АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1845/16 Справа № 173/868/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та

мешканця

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

Встановила:

В апеляційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області просить вирок суду відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції. Вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що з огляду на встановлені у провадженні пом`якшуючи обставини та відсутність обтяжуючих, у суду є достатні підстави для застосування ст. 69-1 КК України.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за незаконне придбання і зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу до тих пір, поки 31 березня 2016 року при затриманні зазначена зброя не була вилучена поліцією.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким судом дана належна оцінка.

В апеляційній скарзі висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України не оспорюються.

Разом із тим, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд не врахував обов`язковості виконання вимог ст. 69-1 КК України за наявності визначених у ній підстав.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Статтею 69-1 КК України, що міститься у цій частині вказаного Кодексу і стосується призначення покарання, встановлено, що за наявності обставин, які пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, обов`язковими умовами для застосування ст. 69-1 КК України є: встановлення передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 66 цього Кодексу обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин протилежного змісту. Зазначені правила призначення покарання можуть застосовуватися судом за наявності як усіх, так і хоча б однієї з обставин, перелічених у пунктах 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

За вироком суду обставини, які обтяжують покарання, відсутні, натомість суд установив, що покарання, призначене ОСОБА_6 , пом`якшує визнання своєї вини, щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивна характеристика за місцем мешкання. Отже, були всі підстави, за наявності яких суд мав би призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання з дотриманням приписів ст. 69-1 КК України. Однак цього не зробив, оскільки визначив за ч. 1 ст. 263 КК України захід примусу у виді позбавлення волі на строк 5 років, тобто у розмірі, який перевищує дві третини (4 роки 8 місяців позбавлення волі) його максимального строку (5 років позбавлення волі: 7:3=2,4х2=4,8).

З огляду на викладене вирок щодо ОСОБА_6 у зазначеній частині підлягає зміні на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою призначення більшого за розміром покарання, ніж це передбачено КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування оскаржуваного вироку при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити.

Зменшити ОСОБА_6 призначене судом першої інстанції покарання за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4