Справа № 442/6977/14-к
Провадження № 1-кп/442/14/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі : головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

та адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобича кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Болотня Перемишлянського р-ну Львівської обл., українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та прож. АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч.4, 263 ч.1 КК України,-

встановив :
ОСОБА_7 06.07.2006 року вступив у злочинну змову із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_11 з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи.

Згідно з розподілом ролей між членами злочинної групи, невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_11 на невстановленому слідством автомобілі марки «Мерседес Віто» з реєстраційним номером Чеської Республіки, повинен був доставити на місце вчинення злочину співучасників розбійного нападу, залишатися в автомобілі за кермом та спостерігати за появою сторонніх осіб чи виникнення небезпеки для співучасників, а після вчинення розбійного нападу на автомобілі вивезти співучасників нападу в безпечне для них місце. В свою чергу, ОСОБА_8 повинен був дізнатися про жителів квартири АДРЕСА_2 , їх графік роботи, час повернення додому, а також приймати активну участь у скоєнні нападу. Акаев- ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 повинні були виготовити маски на обличчя, придбати предмети зв`язування для рук потерпілих і, озброївшись вогнепальною та іншою зброєю, приймати активну участь у скоєнні розбійного нападу.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи в момент їх спричинення, 06 липня 2006 року приблизно, о 02 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , разом з іншими співучасниками злочину, згідно з розподілом між собою ролей, невстановленим слідством автомобілем марки «Мерседес Віто», з реєстраційним номером Чеської Республіки, під керуванням невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_11 , прибули у м. Дрогобич, Львівської області на вулицю Бориславську і зупинились біля будинку № 49, де ОСОБА_7 передав ОСОБА_9 заздалегідь заготовлену маску на обличчя, а ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 пістолет «ЧЗ взірця 70» калібру 7,65 мм. із патронами до нього, після чого ОСОБА_7 , а за ним і ОСОБА_10 та ОСОБА_9 по трубі та балкону, розташованому на другому поверсі вказаного будинку, залізли на балкон квартири АДРЕСА_3 , розташований на третьому поверсі, і, через прикриті балконні двері, потрапили до середини приміщення даної квартири. Діючи згідно із попередньою домовленістю, ОСОБА_9 пішов відчиняти вхідні двері квартири для того, щоб ОСОБА_8 міг також увійти до середини приміщення, а ОСОБА_7 , озброєний пістолетом «ЧЗ взірця 70» калібру 7,65 мм. та ОСОБА_10 , озброєний пістолетом «ЧЗ взірця 1945» калібру 6,35 мм., який мав зі собою, пішли до кімнат квартири з метою виявлення місця знаходження жителів цієї квартири, залякування їх, та заволодіння їх майном. В той момент, коли ОСОБА_9 відчиняв вхідні двері квартири, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 увійшли в одну з кімнат квартири, де потерпілий ОСОБА_13 намагався чинити їм опір, однак з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 застосували насильство відносно ОСОБА_13 , яке виразилося у спричиненні йому синців у ділянці правої і лівої очниці довкола очей з переходом на нижні повіки, лівої щоки ближче до рівня виступаючої частини виличної дуги, підборіддя ліворуч, ближче до кута нижньої щелепи з переходом на бокову поверхню шию, підключичної ділянки ліворуч, зовнішньої поверхні лівого плечового суглобу, задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, садна, що переходить в поверхневу ранку на лівій щоці, крововиливу в білкові оболонки склери обох очей, забою грудної клітки без порушення цілості ребер, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Продовжуючи дії, спрямовані на подолання опору потерпілого, ОСОБА_7 двічі вистрелив у нього з пістолета «ЧЗ взірця 70» калібру 7,65 мм., спричинивши йому вогнепальне поранення живота з ушкодженням у багатьох місцях тонкої та грубої кишки, що ускладнилося внутрішньою кровотечею, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що були небезпечними для життя в час їх спричинення. У цей час на звуки пострілів пробудилась потерпіла ОСОБА_14 , якій ОСОБА_10 , погрожуючи пістолетом «ЧЗ взірця 1945» калібру 6,35 мм., вимагав у неї видачі грошових коштів та цінностей, а після видачі потерпілою ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 1000 Євро, що згідно курсу НБУ станом на час вчинення злочину становило 646.0970 гривень за 100 Євро, на суму 6460,9 гривень, 400 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 505 гривень за 100 доларів США, на суму 2020 гривень, 6000 гривень та 400 польських злотих, що згідно курсу НБУ становило 160,52 гривень за 100 злотих, на суму 642,08 гривень, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 провели потерпілу в суміжну кімнату, де на підлозі лежав поранений потерпілий ОСОБА_13 , за яким спостерігав ОСОБА_7 . Знаходячись у кімнаті разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , погрожуючи потерпілій ножем, який мав із собою, відкрито заволодів золотими виробами потерпілих, а саме: - двома золотими обручками, вартістю по 1000 грн. кожна на суму 2000 грн.; двома ланцюжками на руку, вартістю по 1500 грн. кожен, на суму 3000 грн.; двома ланцюжками на шию, вартістю по 2000 грн. кожен на суму 4000 грн.; двома парами сережок, вартістю по 4000 грн. кожна пара на суму 8000 грн.; однією парою сережок з перснем вартістю 5000 грн. за комплект; одним перснем вартістю 5000 грн. і 7-ма перснями, вартістю по 2500 грн. кожен на суму 17500 грн. Окрім цього, один із співучасників викрав два мобільні телефони марки «Нокіа 1100», вартістю 1250 грн. кожен, на суму 2500 грн. і трубку стаціонарного радіотелефону «Панасонік», вартістю 300 грн.

Всього, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_11 , відкрито заволоділи майном потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_13 на загальну суму 62422,98 гривень.

Крім цього, 06.07.2006 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_4 , незаконно придбав у ОСОБА_8 пістолет з маркуванням «ЧЗ взірця 70» з патронами до нього, та носив його під час вчинення розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_16 , з якого двічі вистрілив у потерпілого ОСОБА_13 , спричинивши останньому вогнепальне поранення живота.

Цього ж дня, після вчинення розбійного нападу, ОСОБА_7 повернув вказаний вище пістолет ОСОБА_8 .

Під час проведення огляду місця події в квартирі АДРЕСА_2 , працівниками міліції було виявлено та вилучено дві гільзи та куля, які згідно висновку балістичної експертизи № 2160 від 11.07.2006 року є частинками заводських патронів Браунінга кал. 7,65 мм. сучасного Угорського виробництва.

20.08.2006 року, приблизно о 15 год. 20 хв. біля готелю, який знаходиться по вул. Обухівській, 135 в м. Києві працівниками міліції був затриманий ОСОБА_8 , в якого було вилучено пістолет «ЧЗ взірця 70», який під час розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_16 використовував ОСОБА_7 , і який згідно висновку балістичної експертизи № 172 від 11.09.2006 року є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом «ЧЗ взірця 70» під патрон калібру 7,65 Браунінг і придатний до стрільби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винність в скоєнні даних кримінальних правопорушень категорично заперечив та пояснив суду, що в м. Дрогобичі ніколи не бував. Після екстрадиції в Україну з ФРН, був доставлений в ІТТ Дрогобицького MB ГУ УМВСУ у Львівській області, в якому і ознайомлений з висунутою йому підозрою у вчиненні інкримінованих злочинів, участь в яких одразу заперечив. В подальшому, перебуваючи у Львівському слідчому ізоляторі, куди був поміщений на час досудового слідства, згадав, що в період з кінця червня по середину липня 2006 року включно гостив, а фактично реабілітувався після лікування в травні 2006 року у Львівській інфекційній лікарні у свого товариша ОСОБА_17 в с. Кострино Великоберезнянського району Закарпатської області. При цьому описав, що робив там саме 06.07.2006 р. напередодні святкування Святого Івана і пояснив, чому запам`ятав цю дату, оскільки сам ОСОБА_18 . Із Львівського СІЗО звернувся з відповідною заявою на ім`я слідчого ОСОБА_19 , яким з цього приводу і був детально допитаний. Під час досудового слідства 21.08.2014 р. в приміщенні ІТТ Дрогобицького MB ГУ УМВСУ у Львівській області серед інших пред`являвся для впізнання потерпілій ОСОБА_15 і та впевнено впізнала злочинця, яким виявився ОСОБА_20 . Дана слідча дія фотографувалась слідчим ОСОБА_21 , який приймав в ній участь, а по її закінченні був складений відповідний протокол, підписаний всіма його учасниками, в тому числі і потерпілою ОСОБА_15 та упізнаним ОСОБА_22 . ОСОБА_23 знав як свого односельця з с. Болотня Перемишлянського району Львівської області, який раніше працював в міліції, але був звідти звільнений за зловживання спиртними напоями, в подальшому проживав у Львові - мав свою квартиру в районні проспекту Чорновола, однак зловживати спиртними напоями не припинив. На прохання свого знайомого ОСОБА_24 , мешканця м. Антрацит Луганської області, з яким тривалий час перебував на заробітках в Чехії, та який, опинившись у ОСОБА_25 , шукав квартиру з метою її оренди для себе та своїх знайомих (двоє з яких кавказької національності, а один українець), тому він ( ОСОБА_7 ) в травні - червні 2006 року познайомив того з ОСОБА_23 . Останній взяв їх на квартиру, де вони деякий час проживали і він їх бачив тоді, коли відвідував односельця. Пізніше від ОСОБА_23 йому стало відомо , що квартиранти переїхали в м. Дрогобич і що ОСОБА_23 там їх відвідував. ОСОБА_23 користувався двома мобільними телефонами оператора «Київстар». Він же ( ОСОБА_7 ) мав мобільний телефон, але користувався оператором виключно «Лайф», який пропонував значні знижки для зв`язку з закордоном, дзвонити куди він мав потребу.

Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч.4, 263 ч.1 КК України обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість повністю доводиться доказами, здобутими під час судового розгляду справи, зокрема:

- показаннями свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , слідчих СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Л/о, які в судовому засіданні пояснили, що при проведенні впізнання потерпіла ОСОБА_14 в приміщенні Дрогобицького ІТТ дійсно спочатку вказала на ОСОБА_20 , як потенційного нападника. Однак після складання протоколу впізнання, в тій самій кімнаті Дрогобицького ІТТ, потерпіла ОСОБА_14 , без будь-якого тиску на неї, зазначила, що в зв`язку із тим, що вона перебуває в стані сильного душевного хвилювання та що із моменту скоєння злочину пройшов тривалий час (більше 8-ми років), помилково вказала на ОСОБА_20 , а фактично даний злочин вчинив ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , який в судовому засіданні пояснив, що 21.08.2014 р. в ІТТ Дрогобицького MB ГУ УМВСУ у Л/о слідчим Дрогобицького MB ОСОБА_19 проводилась слідча дія - пред`явлення осіб для впізнання потерпілій ОСОБА_14 , до якої його та іншого мужчину було залучено в якості понятих. Серед пред`явлених ОСОБА_14 осіб для впізнання був і підсудній ОСОБА_7 . Потерпіла впевнено впізнала злочинця - ОСОБА_27 . ОСОБА_28 намагався переконати ОСОБА_14 в своїй непричетності до злочину, благав її змінити свій вибір, при цьому падав на коліна, казав, що в нього четверо дітей, що його посадять, оскільки він вже відбував покарання в місцях позбавлення волі за розбій, однак потерпіла його прохання заперечила та наполягала на причетності саме його до злочину. По закінченні був складений відповідний протокол, в якому всі його учасники - в тому числі і потерпіла ОСОБА_14 , а також упізнаний ОСОБА_28 розписались;

- аналогічними показаннями під час судового розгляду справи свідка ОСОБА_29 , який 21.08.2014 р. під час пред`явлення осіб для впізнання потерпілій ОСОБА_14 був задіяний в якості статиста;

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_30 , допитаного судом в режимі відео конференції, який 21.08.2014 р. під час пред`явлення осіб для впізнання потерпілій ОСОБА_15 був задіяний в якості статиста. Додатково пояснив, що після складання протоколу впізнання потерпіла ОСОБА_14 поміняла свою думку і вказала на ОСОБА_7 , як на особу, яка скоїла на неї напад;

- показаннями свідка ОСОБА_31 , рідного брата обвинуваченого, який пояснив суду, що його брат - ОСОБА_7 під час перебування в Україні, принципово користувався мобільним телефоном оператора мобільного зв`язку «Лайф», оскільки тарифи дзвінків за кордон в цього оператора мобільного зв`язку найнижчі;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що він засуджений вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівській області від 08.05.2008 р. за вчинення розбійного нападу на подружжя ОСОБА_32 06.07.2006 року та відбув покарання по даному вироку, однак даного злочину він не вчиняв та ОСОБА_7 він бачить вперше;

- показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , згідно яких вони давно знайомі з обвинуваченим ОСОБА_7 та добре його знають. ОСОБА_7 саме 6.07.2006 р., тобто в період вчинення злочину відносно потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , перебував у Закарпатській області в гостях у ОСОБА_17 і нікуди не відлучався;

Суд ставить під сумнів вищенаведені показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , які є близькими друзями обвинуваченого та могли дати неправдиві чи помилкові свідчення за минуванням 8 років від часу вчинення злочину, і розцінює їх як такі, що направлені на уникнення кримінальної відповідальності обвинуваченим ОСОБА_7 за скоєне.

Одночасно суд не бере до уваги показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , оскільки останній був засуджений за вчинення цього ж самого кримінального правопорушення (подія кримінального правопорушення), за яким обвинувачується ОСОБА_7 ст. 187 ч.4 КК України, а відповідно до ст. 90 КПК України рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Також винність ОСОБА_7 підтверджується письмовими доказами по справі:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_23 від 27.09.2006 р., відповідно до якого останній дав ствердні відповіді, що знайомий з ОСОБА_7 та останній користувався мобільним телефоном № НОМЕР_1 (т.2, а.с. 89-92, т.4, а.с. 186-189);
- протоколом явки з повинною ОСОБА_9 від 25.10.2006 р., відповідно до якого ОСОБА_7 причетний до вчинення вказаних злочинів у складі групи осіб (т.2, а.с. 121);
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.10.2006р., відповідно до якого ОСОБА_7 причетний до вчинення вказаних злочинів у складі групи осіб (т.2, а.с. 128-134);
- протоколом відтворення обстановки та обставин подій за участю ОСОБА_9 від 27.10.2006 р., згідно якого ОСОБА_7 причетний до вчинення вказаних злочинів у складі групи осіб (т.2, а.с. 135-141);
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 27.10.2006 р., відповідно до якого ОСОБА_7 причетний до вчинення вказаних злочинів у складі групи осіб (т.2, а.с. 144-148);
- даними радіорозвідки, проведеної за фактом вчинення злочинів, відповідно до яких з мобільного телефону № НОМЕР_1 , яким, з показів свідка ОСОБА_23 , володів ОСОБА_7 , за місцем вчинення злочину 6.07.2006 р. в 01:56:14 здійснювався дзвінок на номер НОМЕР_2 (т.2, а.с. 222);
- протоколом пред`явлення предметів для впізнання обвинуваченому ОСОБА_9 від 23.11.2006 р., з якого вбачається, що ОСОБА_7 причетний до скоєння інкримінованих йому злочинів (т.2, а.с. 240);
- протоколом відтворення обстановки та обставин подій за участю ОСОБА_9 від 23.11.2006 р., відповідно до якого ОСОБА_7 причетний до вчинення вказаних злочинів у складі групи осіб (т.2, а.с. 244-247);
- протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 27.11.2006 р., відповідно до якого ОСОБА_7 причетний до вчинення вказаних злочинів у складі групи осіб (т.3, а.с. 1-4);
- протоколом очної ставки між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 15.12.2006 р., відповідно до якого ОСОБА_7 причетний до вчинення вказаних злочинів у складі групи осіб (т.3, а.с. 27-28);
- постанова про виділення матеріалів з кримінальної справи від 17.12.2007 р., відповідно до якої з кримінальної справи № 115-0335 виділено кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 та невстановленої слідством особи (т.3, а.с. 140-142);
- вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 05.08.2008 р. у справі № 1-58/2008 р., в описовій частині якого зазначено про пряму причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України та який відповідно до статті 90 КПК України має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів (т.3, а.с. 168-173);
- ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 12.05.2009 р., відповідно до якої вирок Дрогобицького міськрайонного суду від 05.08.2008 р. у справі № 1-58/2008р. відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_39 та ОСОБА_10 залишено без змін (т.3, а.с. 174-181);
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 в ході досудового розслідування в судовому засіданні 22.08.2014 р. (т.4, а.с. 97);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.08.2014 р. з додатком у вигляді фото таблиць (т.4, а.с. 82-85);
- протокол допиту потерпілої ОСОБА_14 в ході досудового розслідування в судовому засіданні 22.08.2014 р., відповідно до якого потерпіла ОСОБА_14 зазначила, що вона спочатку при впізнанні вказала на третього зліва на право, а злочини вчиняв другий зліва на право і вона одразу сказала, що то другий, оскільки була в жахливому емоційному стані (т.4, а.с. 99-100).
Вказані кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_7 06.07.2006 року, тобто на момент дії КПК України 1960 р.

Відповідно до ст. 370 КПК України 2012 р., судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 8 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року передбачено, що допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

Таким чином, оцінку доказів суд повинен давати у сукупності з іншими доказами, в тому числі отриманими у відповідності до норм КПК України 1960р., що й передбачено ухвалою колегії судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України від 03.03.2015 р.

Частиною 1 статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 90 КПК України рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Таким чином, оцінюючи зазначені вище докази, суд визнає їх належними і допустимими, такими, що містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винність обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_7 , що він не приймав участі у розбійному нападі на сім`ю ОСОБА_16 , та розцінює їх як такі, що направлені на уникнення ним кримінальної відповідальності за скоєне. При цьому суд бере до уваги вищенаведені докази та розцінює їх як такі, що об`єктивно в цілому із висвітленням деталей відтворюють події не в завуальованому, а максимально приближеному до реальності вигляді.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що ОСОБА_7 вчинив розбійний напад з метою заволодіння чужим майном і за кваліфікуючими ознаками, за попередньої змови групою осіб, з проникненням у житло, заволодіння майном у великих розмірах та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя та здоров`я особи в момент спричинення, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України.

Також дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати і по ст. 263 ч.1 КК України, оскільки він при вищенаведених обставинах незаконно придбав, носив і зберігав вогнепальну зброю і боєприпаси, без передбаченого законом дозволу.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних ним кримінальних правопорушень, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, його позитивну характеристику по місцю проживання.

З врахуванням всіх вищенаведених обставин та особи винного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід визначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
з а с у д и в :
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч.4, 263 ч.1 КК України та призначити йому покарання:

-по ст. 187 ч.4 КК України 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-по ст. 263 ч.1 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим міру покарання ОСОБА_7 визначити 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк попереднього ув`язнення з 17.06.2014 року, (т.3, а.с. 237), який становить 1 рік 7 місяців 21 день, зарахувати в строк відбуття покарання і на підставі ч.5 ст. 72 КК України остаточно ОСОБА_7 визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 9 (дев`ять) місяців 18 днів з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати із 17.06.2014 р.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити попередню тримання під вартою.

Речові докази згідно постанови від 08.08.2014 р. про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання (т.5, а.с. 43) залишити при справі.

Судові витрати 294,84 грн. за проведення додаткової дактилоскопічної експертизи № 15/11-165 від 10.07.2014 р. стягнути із ОСОБА_7 в дохід держави в повному обсязі.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.
Головуючий - суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2
ОСОБА_3