Справа № 572/1947/16-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2016 року Сарненський районний суд Рівненської області
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
потерпілого - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 6 лютого 2016 року близько 09 години, перебуваючи у лісовому масиві поблизу с.Чабель Сарненського району Рівненської області, під час суперечки із ОСОБА_5 , яка виникла на грунті раптово виникших неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар торцем металевої палиці в ліву верхню частину живота останнього, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, гематоми передньої черевної стінки, розриву задньої стінки цибулини дванадцятипалої кишки з кишковою кровотечею, гематоми гепатодуоденальної зв`язки та заочеревинного простору, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Тобто, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав частково, пояснив, що в час і місці, вказаних в обвинувальному акті, побачив групу людей, які мали намір розпочати видобування бурштину, а тому з метою припинення дій вказаних осіб він забрав у них металеву тичку. Зі слів обвинуваченого пізніше по дорозі від вказаного місця його наздогнав ОСОБА_5 , який намагався з`ясувати стосунки з приводу вказаних вище подій. В ході суперечки потерпілий намагався затіяти бійку із батьком ОСОБА_6 , який на той момент також був присутнім на місці події, в зв`язку з чим обвинувачений відштовхнув ОСОБА_5 металевою палицею, яку тримав у руках. Обвинувачений пояснив, що не мав на меті заподіяти потерпілому тілесні ушкодження, однак, у вчиненому щиро розкаюється.
Крім часткового визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, дослідженими в ході судового розгляду, які, відповідно до ст.ст.85,86 КПК України, судом визнаються належними та допустимими.
Із протоколу огляду місця події урочища «Суша», що поблизу с.Чабель Сарненського району Рівненської області, встановлено, що на даній ділянці виявлені свіже розмиті лунки, будь-яких речей не виявлено (а.к.п.11-13).
Допитані судом свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що 6 лютого цього року їм зателефонував обвинувачений, який повідомив, що його хочуть побити у лісовому масиві поблизу с.Чабель, після чого свідки виїхали до обвинуваченого. Свідки підтвердили, що на місці події дійсно перебували потерпілий та обвинувачений, при чому ОСОБА_5 відносно ОСОБА_10 поводився агресивно, виражався нецензурню лайкою, намагався затіяти бійку.
Свідок ОСОБА_11 в суді показав, що в один із днів взимку цього року він разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виїхали в лісовий масив неподалік с.Чабель Сарненського району Рівненської області видобувати бурштин. Пізніше до них підійшов ОСОБА_6 та почав перешкоджати їхнім діям, в зв`язку з чим свідок зателефонував ОСОБА_5 . Згодом у вказаний вище лісовий масив приїхав потерпілий, а також батько та брат обвинуваченого. Між вказаними особами розпочався конфлікт, в ході якого батько ОСОБА_6 намагався вдарити ОСОБА_5 , якому в цей момент обвинувачений наніс удар металевою тичкою.
Аналогічні покази дали в суді свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , підтвердивши, що під час конфлікту обвинувачений завдав потерпілому один удар металевою тичкою у верхню частину живота, від чого у потерпілого різко погіршилось самопочуття, одразу після чого конфлікт припинився.
Вказані вище свідки заперечили, що ОСОБА_5 за вказаних обставин наносились будь-які інші удари.
ОСОБА_14 також підтверджував вказані вище обставини під час його одночасного допиту із ОСОБА_9 (а.к.п.99-105).
Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 6 лютого 2016 року біля 9 години до нього зателефонував ОСОБА_15 і повідомив, що ОСОБА_6 заважає їм працювати, після чого потерпілий виїхав до лісового масиву. По дорозі потерпілий зустрів обвинуваченого, який, в свою чергу, зателефонував своєму батькові. Після цього, між вказаними особами розпочався конфлікт, в ході якого потерпілий із батьком обвинуваченого схопили один одного за плечі, а ОСОБА_6 в руці якого перебувала металева палиця, наніс один удар вказаною палицею у верхню ділянку живота ОСОБА_5 від чого останній присів і в подальшому відчув погіршення стану здоров`я. Зі слів потерпілого внаслідок отриманих від удару, нанесеного обвинуваченим, тілесних ушкоджень, його біля 18 години цього ж дня госпіталізували до Сарненської ЦРЛ.
Аналогічні покази давав потерпілий і під час його одночасного допиту із обвинуваченим (а.к.п.134-139). Крім цього, в ході проведеного із ОСОБА_5 слідчого експерименту, потерпілий детально розказав та показав за яких обставин та яким чином обвинувачений наніс йому удар в ліву верхню частину живота (а.к.п.170-175).
Із висновку експерта проведеної у даному кримінальному провадженні судово-медичної експертизи № 38 від 24 лютого 2016 року встановлено, що згідно медичних документів ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні органів травлення КЗ «Рівненської обласної клінічної лікарні» з 7 лютого по 18 лютого 2016 року з діагнозом : закрита тупа травма живота, розрив задньої стінки ДПК, кровотеча у просвіт травного тракту важкого ступеня, за очеревинна гематома, а тому мало місце тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, гематоми передньої черевної стінки, розриву задньої стінки цибулини дванадцятипалої кишки з кишковою кровотечею, гематоми гепатодуоденальної зв`язки та заочеревинного простору, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Термін заподіяння такого тілесного ушкодження може відповідати 6 лютого 2016 року. Ушкодження виникло внаслідок одномоментної травматичної (ударної) дії тупим, тупим твердим предметом з достатньо значною травматичною силою (а.к.п.18-19).
Висновок додаткової судово-медичної експертизи №38/121 від 27 квітня 2016 року, проведеної відносно ОСОБА_5 , доводить, що людина при наявності у неї ушкодження «розриву задньої стінки цибулини дванадцятипалої кишки» може деякий час скоювати активні рухи (нетривалий час фізично працювати тощо), при чому погіршення стану здоров`я у людини може спостерігатися від декількох годин до однієї доби з моменту отримання зазначеного ушкодження. В даному випадку причинно-наслідкового звязку між отриманою травмою живота та фізичним навантаженням немає. При проведенні такої маніпуляції, як фибро-гастро-дуодено-скопія кваліфікованим спеціалістом, будь-яких ушкоджень дванадцятипалої кишки (при умовах відсутності соматичної патології органів та тканин у людини) спричинити неможливо (а.к.п.27-30).
Допитаний судом свідок ОСОБА_16 показав, що проведеними медичними працівниками маніпуляціями завдати тілесних ушкоджень, які були на момент огляду у потерпілого, неможливо, так як на момент прибуття останнього до Сарненської ЦРЛ у нього вже були наявні ознаки розриву задньої стінки ДПК.
Вказані докази спростовують позицію сторони захисту стосовно того, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, могли бути спровоковані хронічним захворюванням, наявним у ОСОБА_5 та проведеним у Сарненській ЦРЛ обстеженням.
Крім цього, із показів свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 встановлено, що 6 лютого 2016 року потерпілого було госпіталізовано до Сарненської ЦРЛ, при чому зі слів останнього свідкам стало відомо, що тілесні ушкодження, з приводу яких і відбулась госпіталізація, завдав йому ОСОБА_6 .
Таким чином, суд, враховуючи логічність та послідовність показів потерпілого та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , які підтвердили вказані ними обставини в ході проведених із ними сідчих експериментів (а.к.п.178-183, 185-189, 191-195, 197-201), а також з огляду на те, що вказані обставини не спростовані стороною захисту - суд вважає доведеною винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
По місцю проживання обвинувачений характеризується позитивно.
Обставиною, яку, на думку суду, слід врахувати, відповідно до ст.66 КК України, як таку, що пом`якшує покарання обвинуваченого є добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України як в ході досудового, так і в ході судового розгляду не встановлено.
Суд, враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки - вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства в умовах проживання із родиною, а тому слід обрати ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією частини статті, за якою його притягнуто до відповідальності у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним й достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Прокурором заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 в рахунок Сарненського районного бюджету та в рахунок Рівненського обласного бюджету вартості стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_5 , в сумі, відповідно, 161 грн. 82 коп. та 3 032 грн. 96 коп. В судовому засіданні прокурор підтримала заявлені вимоги, обвинувачений позов, зв`ялений прокурором визнав повністю.
Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
Правомірність вимог прокурора Сарненського району, а саме : розмір витрат на лікування ОСОБА_5 , понесених КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» та КЗ «Сарненська ЦРЛ» у розмірі, відповідно 3 032 грн. 96 коп. та 161 грн. 82 коп., доводяться доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме розрахунком №213 від 1 квітня 2016 року та № 295 від 25 квітня 2016 року (а.к.п. 212, 215). Крім цього, обвинувачений дані вимоги визнав в повному обсязі. Таким чином, вимоги прокурора в інтересах держави підлягають до задоволення в повному обсязі на підставі ст.ст.1166, 1206 ЦК України.
ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення 33 800 грн. матеріальної шкоди, а саме витрат, понесених на лікування та 100 000 грн. моральної шкоди, яку потерпілий отримав внаслідок фізичного болю, якого він зазнав від отриманих тілесних ушкоджень, а також через певні обмеження щодо виконання в подальшому фізичної праці та в зв`язку із отриманням психологічної травми внаслідок втрати довіри до оточуючих.
В судовому засіданні потерпілий заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, обвинувачений вимоги ОСОБА_5 заперечив повністю, пояснивши, що відшкодував останньому 26 000 грн. в добровільному порядку, що є достатньою компенсацією як матеріальної, так і моральної шкоди.
Дослідженими судом в межах даного кримінального провадження доказами доведено факт заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 внаслідок винних дій ОСОБА_6 .
Наданими потерпілим на підтвердження обґрунтованості заявленого цивільного позову доказами (а.к.п.18-20 т.2) доводиться факт перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії органів травлення КЗ "Рівненська обласна клінічна лікарня" з 7 лютого 2016 року по 18 лютого 2016 року з приводу закритої тупої травми живота, розриву задньої стінки ДПК, кровотечі у просвіт травного тракту важкого ступеня, заочеревинної гематоми.
Під час лікування потерпілому проводились оперативні втручання, призначались ліки.
Факт наявності витрат, які були понесені потерпілою стороною в зв`язку із лікуванням ОСОБА_5 доводяться копіями товарних чеків та квитанцій, дата видачі яких відповідає часу перебування останнього на лікуванні. Вказаними доказами, потерпілим доведено завдання матеріальної шкоди внаслідок злочинних дій обвинуваченого на суму у 10 842 грн. 36 коп.
Також, відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування їй моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Із позовної заяви вбачається, що потерпілий протягом всього часу лікування зазнав суттєвих моральних страждань, в зв`язку із фізичним болем, який відчував через отримані тілесні ушкодження, а тому підлягає відшкодуванню моральна шкода, пов`язана із завданими потерпілому фізичними стражданнями.
Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, яка, зі слів потерпілого, полягає у певних обмеженнях щодо фізичної праці не підлягає до задоволення, оскільки доказів на підтвердження цих обставин потерпілим надано не було.
Крім цього, враховуючи ті обставини, що конфлікт виник між обвинуваченим та потерпілим з приводу незаконного видобування бурштину, а тому певним чином дії обвинуваченого були спровоковані діями самого потерпілого, цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди з урахуванням вимог розумності та справедливості має бути зменшено.
Таким чином, на думку суду є доведеним завдання потерпілому матеріальної шкоди на суму 10 842 грн. 36 коп. та моральної шкоди, відшкодування за яку слід визначити у розмірі 5 000 грн. Однак, під час досудового розслідування обвинуваченим добровільно відшкодовано суму 26 000 грн., що визнано потерпілим та підтверджено свідком ОСОБА_17 . А тому, враховуючи ті обставини, що завдану злочином шкоду відшкодовано у повному обсязі у задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 слід відмовити.
Під час судового розгляду стороною захисту заявлено клопотання про постановлення судом, також, ухвали щодо зобов`язання керівника Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області внести до ЄРДР відомості по факту незаконного видобування бурштину свідками та потерпілим. Однак, вказане клопотання не підлягає до задоволення відповідно до ст.303 КПК України, так як вказане діяння не відноситься до предмету розгляду по цій кримінальній справі, крім цього, таке клопотання має бути вирішено слідчим суддею в межах досудового розслідування у іншому кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, призначивши покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік шість місяців та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_7 витрати на стаціонарне лікування потерпілого в сумі : 161 грн. 82 коп. в рахунок Сарненського районного бюджету та 3 032 грн. 96 коп. в рахунок Рівненського обласного бюджету.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення 33 800 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди відмовити повністю, за безпідставністю заявлених вимог.
Речові докази : металеву тичку з гумовим наконечником, яка знаходиться у Сарненському ВП ГУНП в Рівненській області знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя підпис
Копія вірно
Суддя Сарненського районного суду
Рівненської області ОСОБА_19