Справа № 539/1597/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретері ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним в кримінальному провадженні №0000857 від 08.05.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта середня, в порядку ст. 89 КК України не судимого

у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
7 травня 2016 року близько 18 год. ОСОБА_4 на березі річки Сула, поблизу «Лисої Гори» в м. Лубни Полтавської області виявив ручну гранату Ф-1. Розумуючи, що вказана граната є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини граната ф-1 споряджена вибуховою речовиною тротилом, ОСОБА_4 вирішив її забрати для власних потреб.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання привласнив знайдену гранату Ф-1 для власних цілей та зберігаючи при собі прийшов до зупинки громадського транспорту «Веселка», що розташована по проспекту Володимирському (колишня вул. Радянська) м. Лубни де в подальшому проводив свій вільний час з ОСОБА_6 .

Близько 04 год. 08.05.2016 року ОСОБА_4 сів у автомобіль «Chana Benni» д.н.з. НОМЕР_1 належний ОСОБА_7 в якому в наслідок його необережності відбулося детонування запалу раніше привласненої гранати Ф-1. Після чого ОСОБА_4 залишив гранату Ф-1 в автомобілі та покинув місце події.

Таким чином ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу придбав та переніс конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини граната Ф-1 споряджена вибуховою речовиною тротилом, без передбаченого законом дозволу.

08.05.2016 року о 4 год. 17 хв. по проспекту Володимирському м. Лубни Полтавської області під час огляду автомобіля «Chana Benni» д.н.з. НОМЕР_1 належного ОСОБА_7 , виявлено та вилучено відповідно до висновку судово-балістичної експертизи №17 від 27.05.2016 року конструктивно оформлений заряд вибухової речовини корпус гранати Ф-1, споряджений вибуховою речовиною тротилом та складові спеціального запалу до ручної протипіхотної гранати ( УЗРГМ-1).

Дії ОСОБА_4 щодо незаконного придбання та носіння вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України.

31 травня 2016 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому діяння. Угодою встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також при затвердженні угоди про визнання винуватості узгоджено покарання та отримано згоду підозрюваного ОСОБА_4 на призначення йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час визначення покарання було враховано активну співпрацю ОСОБА_4 у розкритті злочину та визнання своєї вини.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання. Укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, сторони погодили вид і розмір покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.75 КК України, ст.ст.374, 468, 469, 472, 473-476 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 травня 2016 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки..

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в ці органи , не виїжджати на межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1 .