Провадження № 1-кс/185/1687/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2015 року м. Павлоград Дніпропетровської області

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , в присутності підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні погоджене із прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,-

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , -

В С Т А Н О В И В :

Подане на розгляд слідчому судді клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим , належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне корисливі кримінальні правопорушення.

Так, ОСОБА_6 , 10.12.15 приблизно о 12.35 год. знаходячись біля магазину «Оксамит», що за адресою вул. Дніпровська, 231, м. Павлоград, Дніпропетровська область, побачив раніше невідому йому малолітню особу - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка біля столику ремонтувала застібку свого портфелю. Підійшовши ближче до малолітньої ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у відкритому рюкзаку ОСОБА_7 побачив мобільний телефон «Lenovo A316i» чорного кольору, imei-код НОМЕР_1 , imei-код НОМЕР_2 , в якому знаходилася сім-карта МТС з номером НОМЕР_3 , який належить її матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З метою здійснення дзвінка ОСОБА_6 попросив у малолітньої ОСОБА_7 мобільний телефон, на що малолітня ОСОБА_7 відмовила, та вдівши на плечі рюкзак направилася у бік вул. Фрунзе, м. Павлограда, Дніпропетровської області.

Маючи та реалізовуючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, ОСОБА_6 , з корисливого мотивів, з метою наживи, почав переслідувати малолітню ОСОБА_7 , та наздогнавши її на перехресті вулиць Фрунзе та Котовського, м. Павлограда, Дніпропетровської області з відкритого рюкзаку дістав, та таким чином повторно відкрито викрав, мобільний телефон «Lenovo A316i» чорного кольору, imei-код НОМЕР_1 , imei-код НОМЕР_2 , в якому знаходилася сім-карта МТС з номером НОМЕР_3 , який належить матері малолітньої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 .

Далі, ОСОБА_6 , тримаючи мобільний телефон у руці, з метою припинення криків малолітньої ОСОБА_7 наніс один удар лівою рукою у живіт малолітній ОСОБА_7 , чим завдав їй фізичного болю, що не є небезпечним для життячи здоров`я.

Намагаючись втекти з місця вчинення злочину, ОСОБА_6 побіг уздовж вул. Фрунзе, м. Павлограда, Дніпропетровської області, при цьому малолітня ОСОБА_7 почала наздоганяти останнього. Пробігши близько 100 м та зупинивши перепочити до малолітньої ОСОБА_7 знову підійшов ОСОБА_6 ,, та маючи на меті припинити намір малолітньої ОСОБА_7 переслідувати ОСОБА_6 , останній наніс два удари лівою рукою у живіт малолітній ОСОБА_7 , чим завдав їй фізичного болю, що не є небезпечним для життячи здоров`я, після цього побіг від малолітньої ОСОБА_7 у бік кладовища, що біля провулку Куйбишева, м. Павлограда, Дніпропетровської області, таким чином реалізувавши свій умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону «Lenovo A316i» чорного кольору, imei-код НОМЕР_1 , imei-код НОМЕР_2 , в якому знаходилася сім-карта МТС з номером НОМЕР_3 , який належить матері малолітньої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_6 своїми протиправними діями завдав ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі слів останньої матеріальну шкоду на суму 1200 грн.

Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
На думку слідчого, що погоджено з прокурором, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, під час не відбутого терміну покарання повторно, скоїв корисливе кримінальне правопорушення, тяжкий злочин у відношенні малолітньої особи, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, не має місця роботи, як постійного джерела прибутку. Обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, так як зібрані на нього характеризуючи дані вказують на його схильність до вчинення нових тяжких злочинів, що вказує на наявність ризиків, передбачених до п.1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003278 від 10 грудня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

25 грудня 2015 року о 16:30 годині ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

26 грудня 2015 року о 09:00 годині ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
26 грудня 2015 року о 09:40 годині ОСОБА_6 вручено копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання слідчий та прокурор з приводу підстав зазначених в ст. 177 ч. 1 КПК України підтвердили вищенаведене та наполягали на задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_6 , не оспорюючи обґрунтованості підозри, та своєї провини у вчинені зазначеного кримінального правопорушення, просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник висловив позицію узгоджену зі своєю підзахисним.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Прокурором доведено, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 , провадиться досудове розслідування, і йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Також, висунута підозра обґрунтована доказами, зібраними в порядку передбаченому КПК України.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

У рішенні за скаргою «Ферарі Браво проти Італії» зазначено, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілей якого іє тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи зазначене рішення, слідчим суддею враховуються також і вимоги, передбачені п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, згідно з якими запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яка підозрюється, або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відтак, приходжу до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного у вчиненні тяжкого кримінального правопорушень.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання - з 16 години 30 хвилин 25 грудня 2015 року.

Строк дії ухвали до 22 лютого 2016 року до 16 години 30 хвилин.
Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1