Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/326/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 115 (93, 94) Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.09.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 30.08.2016 року, якою стосовно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скал-Хутора, Новоархангельського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта вища, не одружений, не працює, інвалід ІІ групи, проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто з 20 год. 45 хв. 28.08.2016 року по 20 год. 45 хв. 27.10.2016 року.
ВСТАНОВИЛА:
Т.в.о. начальника слідчого відділення Новоархангельського відділення поліції Маловисківського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Новоархангельського відділу поліції Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_9 повідомлено про підозру в тому, що він 28 серпня 2016 року о 20 год. 00 хв. перебуваючи біля продуктового магазину «Олександр», що розташований по вул. Центральній, в смт. Новоархангельськ, Новоархангельського району Кіровоградської області поряд з перехрестям з пров. Затишний, де на грунті давніх неприязних відносин між ним та ОСОБА_12 виникла сварка, яка в подальшому переросла в бійку.

Після припинення бійки ОСОБА_9 сів за кермо автомобіля ЗАЗ TF 698 K, реєстраційний номер НОМЕР_1 і поїхав від вказаного місця. Через 10 хв. підозрюваний повернувся та перебуваючи в салоні вищевказаного автомобіля, став висловлювати словесні погрози в адресу ОСОБА_12 при цьому дістав із салону автомобіля двохствольну мисливську рушницю марки ТОЗ 34, 12 калібру, НОМЕР_2 , яку направив в сторону останнього. Коли останній підійшов впритул до водійської двері, яку намагався зачинити, то ОСОБА_9 переслідуючи умисел, направлений на умисне, протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 гавмисно здійснив два постріли по останньому. Один із пострілів прийшовся в область передньої стінки живота, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення черевної порожнини з пошкодженням внутрішніх органів. ОСОБА_9 виконав усі дії, які вважав необхідними для заподіяння смерті ОСОБА_12 , але останній вижив оскільки із вказаними вище тілесними ушкодженнями юув доставлений до Новоархангельської центральної районної лікарні, тобто злочин не було вчинено з причин, які не залежали від волі підозрюваного.

28 серпня 2016 року о 20 год. 45 хв. ОСОБА_9 затриманий в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчинені зазначеного кримінального правопорушення.

29 серпня 2016 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2016 року задоволено клопотання т.в.о. начальника слідчого відділення Новоархангельського відділення поліції Маловисківського відділу полоції ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину,особу підозрюваного, який не працює, є інвалідом ІІ групи, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, внаслідок чого існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності та його спробам незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.
В своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу районного суду та обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. При цьому зазначає, що ОСОБА_9 є людиною похилого віку, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на утриманні має двох повнолітніх дітей, що вказує на наявність стійких соціальних зв`язків, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, є інвалідом ІІ групи, інсулінозалежний, потребує постійного медикаментозного лікування в стаціонарних умовах. Також вказує, що перебування його підзахисного під вартою та значні психіко-емоційні навантаження не виключають можливість значного погіршення стану здоров`я ОСОБА_9 та настання інших небажаних наслідків.
Більше того зазначає, що можливості впливати на хід судового слідства у ОСОБА_9 не має, основний очевидець вчинення правопорушення слідством допитаний, а інші особи не є безпосередніми очевидцями самої події правопорушення, знищити будь-які речові докази по кримінальному провадженні також не має можливості, тобто ризики передбачені ст.177 КПК України є надуманими та необгрунтованими. Крім того вважає, що рішення слідчого судді при постановленні оскаржуваного судового рішення прийнято без врахування вимог п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини.
Заслухавши доповідача, вислухавши підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, який відноситься до тяжкого злочину.
Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою, сумнівів у колегії суддів не викликає.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
В рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії» (заява №7064/05 від 1.06.2006 року) зазначено, що при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою особи, ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджанню кримінальному провадженню або вчинення нових кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, що можуть стверджувати існування таких ризиків.
Проте у п. 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" ЄСПЛ вказував, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення достатньо серйозності звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. Аналогічна позиція ЄСПЛ викладена і у п.60 справи "Єлоєв проти України".

Враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної особи. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_9 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Крім того, відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я та репутацію.
Так, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого злочину, що посягає на здоров`я громадян, які захищаються законом. Сукупність обставин в яких підозрюється ОСОБА_9 істотно підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки діянь, тому відносно нього не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачено ст. 177 КПК України, зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу незаконно впливати на свідків та потерпілого для формування тверджень обраним ним по кримінальному провадженню правової позиції. Відсутність законного джерела доходу може бути підставою для вчинення нового кримінального правопорушення.
Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими та які спростовуються вищевикладеним.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 194, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
Керуючись ст.199, ч.2 ст. 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2016 року, стосовно ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2