АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/239/16 Справа № 200/2378/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року м.Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2016 року, якою до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тиманівка Шосткінського району Сумської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 13.02.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою обрати цьому підозрюваному менш обтяжливий запобіжний захід, ніж обраний судом першої інстанції, у виді домашнього арешту.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді підозрюваному ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк з 15:25 годин 12.02.2016 р. до 00:01 годин 10.04.2016 р., з встановленнями застави у розмірі 500.000, 00 грн.

Вмотивовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а також що прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - можливості переховування цього підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу з його боку на свідків, вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Обгрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, захисник зазначає, що існування ризиків, вказаних у поданні прокурора, належним чином не підтверджене, а слідчий суддя, обираючи саме такий запобіжний захід, не навів достатнього мотивування необхідності і доцільності ізоляції ОСОБА_7 від суспільства.

Крім того, визначаючи для ОСОБА_7 в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України розмір застави, що перевищує межі, встановлені п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для осіб, що підозрюються у скоєнні тяжкого злочину, суд не зазначив, у чому полягає виключність даного випадку, і не взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, - обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу, ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, зважаючи на те, що вона достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами, зокрема показаннями свідка ОСОБА_9 , що викривають підозрюваного; результатами обшуку у службовому кабінеті підозрюваного, під час якого були виявлені та вилучені помічені спеціальною речовиною грошові кошти, раніше передані йому ОСОБА_9 , та сліди тої самої речовини на руках підозрюваного.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Що стосується наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та можливості їх усунення у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання підозрюваного під вартою, то колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого корисливого злочину, за який санкцією ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а отже з метою ухилення від кримінальної відповідальності останній може ухилятися від кримінального провадження та перешкоджати слідству.

Крім того, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у тому, що скоював інкримінований йому злочин на протязі тривалого часу, усвідомлюючи протиправність своїх дій та вживаючи заходи конспірації з метою уникнення викриття.

Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відносно цього підозрюваного наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити або сховати речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - а також про те, що зазначені ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання цього підозрюваного під вартою.

Також колегія суддів враховує, що злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , був вчинений 12.02.2016 р., на даний час у кримінальному провадженні тривають слідчі дії та відбувається закріплення доказової бази обвинувачення, якому підозрюваний, перебуваючи поза контролем, може незаконно перешкодити, а отже на цьому етапі застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.

З доводами апеляційної скарги щодо безпідставності визначення слідчим суддею розміру застави на рівні, що перевищує максимальний розмір, встановлений законом, колегія суддів не погоджується зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в одержанні одноразово неправомірної вигоди у розмірі, що складає значну частину максимального розміру застави для осіб, що вчинили тяжкий злочин, встановленого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України на рівні 80 мінімальних заробітних плат, і це дає підстави для висновку, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання цим підозрюваним його обов`язків, та для призначення її у більшому розмірі згідно абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська обл. від 13 лютого 2016 року, якою до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3