АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1899/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_8 , зазначене в клопотанні слідчого, із встановленням заборони особам, у володінні, користуванні яких перебуває вказане рухоме та нерухоме майно, розпоряджатися ним будь-яким чином.

Своє рішення суд мотивував тим, що на момент подання клопотання, в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 209 КК України, а отже майно перебуває у власності підозрюваного, до якого можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, та з метою забезпечення кримінального провадження та можливого застосування до підозрюваного конфіскації майна, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Захисник вказує, що ОСОБА_8 є громадянкою Російської Федерації, яка проживає за кордоном з 29.06.2015 року, що підтверджується відміткою паспортного контролю, повісток про виклик від органів досудового розслідування вона не отримувала, а про повідомлення про підозру, арешт майна та застосування запобіжного заходу дізналася з новин.

Як підсумок, апелянт зазначає, що слідчий суддя не мав повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000364 від 07.05.2014 року за підозрою колишнього голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 368 КК України вчинених за попередньою змовою групою осіб та за фактами зловживання службовим становищем службовими особами Державного агентства лісових ресурсів України при здійсненні у період 2011-2014 років експорту деревини, виробів з неї та іншої продукції лісового господарства, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

25 травня 2016 року слідчий в ОВС третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно яке належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_8 .

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0000364, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора, та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що майно перебуває у власності підозрюваної, до якої можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, та з метою забезпечення кримінального провадження та можливого застосування до підозрюваної конфіскації майна, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, наклав арешт на майно ОСОБА_8 , зазначена в клопотанні слідчого про арешт майна.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в ухвалі слідчого судді.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 167, 170 173 КПК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого і накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_8 .

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_8 , діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, слід визнати непереконливими.

Твердження автора апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 повісток про виклик від органів досудового розслідування не отримувала, а про повідомлення про підозру, арешт майна та застосування запобіжного заходу дізналася з новин, то вони спростовуються наступним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з матеріалів провадження, повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні направлено ОСОБА_8 поштою, що прямо не заборонено законом.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_8 , зазначене в клопотанні слідчого, із встановленням заборони особам, у володінні, користуванні яких перебуває вказане рухоме та нерухоме майно, розпоряджатися ним будь-яким чином, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4