Ухвала іменем україни 05 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 липня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2016 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 13 січня 2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, 12 лютого 2013 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 17 днів.

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 7864,05 грн, ОСОБА_6 2582,40 грн, ОСОБА_7 3555, 90 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 липня 2016 року, вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2016 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

Як визнав встановленим суд, 22 травня 2014 року о 14-30 год ОСОБА_4 , діючи повторно, знаходячись біля будинку № 57-Б по вул. Малогвардійській у м. Миколаєві, маючи умисел на заволодіння чужим майном, підбіг ззаду до ОСОБА_5 та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, наніс останній удар рукою в область грудної клітини, чим завдав потерпілій фізичний біль. Після отриманого удару ОСОБА_5 розвернулася обличчям до ОСОБА_4 , який в цей момент відкрито зірвав з шиї ОСОБА_5 золотий ланцюжок вагою 20,45 г вартістю 6319,05 грн із золотим кулоном вагою 5 г вартістю 1545 грн, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 7864, 05 грн.
28 травня 2014 року о 12 год 15 хв ОСОБА_4 , діючи повторно, знаходячись біля будинку №1 по вул. Васляєва в м. Миколаєві, маючи умисел на заволодіння чужим майном, підбіг ззаду до ОСОБА_8 та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, що виразилося в заподіянні фізичного болю потерпілій, відкрито зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок вагою 5,57 г вартістю 1782,40 грн із золотим хрестиком вагою 2,5 г вартістю 800 грн, а всього на загальну суму 2582,40 грн.
01 червня 2014 року о 14 год 30 хв ОСОБА_4 , діючи повторно, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, підбіг ззаду до ОСОБА_9 , схопив останню рукою за праве передпліччя та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, що виразилося у заподіянні останній фізичного болю , відкрито зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок вагою 7,5 г вартістю 2317,50 грн, а також золотий ланцюжок вагою 3,87 г вартістю 1238,40 грн, а всього на загальну суму 3555,90 грн.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності винуватості ОСОБА_4 просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування наведеного вказує, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки доводам прокурора щодо м`якості призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 та не надано оцінки обставинам скоєного кримінального правопорушення.
Крім того, вказує на порушення вимог ст.419 КПК України.
Перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам закону та долучені до неї копії вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно вимог ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до вимог ч.2 ст.433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Враховуючи те, що доведеність вини та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.
Як вбачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції згідно із вимогами ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу засудженого, який раніше був судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом ІІ групи, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
На вказаний вирок суду місцевого суду захисником засудженого та прокурором були подані апеляційні скарги.
Апеляційний суд, в межах повноважень, та в порядку, визначеному ст.404 КПК України розглянув у повному обсязі доводи поданих апеляційних скарг та дійшов висновку про обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Доводи прокурора про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що потягли за собою на його думку, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, є безпідставними і не знайшли свого підтвердження під час перевірки судових рішень.
При цьому, обставини, на які прокурор посилається у касаційній скарзі, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх необґрунтованими, з наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення. З цим висновком погоджується і колегія суддів.
При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
За наведених обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам, передбаченим статтею 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Посилання у касаційній скарзі прокурора на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, через порушення апеляційним судом вимог ст.419 КПК України, є необґрунтованими.
Зміст ухвали суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.419 КПК України.
Підстав для скасування судового рішення з мотивів, викладених у касаційній скарзі прокурора колегія суддів не вбачає.
Виходячи з наведеного, з урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі і з наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити на підставі п.2 ч.2 ст.428 КПК України.
Керуючись ч.2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 липня 2016 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3