Справа № 372/1578/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 19.07.2014 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Українка Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, не непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.12.2010 року Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, 05.09.2013 року Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 1 700 грн., 30.07.2014 року Апеляційним судом Київської області за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області в порядку застосування ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» строк покарання скорочено наполовину,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 повторно вчинив незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту за таких обставин.

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив новий умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів.

Так, 18 липня 2014 року, близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на набережній річки Дніпро по проспекту Дніпровський у місті Українка Обухівського району Київської області, зберігав у лівій кишені шортів, у які був одягнений, скляну пляшку з етикеткою «Перекису водню» з рідиною коричневого кольору. Побачивши працівників міліції та усвідомлюючи, що він незаконно зберігає при собі наркотичний засіб, почав тікати в бік будинку АДРЕСА_2 . Так, під час спроби втечі, ОСОБА_4 дістав з кишені шортів скляну пляшку з етикеткою «Перекису водню» з рідиною коричневого кольору, та викинув її в траву, щоб його незаконні дії не були виявлені та задокументовані. В подальшому, ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції та, в ході огляду місця події, який проводився безпосередньо після затримання ОСОБА_4 , виявлено і вилучено в траві скляну пляшку з етикеткою «Перекису водню» з рідиною коричневого кольору, яку ОСОБА_4 викинув з кишені своїх шортів.

Згідно з висновком судово-хімічної експертизи №968СВЕ від 19.07.2014 у виявленій та вилученій скляній пляшці із темного скла з етикеткою «Перекис водню» розчин 3%, яку зберігав ОСОБА_4 , міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено-концетрат з макової соломи. Маса концентрату з макової соломи в рідині об`ємом 43,0 мл в перерахунку на суху речовину становить 26,2644 г.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 2 статті 309 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися в незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненому повторно.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Судом встановлено, що 07.06.2016 року між заступником начальника Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, з одного боку, та ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також зобов`язався вішкодувати судові витрати за проведення експертизи. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців. Обвинувачений дав згоду на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив положення угоди щодо беззастережного визнання себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, в обсязі обвинувального акту, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлені.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що своїми діями ОСОБА_4 вчинив незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, ці дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому міру покарання, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості.

Крім того, оскільки обвинувачений відбуває призначене вироком Апеляційного суду Київської області від 30.07.2014 року покарання у виді позбавлення волі, а за цим вироком йому призначається покарання на злочин, який він вчинив до постановлення попереднього вироку, слід застосувати положення ч.4 ст.70 КК України, призначаючи остаточне покарання застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим та зарахувати частково відбуте ним покарання за вироком від 30.07.2014 року у остаточний строк покарання за цим вироком.

Підстав для звільнення обвинуваченого від покарання та застосування положень ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає, оскільки він раніше неодноразово судимий, після цього вчинив нові умисні злочини, на шлях виправлення не став, тому його виправлення без відбування покарання неможливе.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по справі не пред`являвся.

Судові витрати за проведення експертизи слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Речові докази, які зберігаються в кімнаті речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, а саме грошові кошти в сумі 50 грн. та мобільний телефон відповідно до ст.100 КПК України слід повернути обвинуваченому як законному володільцеві, оскільки ці речі не пов`язані із вчиненим ним злочином, а інші речові докази підлягають знищенню.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 червня 2016 року між заступником начальника Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, з одного боку, та ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки шість місяців.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України в строк покарання, призначеного за цим вироком зарахувати частково відбуте покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 30 липня 2014 року із врахуванням ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2014 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання рахувати з 30 липня 2014 року, зарахувавши йому в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення та відбування покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 30 липня 2014 року з 30 липня 2014 року по 30 червня 2016 року включно.

Речові докази мобільний телефон «Нокіа» та гроші в сумі 50 гривень повернути ОСОБА_4 , медичний шприц, голку, чек «Приватбанка», скляну пляшку «перекис водню» з наркотичною речовиною знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в розмірі 545 гривень 84 копійки.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1