солом`янський районний суд міста києва
УхВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Київській області старший лейтенант податкової міліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, мотивуючи своє клопотання перебуванням в його провадженні кримінального провадження №0000003.

В той же час, незважаючи на надходження зазначеного клопотання до суду 03.10.2016 і в цей же день проведеного автоматичного розподілу даної справи між суддями ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також забезпеченої апаратом суду негайної передачі матеріалів слідчому судді з розгляду даного клопотання, особа, яка виступає ініціатором поданого клопотання в судове засідання з його розгляду з огляду на порушене питання про його розгляд за відсутності володільця інформації (банку), що передбачає невідкладність розгляду в той самий день, в судові засіданні 04.10.2016, 07.10.2016 та 18.10.2016 не з`явилася.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України (ч.2 ст.22 КПК України)

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу (ч.3 ст.22 КПК України)

Змістовний аналіз наведених вище положень процесуального закону свідчить про те, що саме слідчий зобов`язаний прибути до слідчого судді та довести підстави обґрунтованості свого клопотання. В протилежному ж випадку, можна дійти висновку про те, що останній втратив цікавість до поданого клопотання, наслідки вирішення останнього його вже більше не цікавлять.

На підставі викладеного, слідчий суддя констатує не доведення обґрунтованості застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до речей і документів.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 162, 163, 164, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Ухвала слідчого судді в частині відмови в накладенні арешту може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її постановлення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Окремо слідчий суддя роз`яснює слідчим, які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження №0000003, що вони не позбавлені можливості знову звернутися до слідчого судді в разі необхідності із аналогічним клопотанням з урахуванням наведеного в мотивувальній частині даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1