АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, ОСОБА_6 до призначеного покарання частково приєднано невідбутий строк покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року та за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк покарання час перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 17.02.2016 року по 12.04.2016 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винною у тому, що вона 03.07.2015, приблизно о 12 годині 45 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину «Єва», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 20-В, вирішила умисно, таємно, повторно викрасти з даного магазину товар. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину, переконавшись та вважаючи, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на власну користь та особистого збагачення, діючи повторно, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, взяла з торгівельних полиць вказаного магазину товари, а саме: шампунь для волосся «Brelil NUMERO», ємкістю 1000 мл., в кількості 1 шт., вартістю 234 грн. 40 коп. (без ПДВ), який поклала під куртку, яку тримала в руці, та маску-крем для волосся «Brelil NUMERO», ємкістю 1000 мл., в кількості 1 шт., вартістю 172 грн. 80 коп. (без ПДВ) та поклала його в жіночу чорну сумку, яку тримала в руці.

Виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_6 пройшла за межі касової зони магазину «Єва», однак довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була виявлена та затримана охороною зазначеного магазину. Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдала ТОВ «РУШ» матеріальний збиток на загальну суму 407 грн. 20 коп. (без ПДВ), чим скоїла закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.

Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, та вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, в решті вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у призначенні остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України, тоді як необхідно призначити остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, оскільки злочин, за який ОСОБА_6 засудженою цим вироком було скоєно до ухвалення вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні замаху на таємне викрадення чужого майна, юридична кваліфікація правопорушення за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та розмір покарання, призначеного судом за цей злочин, прокурором не оспорюється та не оскаржується, а тому відповідно до положень ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються, оскільки не є предметом апеляційного розгляду.

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 вчинила правопорушення 03.07.2015 року, тобто до постановлення вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року, за який її було засуджено із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення ОСОБА_6 остаточного покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року, оскільки така зміна не погіршує становища обвинуваченої.

На підставі Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», колегія суддів вважає за необхідне крім строку попереднього ув`язнення, зарахованого судом першої інстанції з 17.02.2016 року по 12.04.2016 року, зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення по день набрання чинності вироку Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2016 року, а саме з 17.02.2016 року по 07.06.2016 року.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2016 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

В решті вирок Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2016 року залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17.02.2016 року по 07.06.2016 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3