обвинувачення недоведеним, оскільки потерпілий ОСОБА_7 на протязі судового розгляду не зміг довести походження викрадених грошових коштів в гривні та іноземній валюті, їх кількість та наявність доказів на придбання золотих виробів. Суд приходить до висновку, що ані потерпілий, ані свідки не довели суду наявність у потерпілого в день викрадення зазначеної в обвинувачені суми грошей та саме трьох золотих виробів, які інкримінує обвинувачення ОСОБА_4 .

Вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 за фактом відкритого заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 суду належить кваліфікувати його дії за ст.186 ч.1 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), оскільки судом встановлено, що було викрадено обвинуваченим чотири тисячі грн.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 186 ч.1 КК України - тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом також не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику за місцем проживання, має постійне місце реєстрації та проживання, проживає з матір`ю, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не засуджувався та до адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, визнав, враховується думка потерпілого ОСОБА_7 щодо призначення суворого покарання (а.с. 117-121).

Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 337, 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст. 186 КК України і на підставі санкції даної статті призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін (а.с. 129-132).

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме з 24.12.2015 року.

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення тримання його під вартою як запобіжний захід з 24.12.2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку видати прокурору та обвинуваченому.

СУДДЯ