Справа № 357/5127/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/985/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 37 08.08.2016

УХВАЛА
Іменем України
08 серпня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оринин, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацюючого, раніше судимого: 06.06.1994 р. Радянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 140 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 16.02.2001р. Кам`янець-Подільським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.108, ч.3 ст.117, ч.2 ст.118, 42 КК України до 12 років позбавлення волі, звільнений 27.09.2012 р. по відбуттю покарання, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки та застосовано щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язку прибувати до кримінально-виконавчої інспекції, суду за першим викликом у визначені місце, день, час, з дією до набрання вироком законної сили, але не більш ніж на два місяці, тобто до 25 липня 2016 р. Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. 179 ч.3 КПК України покладено на прокурора ОСОБА_10 .

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 за ч.2 ст. 296 КК України на 2 (два) роки обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченими було вчинене за наступних обставин.

7 березня 2016 року близько 7 години ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з якими звечора 06.03.2016 та впродовж ночі вживали спиртні напої в розважальних закладах м. Біла Церква, перебували біля молочного магазину, який розташований по АДРЕСА_2 .

Близько 07 години 15 хвилин ОСОБА_12 маючи намір поїхати до місця свого проживання викликала автомобіль таксі служби «Конкорд».

ОСОБА_13 , отримавши повідомлення від диспетчера служби таксі «Конкорд», на власному автомобілі марки «Nissan Primera» д.н.з. НОМЕР_1 , близько 07 години 20 хвилин прибув до молочного магазину, що за адресою м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, 15, де до салону автомобіля сіла клієнт - ОСОБА_12 .

Після цього ОСОБА_13 на виконання замовлення ОСОБА_12 рушив з місця в напрямку помешкання останньої.

В цей час ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та особа, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження, на автомобілі марки «Renault Fluence» д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням особи стосовно, якої матеріали виділені у окреме провадження, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, маючи умисел на скоєння хуліганських дій, умисно, безпричинно, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, почали переслідувати автомобіль «таксі» при цьому неодноразово, порушуючи правила дорожнього руху, намагалися його підрізати і таким чином зупинити.

Біля супермакету «Сільпо», який розташований за адресою: Київська область м.Біла Церква вул. Сквирське шосе 230, у зв`язку з хуліганськими намірами вищевказаних осіб, ОСОБА_13 висадив ОСОБА_12 , а сам, з метою втечі, поїхав в напрямку дитячої стоматологічної поліклініки, розташованої за адресою: Київська область м. Біла Церква вул. Січневого прориву, 2.

Рухаючись по вул. Сквирське шосе повз повороту на бульвар Олександрійський, автомобіль марки «Renault Fluence» обігнав автомобіль ОСОБА_13 марки «Nissan Primera». Підтримуючи злочинні наміри на вчинення хуліганських дій, з автомобіля марки «Renault Fluence» вийшов ОСОБА_7 , який умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, кинув у лобове скло автомобіля марки «Nissan Primera», під керуванням ОСОБА_13 , пластикову пляшку об`ємом 1,5 літра з водою, внаслідок чого пошкодив лобове скло.

З метою уникнення подальшого пошкодження автомобіля марки «Nissan Primera» та можливого вчинення і відносно нього протиправних дій, ОСОБА_13 , усвідомлюючи злочинний характер дій ОСОБА_7 та водія автомобіля марки «Renault Fluence», матеріали стосовно, якого виділені у окреме провадження, рух не зупинив та поїхав до дитячої стоматологічної поліклініки, що по вул. Січневого прориву, 2, в м. Біла Церква Київської області, де залишив автомобіль на стоянці, поряд з іншими автомобілями, зокрема служби таксі «Конкорд».

Відразу після цього, близько 07 години 30 хвилин, на зазначену стоянку біля дитячої стоматологічної поліклініки за вищевказаною адресою, на автомобілі марки «Renault Fluence» під`їхали ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та особа, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження. які вийшовши з даного автомобіля, направились в бік перебування ОСОБА_13 .

Однак останній, розуміючи, що вказані особи мають намір заподіяти йому тілесні ушкодження, з метою виклику на допомогу, побіг через проїжджу частину вул. Січневого прориву до магазину «Гурман», розташованого за адресою Київська область м. Біла Церква вул. Сквирське шосе, 216а.

Разом з тим, ОСОБА_8 та особа, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження, які діяли з спільним умислом на вчинення хуліганських дій зі ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки й моралі, демонструючи свою зверхність, біля вищевказаного магазину наздогнали ОСОБА_14 , повалили його на землю та почали наносити удари руками та ногами по тулубу, голові та кінцівкам ОСОБА_13 , внаслідок чого заподіяли останньому фізичного болю.

Вирвавшись від вказаних осіб, ОСОБА_13 забіг до магазину «Гурман». Однак ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і особа, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження, продовжуючи порушувати загальні норми поведінки та, ігноруючи вимоги продавців вказаного магазину ОСОБА_15 і ОСОБА_16 щодо припинення протиправних дій, проявляючи особливу зухвалість з мотивів явної неповаги до суспільства, почали наносити удари руками та ногами по тулубу, голові та кінцівкам ОСОБА_13 , супроводжуючи свої дії нецензурними словами, внаслідок чого заподіяли останньому фізичного болю. ОСОБА_15 , розуміючи, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і особа, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження, вчиняючи хуліганські дії щодо ОСОБА_13 , наносячи йому тілесні ушкодження, наблизились до торгівельних вітрин магазину і можуть їх своїми незаконними діями пошкодити, виштовхав вказаних осіб з приміщення.

ОСОБА_13 , опинившись на вулиці, побіг в напрямку пішохідного переходу, розташованого по вул. Сквирське шосе, де його наздогнали ОСОБА_8 та особа, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження, які діючи спільно, продовжуючи свої хуліганські дії, збили його з ніг, внаслідок чого ОСОБА_13 впав. Особа, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження, проявляючи особливу зухвалість з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоутвердитися за рахунок приниження інших, наніс удар ногою ОСОБА_13 , який лежав на землі на правому боці, в область лівого боку, а ОСОБА_8 - ногою в грудну клітину справа, після чого продовжили наносити удари руками та ногами по тулубу та кінцівкам ОСОБА_13 , внаслідок чого заподіяли останньому фізичного болю та тілесні ушкодження.

ОСОБА_7 в цей час, перебуваючи біля автомобіля ОСОБА_13 марки «Nissan Primera», д.н.з. НОМЕР_1 , підтримуючи спільний умисел з ОСОБА_8 та особою, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження на вчинення хуліганських дій, не зважаючи на зауваження ОСОБА_17 , який також працює в службі таксі «Конкорд» і перебував поруч, щодо припинення протиправних дій, почав наносити удари ногами та руками по автомобілю ОСОБА_13 , внаслідок чого пошкодив бокові дзеркала вказаного автомобіля.

В цей час особа, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження та ОСОБА_8 припинили наносити тілесні ушкодження ОСОБА_13 та, підтримуючи спільний зі ОСОБА_7 умисел на вчинення хуліганських дій, направилися до ОСОБА_17 з метою продовження своїх протиправних дій вже по відношенню до нього. ОСОБА_17 розуміючи, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і особа, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження можуть вчинити відносно нього аналогічні дії, сів в свій автомобіль та від`їхав від осередку вчинення злочину.

ОСОБА_13 , намагаючись втекти від ОСОБА_7 , особи, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження та ОСОБА_8 , перебіг проїжджу частину вулиці Сквирського шосе. Однак ОСОБА_7 , продовжуючи свій умисел на вчинення хуліганських дій, підбіг до ОСОБА_13 , та ігноруючи загальноприйняті норми поведінки, збив його з ніг та наніс удар ногою в праве око, заподіявши останньому тілесні ушкодження. Особа, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження та ОСОБА_8 , підтримуючи спільний умисел на вчинення хуліганських дій, підбігши до ОСОБА_13 , який вже перебував на асфальті в лежачому положенні на животі, проявляючи особливу зухвалість з мотивів явної неповаги до суспільства, почали наносити численні удари руками та ногами по тулубу, голові та кінцівкам ОСОБА_13 , супроводжуючи свої дії нецензурними словами, внаслідок чого заподіяли останньому фізичного болю.

Хуліганські дії ОСОБА_7 , особи, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження та ОСОБА_8 були припинені поліцейськими групи швидкого реагування, які виїхали за викликом на місце скоєння злочину.

Внаслідок вчинення хуліганських дій ОСОБА_7 , особою, стосовно якого матеріали виділені у окреме провадження та ОСОБА_8 , ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців на голові та тулубі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, просить вирок щодо нього змінити, застосувати до нього положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

На думку апелянта судом першої інстанції при призначенні покарання недостатньо враховано обставини, що пом`якшують покарання а саме те, що він вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, давав щиросердні покази, сприяв встановленню об`єктивної істини у справі, відшкодував збитки потерпілому в повному обсязі, має на вихованні та утриманні неповнолітню дитину та вважає що той факт що він був раніше судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі не є перешкодою для застосування до нього положень ст. 75 КК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

Обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та просили її задовольнити;

прокурора, який проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 заперечував та просив залишити її без задоволення;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинувачениз з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України не оскаржується учасниками процесу.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є умисним злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив умисний злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується добре, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, думку потерпілогого щодо покарання обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, наявність на утримані неповнолітньої дитини, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і рецидив злочинів, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 представляє небезпеку та його виправлення можливе в умовах утримання у виправному центрі, здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці та правомірно призначив йому покарання у межах санкції ч.2 ст. 296 КК України у виді 3 років обмеження волі.

При цьому суд, незважаючи на наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, врахувавши обставини вчиненого ним злочину та особу обвинуваченого, правильно не визнав вказані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і не знайшов підстав для застосування до нього положень ст. ст. 69, 75 КК України.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

На думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Посилання апелянта на можливість застосування щодо нього положень ст. 75 КК України не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного, та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі за особливо тяжкі злочини, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знову вчинив умисний злочин середньої тяжкості, який пов`язаний з насильством: завданням тілесних ушкоджень потерпілому та пошкодженням його майна, мав триваючий характер та був припинений обвинуваченими тільки після втручання працівників поліції, що свідчить про вперте небажання обвинуваченого ОСОБА_7 стати на шлях виправлення та злочинну спрямованість його поведінки, а тому колегія суддів не вбачає підстав для застосування щодо нього ст. 75 КК України.

Доводи, на які обвинувачений ОСОБА_7 посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме те, що судом першої інстанції не повною мірою враховано того, що він свою вину у скоєному визнав в повному обсязі і щиро розкаюється, позитивно характеризується за місцем проживання, сприяв встановленню об`єктивної істини у справі та добровільно відшкодував потерпілому завдані кримінальним правопорушенням збитки, має на вихованні та утриманні неповнолітню дитину є безпідставними, оскільки зазначені в апеляційній скарзі обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4