АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2016 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря
судових засідань ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 08.02.2016 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , маючого на утриманні двох малолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 червня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_7 , потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -
В С ТА Н О В И Л А:
На вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 червня 2016 року обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.
Згідно вироку суду І інстанції, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 відраховано з моменту його затримання, тобто з 17 години 30 хвилин 08 лютого 2016 року.
Провадження № 11-кп/794/303/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач: ОСОБА_1
Зараховано ОСОБА_5 , відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання строк досудового тримання під вартою з 17 години 30 хвилин 08 лютого 2016 року до часу набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 35620 (тридцять п`ять тисяч шістсот двадцять) гривень в рахунок відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди, пов`язаної з похованням покійного потерпілого та 500000 (п`ятсот тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданою смертю потерпілого.
Вирішено питання пов`язане з речовими доказами у кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі порушує питання про скасування вироку районного суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що умислу на вчинення даного злочину у нього не було, від його трьох ударів (з яких два через руки) потерпілий ОСОБА_11 не міг померти. Вважає, що після нього хтось побив потерпілого до смерті. Зазначає, що суд упереджено підійшов до доказів, які доводять його невинуватість, а вирок побудований на показах потерпілого, свідків, які не були очевидцями події, та висновків судово-медичних експертиз про причину смерті потерпілого ОСОБА_12 .
Крім цього, суд першої інстанції, визначаючи його винним у скоєнні тяжкого злочину, не врахував, як пом`якшуючу обставину неправомірну поведінку самого потерпілого ОСОБА_12 , який перший наніс обвинуваченому удар кулаком в обличчя і своїми діями спровокував його на удари у відповідь.
Із змісту доповнень, які надішли від обвинуваченого до його апеляційної скарги, крім вище вказаного, вбачається, що районним судом не було враховано те, що у обвинуваченого на утриманні є двоє неповнолітніх дітей та старенька бабуся, а також те, що судимість його погашена.
Інших апеляційних скарг від учасників судового розгляду не надходило.
Як зазначив районний суд у своєму вироку та що перевірено апеляційним судом, ОСОБА_5 07 лютого 2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи в с. Клішківці Хотинського району Чернівецької області на території місцевого ринку, будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з непрямим умислом, на підставі раптово виниклих неприязних стосунків, з потерпілим ОСОБА_12 , завдав останньому не менше трьох ударів кулаками рук по голові, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: саден на лобній ділянці зліва, у кількості 2-х, крововиливу у м`які тканини волосяної частини голови з боку внутрішньої її поверхні: на лобній ділянці справа, на лобній ділянці зліва, субарахноїдальних крововиливів міжпівкульної поверхні лобно-тімяних долей головного мозку справа; лобної долі головного мозку зліва, субдурального крововиливу в ділянці лівих лобно-тімяних долей головного мозку та забою лівої лобної долі головного мозку, які
є тяжкими тілесними ушкодженнями, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 в період з 20 по 24 годину 07.02.2016 року
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та доповнення до неї, та просили її задовольнити, посилаючись на обставини в ній зазначені, міркування прокурора та потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вважають, що вирок суду, як законний, слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану - без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі та в доповненнях до неї доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, за викладених у вироку обставин, ґрунтується на доказах, одержаних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом, і він є обґрунтованим.

В судовому засіданні як у суді першої так і апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому визнав частково, вказавши, що дійсно завдав ударів покійному потерпілому, однак наміру вбивати його не мав і вважає, що смерть потерпілого не могла настати від його ударів. Він щиро жалкує та просив вибачення у потерпілих.
Крім цього, з показів обвинуваченого вбачається, що приблизно о 20 годині між ним та потерпілим ОСОБА_12 виникла суперечка на ринку в селі Клішківці Хотинського району Чернівецької області через дзвінки на мобільний телефон покійного потерпілого. Під час даної суперечки обвинувачений ОСОБА_5 завдав удари по обличчю потерпілого ОСОБА_12 , в тому числі бив по його руках, якими той прикривав обличчя.
Дані показання узгоджуються з висновками експертів, згідно з якими: тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті потерпілого ОСОБА_12 були виявлені на лобній ділянці зліва, у волосяній частині голови з боку внутрішньої її поверхні: на лобній ділянці справа, на лобній ділянці зліва, міжпівкульній поверхні лобно-тімяних долей головного мозку справа; лобної долі головного мозку зліва, в ділянці лівих лобно-тімяних долей головного мозку, в лівій лобній долі головного мозку. Зазначені тілесні ушкодження, виникли відносно незадовго до моменту настання смерті, одне вслід за одним, від не менше як одноразової травмуючої дії тупого твердого предмету. А смерть ОСОБА_12 настала в проміжку між 20 та 24 годинами 07.02.2016 року від набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення закритої внутрішньочерепної травми з забоєм речовини головного мозку та розвитком субдурального та субарахноїдальних крововиливів.
Крім того, з листа приватного акціонерного товариства «МТС Україна» від 22.06.2016 року № GD/KI/16/8594, вбачається, що остання розмова з мобільного телефону покійного потерпілого ОСОБА_12 тривалістю 303

секунди відбулася о 19 годині 37 хвилин.
Також експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердив, що вказані вище тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті потерпілого ОСОБА_12 могли виникнути навіть від одноразової травмуючої дії кулака руки.
Разом з тим, зі змісту висновків експерта № 392, 393, від 25.03.2016 року вбачається, що кров від трупа ОСОБА_12 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти В. кров обвинуваченого ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти А та анти- В. В плямах та помарках бурого кольору на парі калош, куртці, виданих добровільно дружиною обвинуваченого при огляді будинку останнього знайдено кров людини та виявлено антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) з групою крові О, наприклад від ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , а у випадку змішування крові від цих осіб одночасно (т.1, а.к.п. 157-160, т. 2, а.к.п. 63-66).
Не зважаючи на часткове визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів.

Факт перебування ОСОБА_5 разом із потерпілим ОСОБА_12 07.02.2016 року у вечірній час на території ринку в селі Клішківці Хотинського району Чернівецької області підтверджується показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Так, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , будучи допитані в судовому засіданні в районному суді, надали покази про те, що ОСОБА_5 07.02.2016 року приходив до них додому з потерпілим ОСОБА_16 . Вони поговорили з ОСОБА_15 в проміжку між 16 та 17 годинами і потім пішли на територію ринку.
Свої покази свідки надали районному суду, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, а тому підстав сумніватися у правдивості таких показів у колегії суддів немає.
Оскільки вказані показання та письмові докази не суперечать один одному, є чіткими, послідовними й такими, що взаємодоповнюють один одного, то, на думку колегії суддів, були вірно покладені в основу обвинувального вироку.

Будь - яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Пояснення обвинуваченого про те, що він наміру вбивати потерпілого не мав і, що смерть потерпілого не могла настати від його ударів, не знайшли свого підтвердження ні в суді першої ані в суді апеляційної інстанції та більш того спростовуються вищенаведеним, оскільки як вбачається із висновку експерта смерть потерпілого ОСОБА_12 настала від не менше, як одноразової травмуючої дії тупого твердого предмету, тобто для настання смерті потерпілого ОСОБА_12 достатньо було одного травмуючого удару кулака руки.
Аналізуючи зазначені докази, колегія суддів вважає, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_5 виразилися в заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_12 , внаслідок якого настала смерть останнього, а часткове невизнання вини обвинуваченого у вчиненому є
обраним способом захисту, з метою уникнення ним від кримінальної відповідальності.
Надуманими є і посилання автора апеляційної скарги про перевірку невстановлених слідством сірників та окурків, які були наявні на ринку, оскільки на території ринку щоденно перебуває маса відвідувачів, споживачів.
Кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 121 КК України є
умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Об`єктом злочину є здоров`я особи.
Суб`єктом злочину є осудна особа, яка досягла 14-річного віку.
Об`єктивну сторону злочину утворюють: 1) діяння (дія або бездіяльність); 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причинний зв`язок між зазначеними діянням і наслідками.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом.
За таких обставин районний суд прийшов до вірного висновку про наявність складу злочину в діях обвинуваченого ОСОБА_5 та обґрунтовано визнав те, що останній спричинив потерпілому ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого і такі його дії вірно кваліфікував за ч. 2 ст. 121 КК України.
Аналізуючи вирок районного суду в частині призначення ОСОБА_5 покарання, колегія суддів вважає, що твердження обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання є необґрунтованими.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 районний суд, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

Суд вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що воно відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, раніше не одноразово притягувався до кримінальної відповідальності, особу винного, що він позитивно характеризуються, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Як обставини, що пом`якшують покарання районним судом враховано публічне вибачення обвинуваченого перед потерпілими та активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною що обтяжує покарання враховано те, що кримінальне правопорушення вчинене в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі зазначеного районний суд дійшов висновку що покарання слід призначити у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім того, при призначенні міри покарання були враховані і ті обставини, на які посилається автор апеляційної скарги, а зазначене в доповненнях до

апеляційної скарги останнього про те, що у нього на утриманні перебуває бабуся, яка є пенсіонером, не дає підстав для пом`якшення покарання.

Призначене судом першої інстанції реальне покарання, у виді позбавлення волі на строк сім років, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, рішення про розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд першої інстанції прийняв з урахуванням принципу розумності, виваженості та справедливості і які, на думку колегії суддів, є реальним, і учасниками кримінального провадження не оспорюється.

Оскільки висновки суду першої інстанції відповідно до норм ст. 94 КПК України ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто відповідає вимогам ст. 370 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування або зміни.

З врахуванням встановленого, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 416 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу, з доповненнями, обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 засудженого за ч. 2 ст. 121 КК України без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
копія вірна: суддя