Справа № 415/534/16-к
Провадження № 11-кп/782/106/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши 26 квітня 2016 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 26 лютого 2016 року, яким,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанська, Луганської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 06.07.2010 року Лисичанським міським судом Луганської області за ст. ст. 164 ч. 1, 263 ч. 2, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

2) 05.04.2011 року Лисичанським міським судом Луганської області за ст. ст. 204 ч. 3, 206 ч. 2, 70, 71 КК України остаточно до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяця;

3) 08.08.2011 року Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України остаточно до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяця. Звільнений 23.12.2014 року на підставі ухвали Новопсковського районного суду Луганської області від 15.12.2014 року умовно-достроково на невідбутний строк 1 рік 6 місяців 20 днів;

4) 17.07.2015 року Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України остаточно до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

засуджено:
за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 17 липня 2015 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі і остаточно призначено покарання, за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 , який в цій частині не оскаржений.
ВСТАНОВИЛА

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він протягом періоду часу з 26 серпня 2015 року до 30 серпня 2015 року, більш точна дата не встановлена, в ранковий час, він за попередньою змовою з ОСОБА_7 , шляхом неодноразового проникнення у двір та до гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , повторно таємно викрали майно, які належать ОСОБА_8 , чим завдали потерпілому майнової шкоди на загальну суму 7206 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок, у зв`язку з суворістю призначеного покарання. Вважає необхідним перекваліфікувавши його дії з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вони з ОСОБА_7 вважали, що даний будинок нікому не належить, нічого не зламали, на територію домоволодіння потрапили вільним доступом.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, був заслуханий прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність та обґрунтованість вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, вивчивши матеріали провадження, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона є необґрунтованою, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину, а також кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так при судовому розгляді обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав. Пояснив про обставини вчинення спільно з ОСОБА_7 крадіжки майна, що належить ОСОБА_8 .

Колегія суддів, вважає, що ці показання обвинуваченого є достовірними, оскільки підтверджуються, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_8 щодо місцезнаходження майна, що було таємно викрадено обвинуваченими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що крадіжка була вчинена шляхом проникнення у інше приміщення та сховище, а саме двір та гараж, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність кваліфікуючої ознаки за ст. 185 КК України вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у інше приміщення та сховище є безґрунтовними та не підтверджуються, дослідженими судом першої інстанції доказами.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який не працює, раніш судимий, за місцем реєстрації характеризується негативно. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд першої інстанції відніс: щире каяття, визнання вини. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків, згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарги обвинуваченого ОСОБА_6 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. ст. 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 26 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року)зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 27 лютого 2016 року по 26 квітня 2016 рік, який провести з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3