№ 5-4991 ск 16
ПОСТАНОВА 01 серпня 2016 року м. Київ
Суддя Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 квітня 2016 року щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

встановила:

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку зазначених вище судових рішень у касаційному порядку.
Відповідно до ч.1 ст.398 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни касаційним судом вироку, ухвали, постанови є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст.370 КПК України 1960 року), неправильне застосування кримінального закону (ст.371 КПК України 1960 року) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст.372 КПК України 1960 року), даний перелік є вичерпним.

Скаржник, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні цих рішень, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Як вбачається з касаційної скарги, вказаних вище вимог Закону захисником не виконано, оскільки посилаючись на незаконність судових рішень через істотне порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, він не наводить конкретного обґрунтування з огляду на вимоги ст.ст.370, 371 КПК України 1960 року, та наводить при цьому доводи щодо неповноти і однобічності досудового та судового слідства, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, з огляду на положення ч.1 ст.398 КПК України 1960 року.
Також, викладене у касаційній скарзі прохання не узгоджується з вимогами ч.1 ст.396 КПК України 1960 року, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги, оскільки захисник не надав суду відповідних документів, які б свідчили, що він діє в інтересах обох засуджених.
Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.388 КПК України 1960 року питання про зупинення виконання судового рішення може бути вирішено судом одночасно з витребуванням справи за наявності для цього відповідних підстав.
Згідно із ч.2 ст.388 КПК України 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст.350, ч.2 ст.383, ст.384, ч.2 ст.386, ч.1 ст.398 КПК України 1960 рокуне може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Вказані вище порушення перешкоджають вирішенню питання про витребування кримінальної справи.
За таких обставин, у витребуванні кримінальної справи необхідно відмовити.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійшла в межах строку, передбаченого ч.2 ст.386 КПК України, або протягом місяця з дня отримання даної постанови.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 388 КПК України в редакції 1960 року та пункту 15 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України

постановила:

Відмовити захиснику ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 для перевірки її в касаційному порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1