АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1987/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/139/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - скарга на ухвалу слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

скаржників ОСОБА_7 ,

представників цивільного позивача ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представників цивільного відповідача ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2016 року, -
встановила:
Цією ухвалою задоволено клопотання директора ПП АІР ФРЕШ ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на 6/50 частини будинку побуту в АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ТОВ МРІЯ-2005, зокрема кімнати 1-1, площею 29,7м2 , 1-2 площею 27,3м2 , які знаходяться на першому поверсі будинку побуту, з лівої сторони приміщення, який полягає в забороні відчуження, розпорядження частини приміщення.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представники власника майна ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.09.2016 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.
Вважають вказану ухвалу незаконною, необгрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України та підлягає скасуванню з наступних підстав: слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та співрозмірність обмеження права власності; розгляд клопотання слідчого про арешт майна проведено за відсутності власника майна; накладено арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, думку представників цивільного відповідача ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представників цивільного позивача ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, який вважає накладений арешт на майно передчасним, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, 31 серпня 2016 року ПП АІР ФРЕШ звернулося з цивільним позовом до ОСОБА_11 та ТОВ Мрія-2005 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000389 від 31 серпня 2013 року.
15 вересня 2016 року директор ПП АІР ФРЕШ ОСОБА_8 звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області із клопотанням про арешт майна та з метою забезпечення цивільного позову просить накласти арешт на 6/50 частини будинку побуту в АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ТОВ МРІЯ-2005, зокрема кімнати 1-1, площею 29,7м2 , 1-2 площею 27,3м2 , які знаходяться на першому поверсі будинку побуту, з лівої сторони приміщення.
20.09.2016 року ухвалою слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області клопотання директора ПП АІР ФРЕШ ОСОБА_8 задоволено та накладено арешт на вказане нерухоме майно.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Задовольняючи вказане клопотання директора ПП АІР ФРЕШ про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення цивільного позивача директора ПП АІР ФРЕШ ОСОБА_8 , думку прокурора, та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на вказане нерухоме майно.
За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до пункту 4 частини 2 та частини 6, вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) та накладається на майно юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, за наявності обгрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Під час розгляду клопотання цивільного позивача ПП АІР ФРЕШ слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке представник цивільного позивача просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.170 КПК України, та може бути використано з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено, що майно про яке зазначено в клопотанні, є майном юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а саме ТзОВ Мрія-2005, засновниками якого є ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а розмір цивільного позову є обгрунтованим, становить 22 900 гривень, та є співмірним вартості майна, яке належить арештувати, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання цивільного позивача ПП АІР ФРЕШ та накладення арешту на майно.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби забезпечення цивільного позову виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання можливості його відчуження, що може перешкодити забезпеченню цивільного позову, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Доводи , про те, що вони не є підозрюваними чи обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, а тому арешт накладено незаконно, є безпідставними та не грунтуються на вимогах Закону.
Відносно доводів прокурора та представників цивільного відповідача ТзОВ Мрія - 2205, про передчасність заявленого клопотання директором ПП АІР ФРЕШ про накладення арешту на майно, то колегія суддів дані доводи вважає необгрунтованими, оскільки з моменту пред`явлення в кримінальному провадженні цивільного позову юридичною чи фізичною особою, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, вона є цивільним позивачем у кримінальному провадженні (ст.61 КПК України) та у відповідності до ст.170 КПК України має право заявляти клопотання про арешт майна, для забезпечення цивільного позову, незалежно від стадії досудового розслідування.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитись на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
Разом з тим, колегія вважає що слідчим суддею в резолютивній частині ухвали не обгрунтовано застосовано обмеження в частині розпорядження майном, на яке накладено арешт.
Тому колегія вважає за необхідне винести нову ухвалу.
Керуючись ст.ст. 170,173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
Ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_11 -задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання директора ПП.АІР ФРЕШ ОСОБА_8 про накладення арешту на майно скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання ПП Аір Фреш - задовольнити частково.
Накласти арешт на 6/50 частини будинку побуту в АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ТзОВ Мрія-2005 зокрема: кімнату 1.1 площею 29,7кв.м.; кімнату 1.2 площею 27.3кв.м., які знаходяться на першому поверсі будинку побуту, з лівої сторони приміщення, шляхом заборони відчуження вказаного майна.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2