АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/397/16-к Номер провадження 11-кп/786/765/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія-ч.1ст.125 КК-Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Миргородської місцевої прокуратури на вирок Гадяцького районного суду від 29 червня 2016 року ,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком
ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, непрацюючого, раніше судимого Гадяцьким районним судом 2.09.2015 року за ст.336 КК України на 3 роки позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,-
засуджено за ч.І ст.125 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт .
На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком,у виді громадських робіт, що відповідно до ст.72 КК України відповідає 25 дням позбавлення волі повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Гадяцького районного суду від 02.09.2015 року і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 остаточно покарання у виді 3 роки 25 днів позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України йому зараховано термін його попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто із 29.06.2016 року до набрання вироком законної сили.
В апеляції процесуальний прокурор вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким визнати винним особу за ч.1 ст.296 КК України і призначити покарання у виді 1 року обмеження волі, а за сукупністю вироків 3 роки 3 місяці позбавлення волі.
Прокурор вважає, що суд безпідставно перекваліфікував дії винного на ч.1 ст.125 КК України, вказуючи, що ОСОБА_7 грубо порушив громадський порядок та проявив явну неповагу до суспільства.
Суд встановив, що 27 вересня 2015 року близько 17-ЗО год. ОСОБА_8 , перебуваючи у буднику АДРЕСА_2 у стані сп`яніння , з причини неприязних відносин вчинив сварку із співмешканкою ОСОБА_9 . ОСОБА_7 застосовуючи насильство тягав її за волосся, здавлював руками шию, після чого забрав із помешкання телевізор та вийшов з будинку, повідомивши, що поверне його коли вона поверне йому борг- 2000 гри.
Намагаючись повернути телевізор, потерпіла ОСОБА_9 та її мати ОСОБА_10 пішли за ОСОБА_7 , який тут же схопив потерпілу знову за волосся, звалив з ніг та почав тягати її по землі. Такі незаконні дії ОСОБА_7 намагався припинити батько потерпілої ОСОБА_11 , але ОСОБА_7 наніс йому декілька ударів кулаком по обличчю.
Внаслідок таких дій ОСОБА_7 - потерпілій ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді саден нижніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів голови та шиї, садна голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи є легкими тілесними ушкодженнями.
Заслухавши суддю доповідача, виступ прокурора, який не підтримав апеляцію і вважав вирок суду правильним, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 на апеляцію процесуального прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи викладені в обґрунтування апеляційних вимог прокурора, колегія суддів вважає, що підстави для скасування та ухвалення нового вироку відсутні з наступних мотивів.
Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, дії кваліфіковано правильно. Свою вину за обставинами встановленими у вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 визнав повністю.
Доводи прокурора, що суд безпідставно перекваліфікував дії винного із хуліганства ч.1ст.296 КК України на ч.1 ст.125 КК України не ґрунтується на матеріалах справи.
На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_7 та потерпілі проживали разом в одному помешканні, вели сумісне домогосподарство. Спір між ними виник на ґрунті особистих неприязних відносин, пов`язаних із їх сімейними стосунками та спільним побутом. Хуліганських мотивів вчинення такого діяння не встановлено.
У роз`ясненні викладеному в п.4 Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року « Про судову практику у справах про хуліганство» зазначено про необхідність відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів дій винного. Дії, що супроводжуються погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винними щодо членів сім*ї , родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати як злочини проти особи.
Суд першої інстанції обґрунтовано спростував доводи прокурора, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.І ст. 296 КК України, як хуліганство.
В підтвердження своїх висновків щодо необхідності перекваліфікації дій винного на ч.І ст. 125 КК України суд правильно вказав, що при хуліганстві слід встановити очевидність для винного грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке повинно бути виражено зовнішніми діями особи.
Сварка між потерпілими і обвинуваченим виникла на підставі особистих неприязнених стосунках пов`язаних саме із сумісним проживанням на ґрунті вживання спиртних напоїв, про що, як потерпілі, так і свідки та сам обвинувачений підтвердили це у судовому засіданні.
У матеріалах справи відсутні такі дані, що ОСОБА_7 проявляв неповагу до суспільства, а вчинення його таких дій на вулиці на що звертає увагу прокурор само по собі не тягне за собою неповаги до суспільства, оскільки при цьому громадський порядок не був порушений.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано судом першої інстанції за ч.І ст. 125 КК України , як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілим і підстав для перекваліфікації дій на ч.1 ст.296 КК України про що просить прокурор, колегія суддів не вбачає.
Порушень вимог КПК України , що було б безумовною підставою до скасування вироку суду, судом першої інстанції не допущено.
Керуючись ст.ст. 405.407.376 КПК України, колегія суддів -
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Миргородської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч.І ст.125 КК України - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 3 місяців до ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим у той же строк з дня отримання копії судового рішення.
С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4