Справа № 742/4293/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1131/2016
Категорія - ст. 307. ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001541 від 26.09.2015 року, за апеляційними скаргами прокурора Прилуцької місцевої прокуратури та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року по кримінальному провадженню, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Прилуки, Чернігівської області, громадянина України, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_8

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі статті 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Прилуцького міськрайонного суду від 29.12.2014 року, більш суворим покаранням призначеним за даним вироком, остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання після приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 1382 грн. 40 коп.

Зараховано в строк відбування покарання час перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, з 26.09.2015 року по 02.10.2015 року.

До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 залишено попередній запобіжний захід у вигляді застави.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , який будучи раніше судимим за статтею 309 КК України, у невстановлений в ході досудового слідства час, з невстановленого під час розслідування джерела, придбав три поліетиленові пакети і один паперовий згорток в яких знаходилась висушена подрібнена речовина рослинного походження, яку сприймаючи як особливий небезпечний наркотичний засіб «каннабіс», в подальшому зберігав з метою збуту.

22 вересня 2015 року, ОСОБА_6 , в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин, отримав від громадянина ОСОБА_9 , який був залучений до проведення оперативної закупки, грошові кошти в сумі 900 (дев`ятсот) гривень, умисно, незаконно збув останньому два поліетиленові пакунки та один паперовий згорток, з вмістом в середині подрібненої речовини рослинного походження, в яких знаходилась висушена подрібнена речовина рослинного походження, яка згідно висновку експерта 129(н) від 23.09.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено «каннабісом». Маса «каннабісу» в перерахунку на висушену речовину становить 36, 95 г., 23,28 г., 2, 66 г.

Крім цього, ОСОБА_6 будучи засудженим за статтею 309 КК України 26.09.2015 року, в господарстві за адресою: будинок АДРЕСА_1 , під час проведення оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин, повторно, отримав від громадянина ОСОБА_9 , який був залучений до проведення оперативної закупки, грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) гривень, умисно, незаконно збув останньому поліетиленовий пакунок з вмістом всередині подрібненої речовини рослинного походження, яка згідно висновку експерта 134(н) від 28.09.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено «каннабісом». Маса «каннабісу» в перерахунку на висушену речовину становить - 24,7 г.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого, просив вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, та призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі статті 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2014 року і остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього майна.

Обґрунтовуючи викладені в апеляційній скарзі вимоги, прокурор вказав, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого. За змістом статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Обвинувачений ОСОБА_6 також подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність його вини та кваліфікацію дій, не погодився з призначеним йому судом покаранням, та просив змінити вирок суду першої інстанції, пом`якшивши призначене судом покарання із застосуванням статті 69 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказав, про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та його особі через суворість. Місцевий суд, постановляючи вирок, не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, що він не страждає на наркоманію, не перебуває у лікаря психіатра на обліку, позитивно характеризується як за місцем проживання так і за місцем відбування покарання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача по справі, обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав, застосувати до призначеного за новим вироком ст. 69 КК України, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги прокурора, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, вирок місцевого суду у частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України, судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження, було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому наслідки такого порядку, згідно вироку, роз`яснені учасникам провадження, що усуває сумніви в правильності розуміння змісту цих обставин та їх добровільності у сторін кримінального провадження.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів , які є згідно із ст. 12 КК України тяжкими, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, про те належних висновків для себе не зробив і вчинив новий злочин під час іспитового строку, перебуває на обліку в Прилуцькому наркологічному диспансері, але не страждає на наркоманію, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем відбування умовного покарання та пройшов курс лікування від наркоманії. Обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів. Обставини, що обтяжують ОСОБА_6 покарання, не встановлені.

Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі пом`якшуючі обставини на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі та за вказаних обставин, колегія не знаходить підстав для пом`якшення призначеного вироком районного суду покарання із застосуванням статті 69 КК України.

Також, колегія суддів вважає переконливими твердження прокурора щодо необґрунтованості призначення судом ОСОБА_6 міри покарання та його невідповідність ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Зі змісту оскарженого вироку вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини, передбачені частиною 2 статті 307 КК України, 22 вересня 2015 року та 26 вересня 2015 року, тобто в період встановленого іспитового строку за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року.

За змістом статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Так, судом першої інстанції, в порушення статті 71 КК України місцевий суд призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року, більш суворим покаранням призначеним за даним вироком.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що твердження прокурора стосовно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність під час призначення обвинуваченому покарання, є обґрунтованими. Вирок місцевого суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з постановленням нового.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 413, 420 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької місцевої прокуратури, задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року, щодо ОСОБА_6 , скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за частиною 2 статті 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі частини 1 статті 71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року, і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (один) місяць з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 період з 26.09.2015 року по 02.10.2015 року та з 06.09.2016 року по 16.11.2016 року в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку суду.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4