Номер провадження: 11-сс/785/1012/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2016 року, якою відносно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України в рамках кримінального провадження № 0000786 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 60 днів, тобто до 11 вересня 2016 року до 15 год. без визначення розміру застави.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, вказав, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, раніше застосований до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечив належної поведінки підозрюваного. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Окрім того, слідчий суддя вважає, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати речові докази, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слідчий суддя, не визначив розмір застави, посилаючись на те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначив, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки є незаконною та необґрунтованою, посилаючись на таке:

- підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, не доведена та необґрунтована належними та допустимими доказами, оскільки слідчим не доведено обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину. На думку захисника, до показань потерпілих та свідків, на які посилається слідчий суддя необхідно ставитись критично, оскільки вони є зацікавленими особами у даному провадженні;

- слідчим суддею не прийняті до уваги надані стороною захисту докази того, що в ніч з 12 на 13.11.2015 року ОСОБА_10 не міг знаходитись на місці вчинення злочину, оскільки знаходився в іншому місці;

- не було доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_10 не переховувався від слідства, а сама слідчий ОСОБА_9 , з`явившись до лікарні, де проходив лікування підозрюваний, черговий раз лякала його, що змусило останнього покинути лікувальний заклад незважаючи на стан здоров`я;

- слідчим суддею не прийнято до уваги те, що ОСОБА_10 не перешкоджав проведенню досудового розслідування, не здійснював тиск на свідків та інших осіб, не знищував докази та документи, не скоював інші кримінальні правопорушення, а змушений був виходити з квартири, оскільки він проживає разом з неповнолітньою донькою, щоб купувати продукти. В зв`язку з специфічним образом життя, він зобов`язаний був приходити до спортивного залу, у якому отримував фізичну загрузку, так як отримував відповідні медикаменти. Окрім того, його мати хворіє на тяжке захворювання, що пов`язане з психічним розладом, тому ОСОБА_10 , не відвідавши мати, міг цим нанести їй тяжкі наслідки. Саме з цих причин, ОСОБА_10 змушений був виходити з квартири. Однак, про це знали відповідні працівники правоохоронних органів, проти цього не заперечували;

- слідчий суддя не врахував майновий стан підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме те, що у ОСОБА_10 на утримані знаходяться неповнолітня дитина; він має постійне місце проживання, позитивно характеризується;
- слідчий суддя зобов`язаний був, керуючись ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави, проте необґрунтовано не визначив його, що привело до порушення прав ОСОБА_10 .

З огляду на викладене, захисник ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, застосувавши відносно ОСОБА_10 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням свободи.

Заслухавши доповідача, захисників, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався та врахував їх при постановленні ухвали.

Доводи захисника про те, що в даний час слідчим не надано доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів відповідної тяжкості, апеляційний суд вважає такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права. У відповідності до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Разом з тим відповідно до п. 219 рішення у справі Нечипорук та Йонкало проти України (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд повторює, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України підтверджується зібраними по справі доказами, які приєднані до матеріалів клопотання та дослідженими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а саме:

- протоколами допитів потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , згідно з якими 12.11.2015 року вони, являючись працівниками охоронної фірми «Олімп-Юг» здійснювали охорону готелю «Вілла Ле Премьєр», коли біля 23 год. 55 хв. в приміщення готелю увірвались озброєні чоловіки у камуфляжній формі, діями яких керували ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , за наказом яких їх вивели до приміщення підвалу, де утримували деякий час під охороною невідомих чоловіків (т.1 а.п. 29-43);

- протоколами допиту у якості свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , згідно з якими в ніч з 12.11.2015 року на 13.11.2015 року невідомі особи в масках, діями яких керували ОСОБА_15 та ОСОБА_10 увірвались до готелю «Вілла Ле Премьєр» та під примусом вивели охоронців готелю до підвального приміщення, де утримували деякий час до приїзду поліції (т.1 а.п. 44-53, 62-65, 69-72, 78-89);

- протоколом додаткового допиту у якості свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які надали показання, аналогічні показанням інших свідків (т.1 а.п. 54-62, 73-77)

Щодо доводів захисника про недопустимість зазначених доказів, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваному, тому слідчий суддя або суд у даному випадку позбавлений можливості давати оцінку допустимості доказів, оскільки триває досудове розслідування.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про необхідність надання критичної оцінки показанням співробітників охоронної фірми «Олімп-Юг», які, на думку захисту, є зацікавленими особами у даному провадженні, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки показання потерпілих являються детальними, послідовними та підтверджуються іншими доказами, наданими стороною обвинувачення.

Підстав не довіряти показанням потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у апеляційного суду немає.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка доказів на предмет допустимості та належності буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими відповідно до ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Апеляційний суд критично ставиться до тверджень захисника про те, що слідчим суддею не прийняті до уваги надані стороною захисту докази того, що в ніч з 12 на 13.11.2015 року ОСОБА_10 не знаходився на місці вчинення злочину, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, показаннями ОСОБА_10 , даними ним при допиті у якості підозрюваного (т.1 а.п. 93-97) про те, що він знаходився у зазначений проміжок часу в приміщенні готелю разом зі своїм батьком ОСОБА_15 у своїх особистих справах.

Мотивуючи правильність висновків слідчого судді щодо необхідності застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд також враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2016 року відносно ОСОБА_10 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , апартаменти №8 із застосуванням до останнього електронного засобу контролю, що полягає у закріпленні на тілі підозрюваного пристрою, який дає змогу відслідкувати та зафіксувати його місцезнаходження та покладенням на нього відповідних обов`язків (т.1 а.п. 98-99).

Апеляційний суд вважає голослівними доводи захисника про те, що ОСОБА_10 не переховувався від слідства, а змінив місце свого перебування в звязку з погрозами з боку органів досудового розслідування з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, після застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, останній систематично порушував обов`язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді від 13.04.2016 року, про що свідчать рапорти співробітників поліції, протоколи допиту свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 (т.1 а.п. 123-132), згідно з якими ОСОБА_10 , без повідомлення слідчого, прокурора, систематично залишав місце свого мешкання для відвідання своїх батьків, спортзалу, відділення «Нова пошта», катання на велосипеді.

Окрім того, 08.06.2016 року ОСОБА_10 вручено клопотання про зміну останньому запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний не виконує покладені на нього судом обов`язки.

Після отримання зазначеного клопотання, ОСОБА_10 залишив місце мешкання та знаходився в лікарні, а 09.06.2016 року за власною ініціативою покинув медичний заклад та зник у невідомому напрямку.

В подальшому, постановою слідчого від 13.06.2016 р., підозрюваного ОСОБА_10 було оголошено в розшук і, лише через місяць, в результаті проведених заходів, він був затриманий на території м. Умань Черкаської області.

Отже, апеляційний суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_10 переховувався від органу досудового розслідування.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що слідчим суддею не прийнято до уваги те, що ОСОБА_10 не перешкоджав проведенню досудового розслідування, а змушений був виходити з квартири по сімейним потребам, оскільки обов`язки цілодобово не покидати місце мешкання були покладені на нього відповідною ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Крім того, доводи захисника про те, що слідчий суддя не врахував майновий стан підозрюваногоОСОБА_10 , міцність соціальних зв`язків, є необґрунтованими у зв`язку з тим, що всі ці обставини були враховані раніше, при застосуванні відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням свободи, який був ним порушений з власної ініціативи.
Апеляційний суд вважає також необґрунтованими доводи захисника про те, що не доведений ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілих, свідків, оскільки вони є голослівними та спростовуються наданою до суду копією протоколу допиту свідка ОСОБА_22 про те, що за місцем її роботи з`являлись ОСОБА_15 , ОСОБА_27 та здійснювали тиск на неї стосовно наданих нею раніше показань відносно ОСОБА_10 , протоколу допиту свідка ОСОБА_16 про те, що рідні ОСОБА_10 через засоби електронної пошти здійснювали на нього тиск, а також на охоронців фірми «Олімп-Юг» (т.1 а.п.112-121).

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає обґрунтованими ризики того, що ОСОБА_10 може змінити місце мешкання з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Доводи захисника про те, що при прийнятті рішення слідчий суддя не обґрунтував неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, в тому числі у вигляді застави, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочину середньої тяжкості, поєднаного із застосуванням насильства до потерпілих, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2016 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2016 року, якою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України в рамках кримінального провадження №0000786 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4