АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11 кп /796/1594/2016 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 358, ч.4, КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2016 рокуколегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6 ,захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000459 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358; ч.4 ст. 358 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 2 серпня 2016 року, якою обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повернуто прокуророві, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 2 серпня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000459 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358; ч.4 ст. 358 КК України повернуто прокуророві для виконання вимог ст.ст. 291, 293 КПК України.

На обґрунтування суд послався на наявні протиріччя які містяться у формулюванні обвинувачення. Так, відповідно до обвинувального акту потерпілим від кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_7 , є ОСОБА_10 , однак обвинувальний акт не містить жодних даних про те, яка саме шкода йому завдана та в чому вона полягає.

Також із обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 підробила два примірники декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що свідчить про повторність її дій, проте правова кваліфікація за цими двома епізодами вказана за ч. 1 ст. 358 КК України.

Суд першої інстанції також наголошує, що аналогічні підстави для повернення обвинувального акту прокурору були викладені в ухвалах Святошинського районного суду міста Києва від 18.02.2016 та 20.05.2016, однак виявлені недоліки усунуто не було.

На цих підставах суд і прийшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокуророві для усунення недоліків.

Крім того, суд зауважив відсутність у наданих прокурором матеріалах розписки захисника адвоката ОСОБА_8 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Не погодившись зі вказаним рішенням, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначає наступне.

В обвинувальному акті містяться посилання на спосіб вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме зазначено, що остання вчинила підроблення документів для подальшої державної реєстрації документу та використала його в судовому засіданні по цивільній справі про поділ майна подружжя, визнання права власності на добудову житлового будинку.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Ці вимоги, як вважає прокурор, в обвинувальному акту дотримані. Оскільки ж досудове розслідування по вказаному кримінальному правопорушенні закінчено у відповідності до ст. 290 КПК України, а такий інститут як проведення додаткового досудового розслідування у чинному КПК відсутній, остільки вносити будь-які зміни до формулювання обставин кримінального провадження, обвинувачення, юридичної кваліфікації по їх суті, як вимагає суд першої інстанції, прокурор не має повноважень.

Підсумовуючи доводи апеляційної скарги прокурор вважає, що суд вдався до надання юридичної оцінки дій обвинуваченої та фактично оспорює кваліфікацію дій ОСОБА_7 без дослідження доказів безпосередньо в судовому засіданні як це вимагає положення ст. 23 КПК України.

На цих підставах прокурор просить скасувати оскаржену ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Заслухавши доповідь судді, виступи прокурора на підтримку апеляційних вимог, а захисника адвоката ОСОБА_8 проти їх задоволення, провівши судові дебати, колегія суддів визнає наступне.

Ст. 291 КПК України прямо передбачає, що обвинувальний акт має містити, крім іншого, виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону з посиланнями на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, конструкція цієї правової норми така, що не зобов`язує прокурора викладати фактичні обставини кримінального правопорушення, які він не вважає встановленими, хоча б суд визнав, що такі обставини вказувати слід було б; не покладає на прокурора обов`язків уникати будь-яких, дійсних чи гаданих, суперечностей, неповноти чи неточностей у цьому викладі, пристосовувати згаданий виклад фактичних обставин до вимог загальної чи спеціальної частини КК України щодо ознак складу кримінального правопорушення, які висуваються в правових нормах.

П. 3 ч.3 ст. 314 КПК України дійсно надає право суду у підготовчому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Однак, оскільки вимоги до змісту обвинувального акту у цьому кодексі викладені саме в ст. 291 КПК України, а, як вище було вказано, вони вказують лише на необхідність викласти фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважає встановленими прокурор, надати правову кваліфікацію та сформулювати обвинувачення, і, як видно з тексту обвинувального акту, ці вимоги прокурор виконав, остільки вимоги суду першої інстанції щодо усунення будь-яких дійсних чи гаданих суперечностей, посилання на невідповідність фактичних обставин, як вони викладені, наданій правовій кваліфікації, не ґрунтуються на згаданій кримінальній процесуальній нормі, а тому в цій частині міркування апелянта правильні.

Вірне і його зауваження про те, що надаючи на цій стадії судового провадження будь-які оцінки викладеним в обвинувальному акті відомостям, в тому числі і в частині наявності суперечностей, невідповідностей викладу фактичних обставин кримінального правопорушення наданій правовій кваліфікації, відсутності вказівок на спричинену кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду потерпілому тощо є виходом за межі компетенції суду, бо такі оцінки можуть бути надані лише після дослідження наданих доказів за результатами судового розгляду у рішенні по суті кримінального провадження.

До того ж, конструкція ч. ч. 1 та 4 ст. 358 КК України така, що передбачає кримінальну відповідальність за згадані в цих правових нормах дії без вказівок на спричинення будь-якої шкоди конкретним фізичним чи юридичним особам, отже і в цій частині доводи суд першої інстанції надумані.

Посилання суду на відсутність у наданих прокурором матеріалах розписки захисника адвоката ОСОБА_8 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування також суперечать положенням ст. 291 КПК України, бо ч. 4 цієї правової норми, крім інших додатків до обвинувального акту вимагає наявності такої розписки від підозрюваного, але не від його захисника.

Отже, і в цій частині апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Таким чином, судова колегія визнає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, оскаржену ним ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 2 серпня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000459 відносно ОСОБА_7 повернуто прокуророві задовольнити.

Вказану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: