Справа №487/1101/16-к 13.06.2016

Провадження № 11-кп/784/494/16 Категорія ч. 2 ст. 187 КК України
Головуючий 1 інстанції судця ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції судця ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України;
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційної скарги.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2016 року обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Веселинівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 ; -

- засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна

Постановлено:

запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою;

строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з 09 лютого 2016 року;

на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк призначеного ОСОБА_7 покарання, строк його попереднього ув`язнення в період з 09 лютого 2016 року по 08 квітня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить вирок суду змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченого, визнавши ОСОБА_7 винуватим за ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу, вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню.

Вказує, що суд при визначенні кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України зазначив таку кваліфікуючу ознаку, як повторність, хоча така відсутня у диспозиції цієї статті. Крім того, посилаючись на положення ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України та постановлення Ленінським районним судом м. Миколаєва вироку відносно ОСОБА_7 14 квітня 2016 року, тобто, після ухвалення оскаржуваного вироку, твердить, що кваліфікація дій підозрюваного за ознакою повторності є неправильною, з огляду на що вони підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
08 лютого 2016 року приблизно о 16.30 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину «АТБ» на вул. Червоних Майовщиків, 13 в м. Миколаєві, побачив потерпілу ОСОБА_10 , після чого у нього виник корисливий умисел, спрямований на напад з метою заволодіння майном останньої та прослідкував за нею до 3-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 .

Продовжуючи злочинний умисел, маючи на меті завдання шкоди здоров`ю потерпілої, ОСОБА_7 пішов за потерпілою ОСОБА_10 , яка зайшла до під`їзду та в подальшому зайшла до ліфту будинку. Знаходячись у ліфті 3-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 схопив потерпілу за голову, правою рукою закрив рота, діставши з кишені своєї куртки розкладний ніж і тримаючи його у лівій руці, почав погрожувати потерпілій ОСОБА_10 нанесенням тілесних ушкоджень, вбивством, намагався завдати шкоди потерпілій та висловлював вимогу передачі йому майна. В цей час потерпіла ОСОБА_10 , усвідомлюючи небезпеку своєму життю, передала ОСОБА_7 свій мобільний телефон марки LG-р713 білого кольору вартістю 1 800 грн., який тримала у руці. Потім дістала гаманець з сумки, з якого ОСОБА_7 дістав грошові кошти у сумі 300 грн., після чого коли ліфт зупинився, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінальної правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 2 100 гривень.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження № 0006127 та дослідивши додатково надані прокурором матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її підлягаючою частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у вироку, окрім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Вказані вимоги судом першої інстанції не дотримані.

Як вбачається з обвинувального акту, який затверджений та підтриманий під час судового розгляду у суді першої інстанції прокурором ОСОБА_6 , ОСОБА_7 інкриміновано, що у нього 08 лютого 2016 року приблизно о 16.30 год. виник корисливий умисел, спрямований на напад на потерпілу ОСОБА_10 з метою заволодіння її майном.

В той же час йому інкриміновано, що, продовжуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 , маючи на меті завдання шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_10 , пішов за нею в під`їзд, яка в подальшому зайшла до ліфту будинку.

З огляду на зазначене, обвинувачення, висунуте ОСОБА_7 , є суперечливим і неконкретним в частині зазначення мотиву злочинних дій обвинуваченого, а отже таким, що порушує право останнього на захист.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що потерпіла ОСОБА_10 внаслідок погроз ОСОБА_7 , усвідомлюючи небезпеку своєму життю передала йому свій мобільний телефон марки LG-р713 білого кольору вартістю 1 800 грн., який тримала у руці, а потім дістала гаманець з сумки, з якого ОСОБА_7 дістав грошові кошти у сумі 300 грн., після чого, коли ліфт зупинився, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінальної правопорушення зник.

Однак, в обвинувальному акті не вказано, що ОСОБА_7 зробив з грошима, які достав з гаманця потерпілої.

Тобто, не зазначено, чи в такий спосіб він заволодів майном потерпілої (викрав її майно), чи зробив щось інше, з огляду на двозначно виписаний мотив вчинення злочину. І взагалі в обвинувальному акті, окрім вказівки про виникнення у нього корисливого умислу, спрямованого на напад з метою заволодіння майном потерпілої, не вказано, що він заволодів її майном.

Хоча в подальшому і зазначено, що він розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 2 100 грн., проте це не є тотожнім формулюванню обвинувачення у заволодінні майном потерпілої під час розбійного нападу на неї.

За такого, обвинувачення, висунуте ОСОБА_7 , і в цій частині є суперечливим і неконкретним, а отже таким, що порушує право обвинуваченого на захист.

Суд першої інстанції, в свою чергу, залишив вищенаведене поза увагою, і виклав формулювання, визнане судом доведеним, яке є ідентичним зазначеному у обвинувальному акті.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ч. 1 ст. 412 КПК України, а тому не може залишатися у силі і підлягає скасуванню.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вище наведених порушеннях судом норм кримінального процесуального Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Враховуючи наведені положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальної засади кримінального провадження - законності (п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України), ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням вироку з процесуальних підстав, доводи прокурора по суті апеляційної скарги щодо кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного йому покарання апеляційним судом не перевіряються.

Крім того, з урахуванням дослідження апеляційним судом вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2016 року відносно ОСОБА_7 , яким його засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України, звертає на себе увагу і факт штучного множення кримінальних проваджень відносно ОСОБА_7 , який в один і той же день - 08 лютого 2016 року з різницею у три години вчинив два аналогічних злочини. А тим більш з рахуванням можливостей, передбачених ст. 217 КПК України щодо об`єднання матеріалів досудового розслідування та доступу прокурорів до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З врахуванням продовження існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, що ОСОБА_7 може продовжити злочинну діяльність чи переховуватись від суду, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід продовжити до 13 липня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 424, 426, 532 КПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Скасувати вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити до 13 липня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:

Судді: