Справа № 367/2039/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/552/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 19.05.2016

УХВАЛА
Іменем України
19 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8 було засуджено 29 липня 2011 року Апеляційним судом Київської області, з урахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 13 грудня 2012 року, за ч. 3 ст. 27, п.п. 6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Як зазначено в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, до Ірпінського міського суду Київської області звернулась захисник засудженого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 із клопотанням про заміну вказаному засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш мяке - виправні роботи.

Засуджений, його захисник в судовому засіданні суду першої інстанції вказане вище клопотання підтримали.

Представник БВК №85 не заперечував щодо задоволення зазначеного клопотання.

Прокурор просив відмовити у задоволенні згаданого клопотання.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 березня 2016 року в задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_9 було відмовлено. Вказане рішення суд першої інстанції обґрунтував наступним. Як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення, оскільки не був працевлаштований, байдуже ставиться до праці, характеризується посередньо. Також суду не надано доказів про застосування до ОСОБА_8 ч. 5 ст. 72 КК України, що унеможливлює визначити чи відбув засуджений 2/3 частини призначеного покарання. Крім того, суд вважає, що більш мяке покарання у виді виправних робіт не є достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу суду щодо ОСОБА_8 незаконною через невідповідність її висновків дійсним обставинам справи. Так, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 лютого 2016 року зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання за вироком апеляційного суду Київської області від 29 липня 2011 року щодо ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з моменту затримання 29 квітня 2009 року по день набрання вироком законної сили, тобто 13 грудня 2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Отже загальний строк відбування покарання з 29 квітня 2009 року по день звернення до Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш мяким складає 10 років 5 місяців 11 днів, тобто понад 2/3 строку покарання. Твердження в ухвалі, що за період перебування в установі засуджений характеризується посередньо не відповідають дійсності і спростовуються наступним. Судом першої інстанції не враховано, що саме у зв`язку із зразковою поведінкою ОСОБА_8 було переведено з Житомирської установи виконання покарань №8 до Бучанської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області №85. Судом не вірно проаналізовано зміст характеристики на засудженого, зокрема не враховано: за час попереднього ув`язнення засуджений ОСОБА_8 порушень вимог режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, з 29.03.2013 р. по 27.09.2015 р. відбував покарання в Житомирській установі відбування покарань №8, був працевлаштований, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення, за час відбування покарання режим відбування не порушував, заходи заохочувальних норм не застосовувалися у зв`язку з незначним перебуванням в установі, на заходи виховного, організаційного, психологічного та профілактичного характеру, які спрямовані на повернення до самостійного, загальноприйнятного, суспільно-нормального життя, що провадяться на відділенні СПС реагує, належні висновки робить, в колективі серед засуджених вживається, неконфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими позитивної спрямованості, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, утримує в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд, подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, а саме фізкультура і спорт, соціальні зв`язки з рідними та близькими підтримує. Твердження суду першої інстанції про те, що суду не надано доказів про застосування до ОСОБА_8 ч. 5 ст. 72 КК України, що унеможливлює визначити чи відбув засуджений 2/3 частини призначеного покарання є безпідставними і спростовується наступними доказами. Як в клопотанні захисника, так і в характеристиці засудженого чітко вказано, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03.02.2016 року зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання за вироком апеляційного суду Київської області від 29.07.2011 року строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з моменту затримання 29.04.2009 року по день набрання вироком законної сили по 13.12.2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В характеристиці засудженого від 23.03.2016 року зазначено, що застосуванню ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш мяким підлягав з 15.09.2015 року. Під час судового розгляду жоден із учасників судового процесу не ставив під сумнів існування і чинність ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 03.02.2016 року. Апелянт також зазначає, що висновок суду про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш мяким, а на даних за весь час відбування покарання або при наймі протягом значної частини цього строку, що було порушено судом першої інстанції під час розгляду клопотання захисника. Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки довідці про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого від 23.03.2016 року, де зазначено, що заохочення двічі надані ОСОБА_8 за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Суд не врахував, що відбуваючи покарання в Житомирській установі виконання покарань №8 ОСОБА_8 працював постійно. Також судом не враховано, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, гарантоване місце роботи, має на утриманні матір - пенсіонерку, яка потребує постійного стороннього догляду. Матеріали справи містять гарантійний лист, виданий ПП ,,Благовіст нерухомість про забезпечення ОСОБА_8 роботою та оплатою праці за місцем проживання, а трудовий колектив підприємства гарантує всіляку підтримку ОСОБА_8 . Крім того, група депутатів Білоцерківської міської ради також характеризують засудженого лише з позитивної сторони і готові вжити заходів для його ресоціалізації і мають намір залучати його для реалізації суспільних проектів у м. Біла Церква, що також не взято до уваги судом. Також судом при прийнятті рішення не взято до уваги те, що представник колонії, який брав участь в судовому засіданні, не заперечував проти задоволення клопотання, що є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення і підстав для відмови у задоволенні клопотання немає. Дані про поведінку ОСОБА_8 та його особу, обставини відбування покарання останнім, починаючи з попереднього увязнення і до часу розгляду справи, що містяться в матеріалах справи, є беззаперечним доказом того, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш мякого виду покарання. Апелянт просить ухвалу суду щодо ОСОБА_8 скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника задовольнити, замінити засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш мяке, а саме на виправні роботи, контроль за виконанням покарання у виді виправних робіт покласти на КВІ м. Біла Церква, а проведення індивідуально-профілактичної роботи за місцем проживання ОСОБА_8 - на органи Національної поліції.

Заслухавши доповідь-судді доповідача, пояснення: захисника, яка підтримала апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до слідуючого.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вищевказаних вимог суд першої інстанції, на думку колегії суддів, в повній мірі не дотримався.

Так, в обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на те, що з матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою не довів, що він став на шлях виправлення, оскільки не був працевлаштований, байдуже ставиться до праці, характеризується посередньо. Також суд першої інстанції зазначив, що йому не надано доказів про застосування до ОСОБА_8 ч. 5 ст. 72 КК України, що унеможливлює визначити чи відбув засуджений 2/3 частини призначеного покарання. Крім того, суд 1-ї інстанції вважає, що більш мяке покарання у виді виправних робіт не є достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_8 та попередження нових злочинів.

Вивченням наданих матеріалів справи колегією суддів встановлено, що висновки суду першої інстанції, які ним зазначені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи, які містяться в наданих матеріалах.

Так, як вбачається з характеристики, ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 03 лютого 2016 року (а.с. 19, 43-45) до ОСОБА_8 було застасовано ч. 5 ст. 72 КК України та зараховано йому у строк відбуття покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 29 липня 2011 року строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2009 року по 13 грудня 2012 року з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_8 своєю поведінкою не довів, що він став на шлях виправлення, оскільки не був працевлаштований, байдуже ставиться до праці, характеризується посередньо. Однак така аргументація суду першої інстанції протирічить документам, які містяться в матеріалах справи. Так, як вбачається з наданих характеризуючих документів - характеристики та довідки про наявність стягнень та заохочень на ОСОБА_8 , останній, як під час попереднього ув`язнення, так і під час його перебування у БВК №85 порушень вимог режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на заходи виховного, організаційного, психологічного та профілактичного характеру, які спрямовані на повернення до самостійного, загальноприйнятного, суспільно-нормального життя, що провадяться на відділенні СПС реагує, належні висновки робить, в колективі серед засуджених вживається, неконфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими позитивної спрямованості, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, утримує в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд, подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, а саме фізкультура і спорт, соціальні зв`язки з рідними та близькими підтримує. Має два заохочення.

Згідно ст. 82, ч. 1 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш мяким покаранням. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш мяким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 на день подання клопотання відбув 10 років 5 місяців 11 днів, а на день розгляду апеляційної скарги - 10 років 6 місяців 4 дні, тобто 2/3 строку призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 має постійне місце проживання, гарантоване місце роботи, має на утриманні матір - пенсіонерку, яка потребує постійного стороннього догляду. Матеріали справи містять гарантійний лист, виданий ПП ,,Благовіст нерухомість про забезпечення ОСОБА_8 роботою та оплатою праці за місцем проживання, а трудовий колектив підприємства гарантує всіляку підтримку ОСОБА_8 . Крім того, група депутатів Білоцерківської міської ради також характеризують засудженого лише з позитивної сторони і готові вжити заходів для його ресоціалізації і мають намір залучати його для реалізації суспільних проектів у м. Біла Церква.

Про можливість застосування до засудженого ОСОБА_8 ст. 82 КК України не заперечував і представник БВК №85 ОСОБА_10 , який брав участь в суді першої інстанції.

Враховуючи наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що будь-яких заборон для застосування до засудженого ОСОБА_8 ст. 82 КК України немає, а тому приходить до висновку, що покарання у виді виправних робіт з відрахуванням 20% заробітку на користь держави найбільш ефективно сприятиме подальшому виправленню засудженого ОСОБА_8 та досягненню мети, закріпленої у ст. 50 КК України, у зв`язку з чим приходить до висновку про можливість задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції, з ухваленням нової ухвали апеляційного суду, якою невідбуту частину покарання - 4 роки 5 місяців 26 днів, призначеного вироком Апеляційного суду Київської області від 29 липня 2011 року ОСОБА_8 слід замінити на 2 (два) роки виправних робіт з відрахуванням 20 % заробітку на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання захисника про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш мяке - виправні роботи, задовольнити. Не відбуту частину основного покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Київської області 29 липня 2011 року ОСОБА_8 замінити на 2 (два) роки виправних робіт з відрахуванням 20 % заробітку на користь держави.

Головуючий підпис

Судді: підписи