Номер провадження: 11-кп/785/449/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

і його адвоката: ОСОБА_8

та обвинуваченого: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та заступника прокурора Одеської області в відношенні підсудного ОСОБА_9 на вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 3 лютого 2016 року.

Цім вироком засуджено:

ОСОБА_7 , 1988 року народження, уродженця міста Северодвінську Архангельської області РФ, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, до затримання працював вантажником, без укладення трудового договору, проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком три роки;

-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком шість місяців;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим остаточне покарання призначено у вигляді позбавлення волі строком три роки.

ОСОБА_9 , 1984 року народження, уродженця міста Одеси, громадянин України, із середньою освітою, працюючий різноробочим на заводі «Точмаш», не одружений, маючий малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий у АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-09.12.2002 року за ст. 185 ч. 3, 309 ч. 1 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнився умовно-достроково;

-29.12.2009 року за ст. 263 ч. 1 КК України до двох років позбавлення волі з іспитовим строком один рік;

-01.11.2011 року за ст. 185 ч. 3, 309 ч. 2 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, звільнений 19.12.2014 році за відбуттям строку покарання;

-за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, із урахуванням положень ст. 68 ч. 3, 691 КК України, до позбавлення волі на строк два роки вісім місяців;

-за ч. 1 ст. 396 КК України у вигляді позбавлення волі строком один рік;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки і вісім місяців.

Як вбачається з вироку, 12 червня 2015 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх громадян та господаря гаража, розташованого в АДРЕСА_3 , шляхом віджиму навісного замка на воротах, проник до приміщення гаражу, що належить ОСОБА_10 , звідки намагався повторно викрасти майно, загальною вартістю 2 143 грн., але не зміг довести до кінця розпочатий злочин оскільки був затриманий на місті злочину.

14 серпня 2015 року приблизно о 01 годині 20 хвилин ОСОБА_7 з корисливих мотивів, шляхом віджиму дверей проник до гаражу, що розташований біля будинку АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрав майно на суму 3 034 грн.

У той же день, через десять хвилин, ОСОБА_7 проник до сусіднього гаража, який належить ОСОБА_12 , звідки таємно викрав майно на суму 327 грн.

У туж ніч, ОСОБА_9 , достовірно знаючи про скоєння ОСОБА_7 крадіжок із гаражів, погодився на прохання останнього допомогти приховати майно, здобуте злочинним шляхом. З метою приховування тяжких злочинів, перешкоджання своєчасному виявленню та розкриттю зазначених злочинів і притягненню до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , діючи умисно та усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, ОСОБА_9 поміг загрузити викрадене майно у нанятий автомобіль.

Крім того, 25 серпня 2015 року приблизно щ 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні супермаркету «Таврія-В», з корисливих мотивів, вважаючи, що його дії залишаться непоміченими, намагався повторно таємно викрасти товар на загальну суму 202 грн. 90 коп.. Склавши майно в сумку, він пройшов через касу магазину не розрахувавшись і направився до виходу із приміщення, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, оскільки був затриманий охоронцем магазину.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи, просить з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, позитивні характеристики, що він вперше притягується до відповідальності, сприяв слідству, щиро розкаявся, має мать пенсіонерку, яка потребує його допомоги, а також суд не врахував що у потерпілих немає претензій до нього, змінити вирок і застосувати до нього ст. 69 КК України.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 також не оспорюючи фактичних обставин справи, просить з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, що її підзахисний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, жодним чином не перешкоджав встановленню істини у кримінальному провадженні, давав правдиві покази, позитивно характеризується, з урахуванням того що потерпілі просили суворо не наказувати, змінити вирок на більш м`який.

Прокурор в апеляції просить вирок стосовно ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, позбавлення волі строком три роки;

-за ч. 1 ст. 396 КК України у вигляді позбавлення волі строком один рік;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.

Мотивуючи свої доводи, прокурор вказав, що суд не врахував рецидив злочинів, як обставину яка обтяжує покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених і адвоката на підтримку доводів своїх апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і адвоката і не підтримав апеляцію прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що усі апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , й правова кваліфікація їх дій, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Крім того, фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинувачених та їх винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень ніким не оспорюється, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які піддягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані.

Що ж стосується призначеного покарання, то всупереч доводів апеляційних скарг обвинуваченого і адвоката, воно призначено з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, всіх обставин кримінального провадження і даних про особу.

Зокрема, як вбачається з вироку, суд першої інстанції вирішуючи питання про призначення покарання врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та дані про особу.

Таким чином, як за своїм видом, так і за розміром, призначене покарання є законним і справедливим, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_9 і адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , про суворість призначеного судом першої інстанції покарання не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України, і пом`якшення покарання.

Колегія суддів вважає, що прокурором не надані докази, що покарання ОСОБА_9 має бути збільшено на чотири місяця і саме таке покарання буде відповідати Закону.

Враховуючи наведене та те, що вирок відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , судом першої інстанції ухвалено з дотриманням кримінального та кримінального процесуального законодавства, і підстави для його зміни через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок суворості чи м`якості, відсутні, то усі апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та заступника прокурора Одеської області, в відношенні підсудного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 3 лютого 2016 року, в відношенні ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців, а засудженими - в той же строк з дня вручення їм копії ухвали.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4