Справа № 372/144/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1312/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 26.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0001430 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Обухів Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 15 вересня 2015 року Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, 09 грудня 2015 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; на підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року 5 (п`ять) днів позбавлення волі, а також частину невідбутого покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 09 грудня 2015 року 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 25 (двадцять п`ять) днів позбавлення волі; остаточно, за сукупністю вироків, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років. Вирішено питання судових витрат та речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 27 листопада 2015 року, близько 16 години, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_10 на праві приватної власності, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та бажаючи того, потрапив на територію вказаного домоволодіння, яке по периметру парканом не огороджене та скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, пошкодивши віконну раму будинку, який розташований на території домоволодіння та в подальшому відігнувши металеві грати незаконно, проник до приміщення зазначеного будинку, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США. Згідно довідки Національного банку України, вартість 1 долара США станом на 27 листопада 2015 року становила 23,59 гривень. Після цього, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд та завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 47 180 гривень.

Крім того, 29 березня 2016 року близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, знаючи про те, що в приміщені кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , відсутні відвідувачі, шляхом віджиму металевої решітки та розбиття скла проник до приміщення кафе, звідки викрав грошові кошти в розмірі 2 100 гривень, які в подальшому витратив на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити йому покарання до 5 (п`яти) років позбавлення волі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він повністю згоден із кваліфікацією судом його дій, але просить врахувати, що він був неповнолітній, у зв`язку з чим вважає вирок суворим, оскільки слід врахувати його вік та щиросердне каяття, а також те, що він зробив для себе відповідні висновки. Також просить при розгляді його апеляційної скарги врахувати вирок Миронівського районного суду Київської області.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили пом`якшити ОСОБА_7 покарання; прокурора, який вважав, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання шляхом виключення ст.71 КК України щодо вироку Обухівського районного суду від 09 грудня 2015 року; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ч. 1 ст. 70 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у ст. 70 КК України, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, вироком Миронівського районного суду Київської області від 08 серпня 2016 року, обвинуваченого засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна. На підставі ст. 71 КК України, ОСОБА_7 за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області 9 грудня 2015 року та остаточно до відбування призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна / т. 2 а.п. 64-65/.

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року 5 днів позбавлення волі, а також частину невідбутого покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 09 грудня 2015 року 1 рік 11 місяців 25 днів позбавлення волі /т. 2 а.п. 165-167/.

Апеляційний суд в межах своїх повноважень та з метою повного і всебічного дослідження всіх обставин провадження, звернувся із запитом з приводу набрання вироком Миронівського районного суду Київської області від 08 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 законної сили.

Як убачається з відповіді, наданої головою Макарівського районного суду від 21 жовтня 2016 року, вирок від 08 серпня 2016 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , набрав законної сили 08 вересня 2016 року.

Таким чином, ОСОБА_7 , до покарання, призначеного вироком Макарівського районного суду Київської області від 08 серпня 216 року, уже було за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 09 грудня 2015 року.

Оскільки ч. 1 ст. 19 КПК України передбачено, що ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили, вирок Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2016 року в частині призначеного покарання підлягає зміні.
Слід зазначити, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції за вчинення кримінальних правопорушень було враховано як обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Виходячи з вищевикладеного, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції зміні в частині застосування положень ст. 71 КК України та призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів , -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного йому покарання.
Виключити із резолютивної частини вироку посилання на застосування ст.71 КК України щодо вироку Обухівського районного суду Київської області від 09 грудня 2015 року.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; на підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднати частину невідбутого покарання за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року п`ять днів позбавлення волі та остаточно призначити до відбуття 4 роки 5 днів позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

С У Д Д І :

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4