Справа №460/41/16-к
Провадження №1кп-460/196/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.03.2016 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велимче Ратнівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , військове звання солдат, раніше не судимого;
в скоєнні злочину, передбаченого ст.408 ч.1 КК України,-
обвинувачений ОСОБА_4 , який з 29.11.2013 року проходив військову службу за контрактом та перебував на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ) в АДРЕСА_2 , в денний час 23 грудня 2014 року самовільно залишив місце служби і розташування військової частини та вибув до свого місця проживання в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд. В денний час 10 березня 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно повернувся в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де про своє прибуття повідомив командування та приступив до виконання своїх службових обов`язків несення військової служби. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.407 ч.3 КК України.
Під час судового розгляду свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.408 ч.1 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав частково та по суті обвинувачення показав, що до підписання контракту він проживав в АДРЕСА_1 . 29.11.2013 року він уклав контракт та став проходити військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . В квітні 2014 року в складі військового підрозділу він був направлений в зону проведення антитерористичної операції в Луганську області. На почастку вересня 2014 року їх батальйон повернувся в м.Яворів, де йому була надана відпустка. Після відпустки він повернувся в частину, де продовжував виконувати свої обов`язки військової служби. 23 грудня 2014 року по телефону його повідомили, що захворіла сестра, після чого він самовільно залишив частину і повернувся додому. Після Нового року він злякався повертатися назад на службу і залишився вдома. В кінці грудня 2015 року його викликали у військову прокуратуру, а 10 березня 2016 року він повернувся на військову службу і
продовжує виконувати обов`язки військової служби за контрактом. В скоєному він розкаюється, просить суворо його не наказувати.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість в скоєнні злочину стверджується наступними доказами по справі.
Письмовим повідомленням тво командира Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 04.02.2015 року про виявлення 23.12.2014 року факту відсутності на військовій службі військовослужбовця солдата ОСОБА_4 /а.к.п.2/
Витягом з наказу тво командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №284 від 29.11.2013 року про призначення на посаду солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 /а.к.п.13/
Фактом повернення 10.03.2016 року обвинуваченого ОСОБА_4 на військовуи службу в розташування Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Оцінюючи докази по даній справі, які були досліджені та перевірені в судовому засіданні, в їх сукупності, враховуючи ті обставини, що під час судового розгляду не доведено умислу обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні дезертирства, тобто в самовільному залишенні військової служби та військової частини з метою ухилитися від військової служби. Разом з тим в судовому засіданні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні з 23.12.2014 року військової частини та військової служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ст.408 ч.1 КК України на ст.407 ч.3 КК України.
Обставиними, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність заподіяної шкоди, скоєння злочину внаслідок збігу обставин в державі під час проходження військової служби, приймав участь в проведенні антитерористичної операції. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом не встановлено.
З врахуванням вищенаведених обставин справи та особи обвинуваченого, встановлених обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, його відношення до скоєного злочину, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та попередження скоєння нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкцій частини статті доведеного злочину у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, та обрати покарання за ст.407 ч.3 КК України у виді 03/три/ роки позбавлення волі.
На підставі з ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 01/один/ рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: