Справа № 183/5287/16
№ 1-кп/183/883/16
В И Р О К
іменем України
23 вересня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000216 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, військовослужбовця, проходячого військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-помічника гранатометника, у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:

07 березня 2013 року ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 25-ПМ, уклав контракт про проходження військової служби. Цього ж дня його зараховано до списків особового складу військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом № 7-РС від 04.02.2016 року командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника військової частини НОМЕР_1 .
Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Однак, 20 липня 2016 року солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних вимог, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
13 вересня 2016 року ОСОБА_4 самостійно та добровільно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе, в результаті чого злочин було припинено.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза межами військової частини, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з 20.07.2016 року по 13.09.2016 року.
Своїми діями солдат ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 19.09.2016 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , яку просить затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на гауптвахті строком на 2 місяці.

Обвинувачений ОСОБА_4 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання. При цьому останній визнав себе винним, повністю визнав обставини, зазначені прокурором в обвинувальному акті. А також зазначив, що угоду було укладено за його ініціативою та добровільно. Щиро розкаюється у вчиненому, шкодує, що вчинив злочин.
Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, і призначення узгодженого сторонами покарання.
В обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Тому, з урахуванням вищевикладеного, при призначенні покарання суд враховує, що злочин, вчинений ОСОБА_4 є тяжким, однак обвинувачений за місцем служби характеризується позитивно, раніше не судимий, являється учасником бойових дій в зоні АТО. Крім того, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає, з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а тому суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на гауптвахті строком на 2 місяці.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді арешту з відбуванням якого на гауптвахті на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 вересня 2016 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на гауптвахті строком на два місяці.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1