Справа № 308/1948/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
09.09.2016 року м. Ужгород
Суддя апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2016 року у кримінальному провадженні №308/1948/13-к, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 23.11.2012 року відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 120, ч. 3 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, в підготовчому судовому засіданні, в порядку ст. 331 КПК України постановив ухвалу, якою обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до двох місяців, до 16 вересня 2016 року.

08 серпня 2016 року до апеляційного суду Закарпатської області надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 , в якій вона просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 та змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання або домашній арешт.

Апеляційна скарга передана судді доповідачу 06.09.2016 року, оскільки відповідно до Протоколів щодо неможливості провести автоматизований розподіл судової справи між суддями, за період з 08.08.2016 року до 05.09.2016 року, призначення не відбувалось, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів, для розподілу справи.

Перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, приходжу до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до положень п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Як вбачається, закон містить вичерпний перелік рішень суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України судове провадження кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою, постановлена судом під час судового провадження в суді першої інстанції, а тому, відповідно до наведених норм кримінального процесуального закону, окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, у відкритті провадження слід відмовити та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Керуючись ст. 392, ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2016 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 120, ч. 3 ст. 153 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати захиснику ОСОБА_2 .

Ухвала про відмову у відкритті провадження набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня отримання копії судового рішення.

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_1