В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/491/16-к
20 травня 2016 року смт.Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з незакінченою середньою спеціальною освітою, студента Івано-Франківського коледжу фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України, не одруженого, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України;
ОСОБА_5 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.
Злочин вчинив при таких обставинах.
18.03.2016 року, у вечірній час, ОСОБА_5 , перебуваючи разом з своїм товаришем ОСОБА_6 у приміщенні кафе «Бест-кофе», що в м. Івано-Франківську, реалізуючи свій умисел на заволодіння чужим майном, який виник у нього напередодні, скориставшись тим, що ОСОБА_7 відлучився, викрав з кишені куртки останнього ключі від житлового будинку, який розташований у в с.Лесівка Богородчанського району Івано-Франківської області.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю і пояснив, що через напружені стосунки з батьками у нього виникли матеріальні труднощі, не було коштів на оплату за житло та на інші життєві потреби. Тоді у нього виник умисел на вчинення крадіжки з житлового будинку товариша ОСОБА_8 . 18.03.2016 року, під час перебування у кафе «Бест-кофе» він скористався тимчасовим відлученням ОСОБА_7 і викрав у нього з кишені куртки ключі від будинку. 11.04.2016 року з метою вчинення крадіжки він приїхав маршрутним автобусом до ОСОБА_9 , а звідти на автомобілі таксі направився до с.Лесівка. Попередньо він кілька раз бував вдома у ОСОБА_10 , попросив водія зупинити автомобіль неподалік будинку останнього. Відчинивши ключем двері будинку, поверхово оглянув приміщення і не знайшов грошей та цінних речей. Тоді повернувся на вулицю і відпустив машину таксі, а сам знову зайшов до будинку і почав шукати ретельніше. В приміщенні спальні у шафі між постільною білизною знайшов гроші у сумі 500 грн., а на трюмо відшукав шкатулку із золотими виробами. Заволодівши цим, він вийшов з будинку і пішки направився до ОСОБА_9 . Дорогою викинув у потік ключі від будинку. Викрадені гроші використав на оплату квартири, золоту чоловічу печатку та ланцюжок заставив у ломбарді, а решту викраденого зберігав за місцем проживання. Після того, як його викликали для пояснень працівники поліції він розповів про вчинений злочин, добровільно видав викрадені речі, а також повернув з ломбарду заставлені ним золоті прикраси. У вчиненому щиро розкаявся.
Не оспорюючи фактичні обставини справи, їх кваліфікацію, підсудний вказав про недоцільність дослідження доказів по справі. Вказану позицію підтримали потерпіла та прокурор. Тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникнення у приміщення.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його характеристику з місця навчання та проживання, ставлення до вчиненого ним діяння, обставини, за яких злочин було вчинено.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та розслідуванню справи, добровільне повне відшкодування заподіяних збитків, а також до таких обставин суд відносить позицію потерпілої, яка просила не призначати підсудному суворого покарання.
Виходячи з наведеного, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від призначеного в межах санкції ст.185 ч.3 КК України покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, оскільки виправлення засудженого, на думку суду, можливе без реального відбуття призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з?являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя