АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/36/15 Справа № 202/2/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

За участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2015 року про задоволення клопотання слідчого СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2015 року було задоволено клопотання слідчого СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 строком 60 днів, тобто до 19 години 03 березня 2015 року.

Вказане судове рішення слідчий суддя вмотивував тим, що ОСОБА_9

обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, крім того існують ризики у вигляді можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду, а також високої вірогідності можливого незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження, знищити або сховати речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Запобігти вказаним ризикам застосуванням іншого більш м`якого запобіжного заходу неможливо.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог, захисник, посилається на те, що підозра пред`явлена ОСОБА_9 є необґрунтованою. Ані слідчий, ані прокурор не довів наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши адвоката та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника, просили її задовольнити, думку прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, позицію слідчого, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, в провадженні слідчого з СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 01.01.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України.

02 січня 2015 року ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

03 січня 2015 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

03 січня 2015 року слідчий СВ Індустріального РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська ОСОБА_11 , звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 49 рішення ЄСПЛ Ніколова проти Болгарії.

Ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 березня 2015 року.

Апеляційним переглядом встановлено, що при обрані запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, слідчим суддею досліджено обставини у повному обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, які відповідають матеріалам кримінального провадження. Об`єктивно взято до уваги дані про особу ОСОБА_9 , вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення. Також слідчим суддею перевірено наявність ризиків, визначених у клопотанні слідчого, враховано суспільний інтерес, спосіб, характер і зухвалість вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника, про те, що на момент вирішення питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення слідчим належним чином не доведена.

Разом з тим, слідчим суддею допущено порушення кримінального процесуального закону при визначенні строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно із ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Згідно частини другої цієї статті, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого з моменту затримання.

У відповідності до ч. 5 ст. 115 цього ж Кодексу, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

При постановленні оскаржуваної ухвали слідчого судді вказані обставини і вимоги закону не були прийняті до уваги, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і слугує підставою для скасування судового рішення, яким було визначено строк тримання під вартою до 03 березня 2015 року, тобто більш ніж 60 днів з моменту затримання ОСОБА_9 .

Отже, враховуючи викладені обставини, колегія суддів, дійшла висновку про скасування ухвали слідчого судді на підставі ч. 1 ст. 412 КПК України у зв`язку із допущеними порушеннями кримінального процесуального закону та постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали суду апеляційної інстанції, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 березня 2015 року і вважає, що саме цей запобіжний захід зможе запобігти наявним ризикам та виключає можливість застосування щодо підозрюваного менш тяжких запобіжних заходів, на яких наполягала сторона захисту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2015 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 скасувати частково.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 березня 2015 року.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4