Справа №463/3407/16-к
Провадження №1-кп/463/266/16
В И Р О К
іменем України
16 листопада 2016 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002289 від 06 липня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, -
встановив:
06.07.2016 року близько 15-00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Смакота», що за адресою: м.Львів-Винники, вул.Сагайдачного, 1а, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом вчинення нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала такого нападу, попросив продавця ОСОБА_6 продати йому пляшку горілки. Після чого, продавець даного магазину ОСОБА_6 поклала на прилавок пляшку горілки торгової марки «За долю» ємкістю 0,5л., вартістю 58,00 грн. В цей момент ОСОБА_4 , не маючи можливості розрахуватися за вище вказаний товар, реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном - пляшкою горілки торгової марки «За долю» ємкістю 0,5 л., вартістю 58,00 грн., поєднаний з погрозою негайного застосування заздалегідь заготовленого предмета схожого на пістолет. В ході нападу ОСОБА_4 дістав з кишені штанів предмет схожий на пістолет та навів ствол даного предмета на потерпілу ОСОБА_6 , яка вважала, що даний предмет являється пістолетом та являє собою небезпеку для її життя та здоров`я, після чого заволодів пляшкою горілки торгової марки «За долю» ємкістю 0,5 л. вартістю 58,00 грн. та вийшов на вулицю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що 06.07.2016р. він зайшов до свого знайомого в магазин «Смакота», однак його там не було. В продавця потерпілої ОСОБА_6 попросив надати йому пляшку горілки, однак не маючи коштів він наставив на неї запальничку у виді пістолета, забрав з прилавка пляшку горілки та пішов додому, при цьому повідомив потерпілу, що за горілку він розрахується наступного дня. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Оскільки учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала такого нападу, кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 ККУкраїни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Особи обвинуваченого ОСОБА_4 який раніше не судимий, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, заподіяної злочином, обставинами, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, тавважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.187 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого злочину в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи ;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази пляшка з під горілки марки «За долю» ємкістю 0,5л. та предмет (запальничку) схожий на пістолет, які знаходяться у камері зберігання речових доказів Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.
Суддя: ОСОБА_1