УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №291/1082/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11
встановила:
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,
визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.357, ч.3 ст.289 КК України, та виправдано його у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаних злочинів.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 скасовано та звільнено його з-під варти негайно в залі суду.
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, не судимого,
визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.357, ч.3 ст.289 КК України, та виправдано його у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаних злочинів.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 скасовано та звільнено його з-під варти негайно в залі суду.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, віднесено на рахунок держави.
Речові докази по справі:
- пляшку та залишки обгорілого одягу і запальнички, які зберігаються в кімнаті речових доказів Ружинського районного суду Житомирської області, вирішено повернути в СВ УМВС України в Житомирській області;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_12 , та поліс №АВ 4879041 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий 16.08.2012р. на ім`я ОСОБА_12 , які зберігаються в матеріалах справи, вирішено повернути в СВ УМВС України в Житомирській області.
Згідно вироку суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187. п.п.6,12 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 357, ч.3 ст. 289 КК України.
У відповідності до обвинувального акту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 21.04.2012 року в ранковий час, за попередньою змовою, знаходячись в с.Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, вирішили вчинити розбійний напад, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу; незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем мартки "ВАЗ-2106"; заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом - свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та умисне вбивство ОСОБА_13 з корисливих мотивів.
З метою реалізації вказаного, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вищевказаний час та місці сіли до автомобіля марки ВАЗ - 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належав їх знайомому ОСОБА_13 та поїхали з останнім по дорозі в напрямку с.Павлівка Жашківського району Черкаської області, де мешкає знайома потерпілого ОСОБА_14 .
Під час руху автомобіля в цей же день близько 19 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проїжджаючи повз лісосмугу між селами Строків та Парипси Попільнянського району Житомирської області, зупинили автомобіль на відстані 2400 м від с. Парипси, де разом з ОСОБА_13 вийшли з автомобіля та, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_13 та на умисне протиправне заподіяння смерті останньому з корисливих мотивів, обоє спільно виготовили з мотузки петлю, яку обмотали навколо шиї потерпілого, а вільний кінець зав`язали на стовбурі дерева та підвісили ОСОБА_13 на вказаному дереві таким чином, що петля на шиї потерпілого затягнулася, перекривши при цьому дихальні шляхи ОСОБА_13 , і таким чином умисно вбили потерпілого.
Відповідно до висновку експерта № 11 від 19.06.2012 р. смерть ОСОБА_13 настала від механічної асфіксії, внаслідок здавлення органів шиї петлею.
В ході розбійного нападу та умисного вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заподіяли потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді странгуляційної борозни на шиї, перелому правого великого ріжка та правого малого ріжка під`язикової кістки, перелому правого верхнього ріжка щитоподібного хряща, перелому лівого верхнього ріжка щитоподібного хряща, крововиливів в м`які тканини шиї в проекції странгуляційної борозни та вищевказаних переломів з діапедезними крововиливами в альвеоли легень, вогневищною емфіземою з розривами перетинок легень , які є смертельними, тобто знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи майном потерпілого, а саме:
- мобільним телефоном марки "Ноkіа", моделі "1616", ІМЕІ НОМЕР_3 , бувшим у використанні, вартістю 116 грн.80 коп., в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку компанії ПрАТ "МТС-Україна", абонентський номер якої НОМЕР_4 , вартістю 10 грн., із залишком на рахунку грошових коштів у сумі 42 грн.51 коп.;
- мобільним телефоном марки "Ноkіа", моделі С2-02 ІМЕІ НОМЕР_5 , бувшим у використанні, вартістю 475 грн., в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку компанії ПрАТ "Київстар", абонентський номер якої НОМЕР_6 , вартістю 25 грн., та залишком на рахунку грошових коштів у сумі 15 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 після вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 незаконно заволоділи важливим особистим документом - свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 - автомобіля ВАЗ-2106, д.р.н. НОМЕР_7 , яке видане на ім`я ОСОБА_12 , яким на підставі довіреності з реєстраційним номером 36578604 від 22.09.2012р. користувався ОСОБА_13 .
Органами досудового розслідування дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кваліфіковані:
- за ч.4 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;
- п.6 ч.2 ст.115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів;
- п.12 ч.2 ст.115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- ч.3 ст.357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом - свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу;
- ч.3 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Суд визнав вищевказане обвинувачення недоведеним, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 невинуватими у вчиненні інкримінованих злочинів.
В апеляційній скарзі прокурор просить цей вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.357, ч.3 ст.289 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч.4 ст.187 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
-за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
-за ч.3 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі;
-за ч.3 ст.289 КК України 8 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Також просить визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.357, ч.3 ст.289 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч.4 ст.187 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
-за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
-за ч.3 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі;
-за ч.3 ст.289 КК України 8 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Прокурор вважає оскаржуваний вирок незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Крім того апелянт стверджує про неповноту судового розгляду, оскільки суд не допитав свідка ОСОБА_15 , з якою потерпілий підтримував дружні стосунки, вважає, що її покази можуть мати істотне значення для прийняття законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення.
Прокурор вважає, що всі докази у кримінальному провадженні зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства та у своїй сукупності підтверджують причетність до вчинення вказаних злочинів саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Підтвердженням того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 діяли спільно з єдиним умислом є те, що обвинувачені були знайомі з ОСОБА_13 , після вчинення вбивства разом продали його автомобіль, що підтвердили свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , крім того, користувалися по черзі мобільними телефонами ОСОБА_13 .
Вказує, що вина обвинувачених також підтверджується витягом з роздруківки вхідних та вихідних дзвінків по абонентському номеру НОМЕР_4 , що належав потерпілому, аналітичною довідкою УОТЗ УМВС України в Житомирській області по проведенню перевірки роздруківки мобільного терміналу НОМЕР_8 , що належав ОСОБА_8 , роздруківкою мобільного терміналу НОМЕР_9 , що належав ОСОБА_13 , показами свідка ОСОБА_18 . Також зазначає, що відповідно до наданих в суді стороною обвинувачення роздруківок вхідних та вихідних дзвінків по абонентському номеру НОМЕР_10 встановлено, що в період з 20.04.2012 по 22.04.2012 року з`єднання відбувались, а саме ОСОБА_13 спілкувався з вказаного номера з ОСОБА_9 та ОСОБА_15 до та в день вчинення злочину.
Вказав, що згідно протоколу огляду місця події від 23.04.2012 року труп виявлено саме цього дня. Враховуючи телефонні дзвінки, досудове розслідування дійшло до висновку про дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На думку апелянта, визнання судом неналежним доказом протоколів впізнання від 22.01.2014 року, під час яких свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 впізнали обвинувачених як осіб, які продали автомобіль, є безпідставним, оскільки стороною обвинувачення під час судового розгляду надано суду 4 протоколи пред`явлення особи для впізнання, згідно яких вказані свідки кожен окремо впізнали ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинувачених та їх захисників проти скарги, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Як видно з матеріалів провадження, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , сторона обвинувачення заявила клопотання, наряду із дослідженням інших доказів, допитати свідка ОСОБА_15 , яка була знайомою загиблого ОСОБА_13 і до якої, в день смерті їхав потерпілий. Однак, суд першої інстанції, задовольнивши дане клопотання сторони обвинувачення, свідка ОСОБА_15 не допитав. Апеляційний суд погоджується із апелянтом, що показання даного свідка можуть мати істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення. В підтвердження цього є показання потерпілої ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_20 , які показали, що ОСОБА_13 тривалий час підтримував дружні стосунки з ОСОБА_15 і остання повідомила ОСОБА_20 , що 21.04.2012 року ОСОБА_21 востаннє з нею спілкувався по мобільному телефону і повідомив, що їде до неї та його везе хлопець на ім`я « ОСОБА_22 ». Проте потерпілий в той день до неї не приїхав і зв`язок з ним пропав.
Таким чином суд першої інстанції допустився неповноти судового розгляду, що є підставою для скасування судового рішення в суді апеляційної інстанції. Разом з тим, апеляційний суд не взмозі виправити дану неповноту та допитати важливого свідка, оскільки не може давати оцінку доказам, які не були досліджені судом першої інстанції і які не були оцінені місцевим судом в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного судового рішення.
Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнано судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Однак, ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону в повній мірі не виконав, оскільки висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, не містить належного аналізу доказів спростованого обвинувачення.
Так, поза увагою суду залишилися показання свідка обвинувачення ОСОБА_23 , який суду показав, що ОСОБА_24 та обвинувачені перебували разом та розпивали спиртні напої, хоча ОСОБА_25 та ОСОБА_26 в суді стверджували, що ніколи не були знайомі з потерпілим. Проте суд не дав оцінки показам даного свідка, а у вироку зазначив, що показання обвинувачених доказами обвинувачення не спростовуються.
Крім того, суд визнав неналежними доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання від 22.01.2014 року, згідно яких свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 впізнали ОСОБА_8 та ОСОБА_26 , як осіб, які на початку літа 2012 року продали їм автомобіль марки ВАЗ-2106, належний потерпілому ОСОБА_21 , оскільки суд вважає, що вказані докази отримані з порушенням права обвинувачених на захист, без залучення захисника.
Однак, визнаючи дані докази неналежними з вищезазначених підстав, суд не встановив статусу обвинувачених на момент проведення даної слідчої дії в цьому провадженні і не взяв до уваги, що відповідно до положень ч.1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. Крім того, відсутні і дані про вимоги обвинувачених надати їм захисника при проведені даних слідчих дій.
Також, дослідивши докази на підтвердження алібі обвинувачених, наданих стороною захисту, а саме, допитавши свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , дослідивши довідки Дубовомахаринецької та Хотівської сільських рад, суд не дав їм взагалі ніякої оцінки, а лише обмежився їх переліком та тим, що надані докази не спростовані доказами, наданими стороною обвинувачення. Тобто, мотивуючи свій висновок, суд допустив вибірковий підхід до оцінки доказів.
За таких обставин, вирок місцевого суду не може бути визнаний законним та обґрунтованим, тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
При новому розгляді суду необхідно врахувати порушення вимог кримінального процесуального закону, які зазначені в даній ухвалі апеляційного суду, а також перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі.
При цьому, враховуючи, що в Ружинському районному суді Житомирської області неможливо утворити колегію суддів для розгляду даного кримінального провадження, то апеляційний суд визначає підсудність даного провадження і направляє справу до іншого суду для розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Направити кримінальне провадження за № 0000254 щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до Андрушівського районного суду Житомирської області для розгляду.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді: