Справа № 738/1091/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/721/2016
Категорія - ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

про звільнення його умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України, за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2014 року ОСОБА_6 засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі. Відповідно до ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2016 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 11 липня 2010 року по 15 березня 2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року було відмовлено у задоволенні його клопотання.

В основу свого рішення суд поклав наступні обставини: засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання з 04 серпня 2010 року, у Менській виправній колонії № 91 - із 27 квітня 2015 року. За час відбування покарання у Київському СІЗО режим утримання не порушував, стягнень не мав, до праці не залучався; в МВК-91 мав стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, на виробництві установи не працевлаштований, бажання влаштуватися не виявляє. Тому, з огляду на дані, які характеризують засудженого за увесь час відбування покарання, зокрема його небажання працювати, допущені порушення режиму утримання, значний термін невідбутої частини покарання, суд першої інстанції не вбачаючи динаміки у поведінці засудженого, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання, відмовив у задоволенні клопотання останнього про умовно-дострокове звільнення.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування своїх вимог засуджений та його захисник вказують на необґрунтованість ухвали, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення права на захист.

Так, засуджений вважає, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки, попри викладені в ухвалі суду обставини щодо не бажання працювати та допущення порушення порядку утримання, вказує, що має заохочення за активну участь у житті православної общини та допомогу у будівництві Православної Церкви при МВК-91, що розцінює як бажання працювати, відвідує культурно-масові заходи виховного, пізнавального та розважального характеру, реагує позитивно, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу „Фізкультура і спорт, яку реалізовує за планом, про що указано в характеристиці, виданій адміністрацією установи, проте апелянт зазначає, що судом даним обставинам належної оцінки не надано. Крім того, посилається і на рішення спостережної комісії, яка погодила його умовно-дострокове звільнення та ігнорування останнього судом.

Аналогічні обґрунтування вимог апеляційної скарги викладені і захисником засудженого, який посилається на порушення права на захист ОСОБА_6 , яке, на його думку, виразилося у відсутності даних про роз`яснення засудженому його прав та обов`язків, відсутності повідомлення про дату та час розгляду його клопотання, у призначенні захисника попри відсутність його згоди на це. Також захисник вказує на необґрунтоване посилання суду про вплив тяжкості вчиненого ним злочину на висновок про його виправлення, безпідставне врахування негативних характеристик ОСОБА_6 та неврахування його позитивних характеристик і рішення колегіального органу - Спостережної комісії МВК-91 щодо можливого звільнення останнього на підставі ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідача; пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги з указаних у них підстав, і просили їх задовольнити та на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнити засудженого від відбування покарання, оскільки вважають, що останній довів своє виправлення; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг адвоката та засудженого і висловився про необхідність залишення ухвали суду без змін з причин її обґрунтованості та законності; дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 20,22,42,43 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий чи засуджений має право на захист і кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи у розумні строки незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з листа МВК № 91, наданого адвокатом Бодровим в засіданні апеляційного суду, ані засуджений ОСОБА_6 ані Менська виправна колонія № 91 та Спостережна комісія Менської РДА про час та місце розгляду клопотання засудженого, яке розглядалось у Менському районному суді 18 та 31 травня 2016 року не повідомлялись.

Місцевий суд, усупереч вимогам ст. 539 КПК України без належного повідомлення установи виконання покарань, засудженого та спостережної комісії Менської РДА провів судовий розгляд клопотання засудженого про застосування до нього ст. 81 КК України, хоча в ухвалі суд вказав, що вказані особи були належнім чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

За таких обставин, виходячи зі змісту положень статті 412 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при розгляді клопотання засудженого, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що безумовно тягне за собою скасування рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить перевірити всі доводи апеляційних скарг, дати належну оцінку зібраним доказам і постановити рішення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону.

При цьому доводи засудженого щодо інших порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції при винесенні ухвали, з урахуванням положень ч. 2 ст. 415 КПК України, колегія суддів не обговорює, але вони підлягають обов`язковій ретельній перевірці при новому судовому розгляді кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України щодо засудженого ОСОБА_6 скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4