Справа № 738/918/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/723/2016
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду у місті Чернігові, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 26 травня 2016 року

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26 травня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у Менській ВК № 91, призначене ухвалою колегії судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.10.2006 року, якою його було засуджено до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В період відбування покарання ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому місцевий суд прийшов до висновку, що останній не може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.

Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити своє рішення, яким звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений зазначає, що він має заохочення, накладені дисциплінарні стягнення погашені у встановленому законом порядку, тому він характеризується позитивно. Згідно ст. 118 КВК України, працевлаштування є правом, а не обов`язком засудженого. Також місцевим судом не було враховано те, що протягом останніх двох років він відвідує християнську церкву та виконує обов`язки старшого днювального молитовної кімнати церкви євангелійських християн. Вважає, що є всі підстави для його звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу засудженого безпідставною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком апеляційного суду Чернівецької області від 20.07.2006 року ОСОБА_7 засуджений за п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 186 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.10.2006 року вирок щодо ОСОБА_7 змінено, виключено із вироку кваліфікацію дій останнього за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч. 5 на ч. 2 ст. 185, з ч. 5 на ч. 2 ст. 186 КК України, та на підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 12.01.2016 року ОСОБА_7 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 16.11.2005 року по 24.10.2006 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 16.11.2005 року. За час перебування у Чернівецькому слідчому ізоляторі режим утримання не порушував. З 10.02.2007 року відбуває покарання в Менській ВК № 91. За період відбування покарання зарекомендував себе негативно, за що отримав вісім дисциплінарних стягнень, які на даний час погашені за строками давності. Був працевлаштований. З 30.07.2013 року по 27.08.2013 року відбував покарання в Домницькому ВЦ № 135, за період відбування покарання зарекомендував себе позитивно, був працевлаштований. З 03.09.2013 року відбував покарання в Крюківській виправній колонії № 29, де зарекомендував себе негативно. Отримав вісім дисциплінарних стягнень, одне з яких за вживання алкогольних напоїв та скоєння дрібного хуліганства. В зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_7 в умовах колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання виправленню та перевихованню не піддався, його було переведено для подальшого відбування покарання до виправної колонії середнього рівня безпеки Менської ВК № 91. На даний час засуджений не працевлаштований, відвідує церкву.

Згідно постанови спостережної комісії Менської районної державної адміністрації № 71 від 11 квітня 2016 року, ОСОБА_7 потребує подальшого контролю за його поведінкою з боку представників адміністрації та застосування до останнього пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним (а.с. 38).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув певну частину покарання. Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, тяжкості вчиненого злочину та особи засудженого в цілому.

На думку апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив всі необхідні умови для умовно-дострокового звільнення засудженого та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами зокрема, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки мав стягнення, в тому числі за грубі порушення режиму утримання, що свідчить про його несумлінну поведінку.

З врахуванням того, що поведінка засудженого враховується за ввесь період відбування ним покарання, а не тільки за останній час, тому доводи апелянта, що він має заохочення, накладені стягнення погашені у встановленому законом порядку, відвідує християнську церкву та виконує обов`язки старшого днювального молитовної кімнати церкви євангелійських християн, характеризується позитивно і тому до нього повинно бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, апеляційним судом не можуть взяті до уваги. Дані щодо зняття дисциплінарних стягнень у встановленому законом порядку мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення та перевиховання і у відповідності до вимог законодавства відмовив останньому в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 26 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4