АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №625/89/16-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/2604/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: п.1 ч.2 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України
24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11.10.2016р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суд повернув обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000800 від 15.12.2015р. щодо ОСОБА_8 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.263 КК України прокурору Дергачівської місцевої прокуратури для усунення недоліків, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме протягом 10 (десяти) днів з моменту його отримання.

Приймаючи таке рішення районний суд вказав, що відповідно до приписів ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Оскільки обвинувальний акт не містить сформульованого обвинувачення то він не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищезазначену ухвалу скасувати у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю, а також істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону оскільки обвинувальний акт на його думку відповідає вимогам законодавства та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вислухав доповідь головуючого, заслухавши прокурора, який вважав апеляційні вимоги правомірними, з`ясувавши позицію, захисника та обвинуваченого які заперечували проти апеляційної скарги, дослідивши доводи і перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З матеріалів кримінального провадження (т.3 а.с.180-183) вбачається, що затверджений прокурором обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 дійсно містить ті недоліки на які вказує суд першої інстанції.

Так, у вказаному обвинувальному акті не зазначені мотиви вчинення вбивства, в той час як інкримінується п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Крім того, суд вірно відзначив, що у епізоді з ОСОБА_9 , взагалі не зазначено настання її смерті та відсутні відомості про час і місце нанесення ОСОБА_8 удару ножем цієї потерпілої.

Отже, колегія суддів вважає, що зазначені у рішенні суду недоліки є такими, що не дозволяють відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України визнати обвинувальний акт таким, що відповідає вищезгаданим вимогам.
Поряд з цим, колегія суддів вважає вчасним і згадування судом першої інстанції і ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» яка передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини наведеної у справах: «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р.; «Камасінскі проти Австрії» від 19.12.1989р.; «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 22.03.1999р.; «Матточіа проти Італії» від 25.07.2000р. та інші в яких зазначено, що у тексті п/п«а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню суті «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, а саму цю норму необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищевикладене, колегія судів приходить до висновку, що зазначені в ухвалі суду обставини можна вважати законними підставами для повернення обвинувального акту прокурору тобто суд не допустив порушення встановлені ст.409 КПК України тобто відсутні підстави для скасування рішення, а тому подана апеляція не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11.10.2016р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий

Судді