Провадження № 1-кп/369/22/16
В И Р О К
іменем України
22.06.16 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002867 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Линовиця Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працюючого, проживаючого у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком від 07.08.2014 року Первомайського районного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

встановив:
Згідно обвинувального акту 04.08.2015 року близько 3 години ОСОБА_5 , будучи раніше судимим вироком Первомайського районного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України від 07.08.2014 року до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, проникли, перелізши через паркан на охоронювану територію «Київської механізованої бази» ТСО України, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 1, та, скориставшись відсутністю охоронця та сторонніх осіб поблизу, підійшли до припаркованого пасажирського автобусу класу «D» марки «ПАЗ 4234», 2007 р. випуску, д/н НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Трас Групп» на праві користування за довіреністю № 3560 від 18.11.2013 року. Перебуваючи на охоронюваній території, ОСОБА_5 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, скориставшись відсутністю поблизу власника та сторонніх осіб, підійшли до пасажирського автобуса класу «D» марки «ПАЗ 4234», д/н НОМЕР_1 , де особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом вдавлення руками передніх пасажирських розсувних дверей в бік, відчинила їх, після чого ОСОБА_5 , керуючись єдиним умислом з вищевказаною особою, з салону зазначеного автобусу повторно таємно викрав автомобільну магнітолу марки «Піонер» (DEH 3950МР) вартістю 882 грн.
Крім того, згідно обвинувального висновку 04.08.2015 року близько 4 години ОСОБА_5 , будучи раніше судимим вироком від 07.08.2014 року Первомайського районного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, маючи прямий умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до приміщення охорони території «Київської механізованої бази» ТСО України, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 1, де шляхом обману переконав охоронця ОСОБА_6 , що він є водієм пасажирського автобусу та пройшов на територію «Київської механізованої бази» ТСО України, де, скориставшись відсутність власника та сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через відчинені двері проник до салону пасажирського автобусу класу «D» марки «РУТА-23» жовтого кольору, 2011 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова № НОМЕР_3 , який належить ТОВ «ТрансГрупп» на праві користування за довіреністю № НАВ 992727 від 02.10.2014 року, та за допомогою наявного в замку запалювання ключа ОСОБА_5 запустив двигун та рушив з місця і виїхав за територію «Київської механізованої бази» ТСО України, ти самим повторно незаконно заволодів пасажирським автобусом класу «D» марки «РУТА-23» жовтого кольору, 2011 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова № НОМЕР_3 , ринкова вартість якого, згідно висновку експерта № 5-04/83 від 21.09.2015 року станом на 14.08.2015 року могла становити 268480,33 грн. В подальшому, вказаним автобусом ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ТрансГруп» матеріальної шкоди на суму 268480,33 грн.

Судом встановлено, що 04.08.2015 року близько 4 години ОСОБА_5 , будучи раніше судимим вироком від 07.08.2014 року Первомайського районного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, маючи прямий умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, підійшов до приміщення охорони території «Київської механізованої бази» ТСО України, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 1, де шляхом обману переконав охоронця ОСОБА_6 , що він є водієм пасажирського автобусу та пройшов на територію «Київської механізованої бази» ТСО України, де, скориставшись відсутність власника та сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через відчинені двері проник до салону пасажирського автобусу класу «D» марки «РУТА-23» жовтого кольору, 2011 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова № НОМЕР_3 , який належить ТОВ «Транс Групп» на праві користування за довіреністю № НАВ 992727 від 02.10.2014 року, та за допомогою наявного в замку запалювання ключа ОСОБА_5 запустив двигун та рушив з місця і виїхав за територію «Київської механізованої бази» ТСО України, ти самим повторно незаконно заволодів пасажирським автобусом класу «D» марки «РУТА-23» жовтого кольору, 2011 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова № НОМЕР_3 , вказаним автобусом ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ТрансГруп» матеріальної шкоди на суму 5000 грн.

Також судом встановлено, що 08 серпня 2015 року, ОСОБА_5 , знаючи, що автомагнітола CD MP3 PIONEER DEH-3950MP, одержане злочинним шляхом, о 18.22 заклав її, тобто збув, у відділення ПТ «Ломбард Скарбниця» в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Петропавлівській, 14, за що отримав грошові кошти, якими розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 дав показання, що близько двох років він приїхав на заробітки до Києво-Святошинськго району Київської області, поселився у гуртожитку на Чайці. ОСОБА_7 жив по сусідству. 03.08.2015 року близько 22-22.30 він зустрів біля магазину поблизу будинку ОСОБА_8 та його дружину, які були на підпитку. ОСОБА_8 почав з ним розмову з приводу конфліктної ситуації, яка мала місце за тиждень до того, - ОСОБА_8 обікрав кімнату, в якій проживав ОСОБА_9 (викрав 400 доларів та 2000 грн.), проте ОСОБА_8 просив не писати заяву до правоохоронних органів, тому ОСОБА_9 і не написав, сподіваючись, що ОСОБА_8 поверне кошти у добровільному порядку. Деякий час вони розмовляли, проте ОСОБА_8 почав затівати конфлікт, тому ОСОБА_9 пішов додому. Тривалий час ОСОБА_8 телефонував, але ОСОБА_9 не брав трубку. Потім відповів на телефонний дзвінок, в якому ОСОБА_8 сказав, щоб ОСОБА_9 вийшов на вулицю, бо, в інакшому випадку, ОСОБА_8 прийде до нього додому та погрожував конфліктом за місцем проживання. ОСОБА_9 вийшов на вулицю. Навпроти будинку стояв мікроавтобус, біля якого був ОСОБА_8 , який запропонував поїхати разом з ним на заправку за пивом, сказавши, що « ОСОБА_10 йому дозволяє». ОСОБА_9 погодився та поїхав разом з ОСОБА_8 , дорогою, коли вони проїхали заправку, не зупинившись, ОСОБА_9 спитав, куди вони їдуть, на що ОСОБА_8 відповів, що йому потрібно сховати мікроавтобус, і тільки тоді ОСОБА_9 здогадався, що мікроавтобус викрадений. Дідик вмовляв ОСОБА_8 повернути автобус на місце його стоянки, проте ОСОБА_8 не погоджувався та продовжував рух. Коли вони вже повертись в с. Чайки, ОСОБА_9 вийшов біля гуртожитку, а ОСОБА_8 поїхав далі та десь покинув маршрутний автобус. Додому ОСОБА_9 повернувся на ранок 04.08.2015 року. Наступного дня він зустрів ОСОБА_8 та його дружину біля гуртожитку та вони попросили підвезти їх у місто. Дорогою ОСОБА_8 питав у своєї дружини, чи вона взяла з собою паспорт, але паспорт дружина ОСОБА_8 забула вдома. З`ясувавши це ОСОБА_8 попросив ОСОБА_9 здати в ломбард автомобільну магнітолу, на що ОСОБА_9 погодився. Про те, звідки у ОСОБА_8 ця магнітола, ОСОБА_9 не питав, проте припускав, що вона може бути краденою Гроші, які він отримав в ломбарді, віддав ОСОБА_8 . Через декілька днів ОСОБА_9 затримали, також затримали ОСОБА_8 . В райвідділі він мав розмову з ОСОБА_8 , який погрожував йому несприятливими наслідками у разі, якщо ОСОБА_9 не візьме вину на себе, натякаючи на те, що у ОСОБА_9 залишились дружина та дитина. Побоюючись за життя своєї родини ОСОБА_9 дав покази, що саме він вчинив крадіжку автомагнітоли та викрав маршрутний автобус. Під час проведення слідчого експерименту слідча, яка проводила його, спочатку поводила ОСОБА_9 по території автобази та показала, де що знаходиться та як потрібно розказувати, відеозапис слідчого експерименту здійснювався на мобільний телефон, а не відеокамеру, як це вказано у протоколі, сам слідчий експеримент переривався, слідча зупиняла відезйомку та пояснювала ОСОБА_9 , що він говорить не так. Вважав себе не винуватим. В останньому слові просив його суворо не карати, врахувати невиліковну хворобу всієї його сім`ї.

Представник потерпілого ТОВ «Транс Груп» ОСОБА_11 06.10.2015 року подав заяву, в якій просив проводити судові засідання у кримінальному провадженні у його відсутність (том 1 а.с. 23). 15.06.2016 року ТОВ «Транс Груп» подало заяву, в якій зазначило, що витрати, яких ТОВ «Транс Групп» зазнало у зв`язку з пошкодженням мікроавтобусу «РУТА», д/н НОМЕР_2 , і які мали місце в результаті його незаконного заволодіння, в тому числі витрати, пов`язані з відновленням пошкодженого транспортного засобу та порушеного права потерпілого склали 5000 грн., і є завданими потерпілому реальними збитками, 15.06.2016 року були відшкодовані у добровільному порядку ОСОБА_12 , у зв`язку з чим ТОВ «Транс Групп» претензій до ОСОБА_5 не має та просить винних осіб суворо не карати (том 1 а.с. 250).

Дружина обвинуваченого ОСОБА_13 суду повідомила, що під час досудового розслідування у даній кримінальній справі її допитував слідчий, який приїхав до них додому в с. Чайки разом з ОСОБА_14 наприкінці серпня 2014 року, коли її чоловік був затриманий в той час, коли вона з червня 2014 року до кінця серпня 2014 року перебувала у матері у м. Первомайськ. Про затримання чоловіка вона дізналась від дружини ОСОБА_8 , яка зателефонувала їй на мобільний телефон. Протокол допиту під час досудового розслідування вона не читала, повірила слідчому, тому підписала. Вона спілкується російською мовою, але протокол був складений українською мовою.

Свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що він дійсно працює водієм в ТОВ «Транс Групп». На стоянці ТОВ «Транс Групп», розташованій по вул. Антонова, 1 в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, перебувають маршрутні автобуси, якими користується підприємство, наймаючи водіїв для перевезення пасажирів. Територія автостоянки огороджена, на в`їзді сидить черговий-охоронець. На початку серпня 2015 року, точної дати він не пам`ятає, близько 6 години йому зателефонувала охоронець ОСОБА_16 та повідомила, що з автостоянки зник автомобіль «Газель Рута-23», д/н НОМЕР_2 . В ту ніч з мікроавтобусів пропали й інші речі, в тому числі розмінні гроші. Після того, коли стало відомо про викрадення автомобіля, ОСОБА_15 дізнався, що на виїзді встановлено камера відеонагляду. Через пару днів по тому ОСОБА_17 зателефонував місцевий хлопець ОСОБА_18 , який проживає по вул. Бударіна та сказав, що мікроавтобус знаходиться за стадіоном. ОСОБА_17 поїхав на вказане місце, де побачив, що мікроавтобус застряв на горбі, в ньому був знятий акумулятор, а також були пошкоджені шини. Від стадіону він самостійно забрав мікроавтобус та, в подальшому відремонтував його, на ремонт витратив близько 3000-4000 грн. Після цього йому телефонував ОСОБА_19 та просив написати заяву, що ОСОБА_17 до нього претензій не має, також з аналогічним проханням до ОСОБА_17 зверталась вагітна дружина ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що станом на 04.08.2015 року вона працювала сторожем на базі механізації в ТОВ «Транс Групп», заступила на чергування 03.08.2015 року. ОСОБА_21 її обов`язки, як сторожа, входило: випускати та запускати автомобілі, обходити територію бази механізації, коли приймає та здає зміну. З бази механізації водії виїжджали в різний час вранці з 6 до 7 години. В ніч з 3 на 4 серпня 2015 року вона випускала маршрутку о 4 годині ранку, при цьому почула стукіт в двері та чоловік запитав, чи телефонував ОСОБА_22 та сказав, що була замовлена маршрутка на похорон. Оскільки вона раніше його бачила, то вона його запустила та він впевнено пішов до маршрутки. Вранці, коли прийшли водії, то водій маршрутки НОМЕР_2 спитав, де його транспортний засіб, на що ОСОБА_23 відповіла, що маршрутка була замовлена на похорон. Потім зрозуміли, що маршрутку викрали. Після чого вона зателефонувала ОСОБА_24 . Під час досудового розслідування вона впізнавала по фотографіям чоловіка, якого бачила в ніч з 03 та 04, а саме ОСОБА_9 , на якого вказала також в судовому засіданні. Впізнала його, оскільки він молодий та худорлявий. Також по фото вона впізнала ще одного чоловіка на ім`я ОСОБА_19 , який має продовгуватий ніс, ясні очі, та здивувалась, при чому тут ОСОБА_19 , але їй сказали, що він також причетний до викрадення автомобіля.
Під час досудового розслідування 10.08.2015 року при пред`явленні особи для впізнання за фотознімками в період часу з 11.30 до 12.00 свідок ОСОБА_6 на фото № 4 впізнала чоловіка на ім`я ОСОБА_19 , повних даних якого не знає, який працює на території бази на столярці (том 2 а.с. 68-69), згідно довідки слідчого на фото № 4 зображений ОСОБА_25 (том 2 а.с. 70). Разом з тим, при пред`явленні особи для впізнання за фотознімками в той же день в період часу з 13.30 по 14.00 свідок ОСОБА_6 на фото № 2 за рисами обличчя впізнала чоловіка, який 04.08.2015 року близько 4 години, повідомивши, що від ОСОБА_26 , незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автобусом, був одягнений в темні штани, сіру футболку, на голові був бриль світлого кольору, а також вказала ПІБ особи та дату його народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 2 а.с. 71-72), згідно довідки слідчого на фото № 2 зображений ОСОБА_5 (том 2 а.с. 73).
Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що він працює директором ТОВ «Тодіс-плюс», в коло його обов`язків входить укладати договори на проживання в гуртожитку по АДРЕСА_2 , слідкувати за порядком в гуртожитку, приймати оплати, контролювати тих, хто там проживає. В день затримання ОСОБА_5 йому о 8 години ранку зателефонували працівники міліції та попросили пройти до входу до гуртожитку та спитали, де проживає ОСОБА_8 . Разом з працівниками міліції вони пройшли до гуртожитку та розбудили ОСОБА_8 , у якого попросили показати мобільний телефон. Разом з працівниками міліції ОСОБА_9 та ОСОБА_8 пішли з території гуртожитку, потім ОСОБА_8 повернувся, а ОСОБА_9 не повертався. В подальшому ОСОБА_8 виїхав. Також свідок ОСОБА_27 заявив, що він був присутнім при проведенні слідчого експерименту та чув розмову працівників міліції, які запитували у ОСОБА_9 навіщо він бере провину на себе. Також зауважив, що за час проживання у гуртожитку до ОСОБА_9 претензій не було.

Свідок ОСОБА_28 суду повідомив, що він брав участь під час слідчого експерименту у даному кримінальному провадженні у якості понятого. На слідчому експерименті був присутній дільничний, ще один понятий на ім`я ОСОБА_29 та слідча. Під час проведення слідчого експерименту відеозапис зупинявся слідчою, оскільки її не влаштовувало те, що говорили, а також через те, що відеознайомка велась на телефон слідчого і переривалась, коли їй хтось телефонував. Також ОСОБА_30 відомо, що територія Бази механізації майже не освітлюється, на його думку зі сторожки людину можна впізнати за метрів 20-30 не більше. Ця інформація йому відома, оскільки він два-три рази на місяць ставить там свій автомобіль, оскільки вже шостий рік проживає поряд. В присутності ОСОБА_28 було оголошено протокол слідчого експерименту від 17.08.2015 року (том 2 а.с. 111-117), після чого свідок ОСОБА_28 пояснив, що під час слідчого експерименту слідча направляла дії ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_31 суду повідомив, що він брав участь у якості понятого при проведенні слідчого експерименту під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , якого знає наглядно. Що відбувалось конкретно під час слідчого експерименту вказати не може, так як пройшло багато часу. Проте, його запросили бути понятим тоді, коли він стояв біля магазину. Перед початком слідча спитала прізвище та ім`я, щось роз`яснювала, відеозйомка зупинялась, але у зв`язку з чим точно пригадати не може, також слідча питала підсудного, як вони туди прийшли, спілкувалась з ОСОБА_9 . Кривіцькому потрібно було ходити і дивитися. Він уважно слідкував за подіями, які відбувались. У слідчому експерименті, окрім слідчої, брав участь ще один понятий, також ще одна особа у формі та ще одна у цивільному одязі, які приїхали разом зі слідчою. ОСОБА_9 вів себе невпевнено, слідча його поправляла. Чому ОСОБА_9 вів себе невпевнено сказати не може. Кривіцький розуміє, що таке слідчий експеримент, розуміє, що ОСОБА_9 повинен був вказати, як він вчинив злочин, при цьому слідча декілька раз перепитувала, де це відбувалось чи там, чи в іншому місці. Дідик водив самостійно. Відеозйомка відбувалась на телефон слідчої.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що 04.08.2015 року до ЄРДР за № 0002867 за заявою ОСОБА_15 були внесені відомості про те, що протягом ночі в с. Чайка по вул. Антонова невідома особа незаконно заволоділа автомобілем марки «Рута» (маршрутка) жовтого кольору, д/н НОМЕР_2 (том 2 а.с. 1, 13). Із заяви від 04.08.2015 року начальника відділу безпеки ТОВ «Транс Групп» ОСОБА_11 слідує, що в ніч, а саме 04.08.2015 року близько 04.10 невідомий чоловік незаконно заволодів автобусом марки «Рута», д/н НОМЕР_2 , який був припаркований на території «Київської механізаторської бази», що по вул. Антонова, 1 в с. Чайка Києво-Святошинського району Київської області, який належить ТОВ «Транс-Групп» на підставі довіреності НАВ 992727, в якій очевидцем вказаного кримінального правопорушення вказана ОСОБА_6 (том 2 а.с. 41-42).

На підставі нотаріально посвідченої довіреності від 02.10.2014 року, власник автобусу пасажирського марки «РУТА» моделі 23, 2011 р. випуску, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_32 передала вказаний транспортний засіб у користування ТОВ «Транс Груп» строком до 02.10.2019 року на умовах усного безоплатного договору доручення (том 2 а.с. 43).

12.08.2015 року до ЄРДР за № 0002994 були внесені відомості за заявою ОСОБА_11 про те, що в період часу з 23 години 03.08.2015 року по 06 годину 04.08.2015 року невідома особа таємно проникла на територію ПСТО Українська механізаторна база (с. Чайки вул. Антонова, 1 Києво-Святошинського району Київської області), де з припаркованого автобуса ПАЗ моделі 4234, д/н НОМЕР_4 , викрала автомагнітофон марки «Піонер», чим завдала ОСОБА_11 матеріального збитку (том 2 а.с. 16, 23). У заяві від 12.08.2015 року ОСОБА_11 просить допомогти у розшуку магнітоли марки «Піонер» (DEH 3950MP), яка знаходилась в автобусі марки «ПАЗ» 4234, д/н НОМЕР_4 , зеленого кольору, який знаходився на охоронюваній стоянці за адресою: АДРЕСА_3 , яку викрали невідомі 04.08.2015 року (том 2 а.с. 49).

На підставі нотаріально посвідченої довіреності від 18.11.2013 року, власник автомобіля «ПАЗ» 4234, д/н НОМЕР_4 , ОСОБА_15 передав вказаний транспортний засіб у користування ТОВ «Транс Групп» строком до 18.11.2016 року на умовах усного безоплатного договору доручення (том 2 а.с. 211).

Відповідно до висновку спеціаліста від 18.09.2015 року вартість автомобільної магнітоли китайського виробника марки «Піонер» (DEN 3950 MP) станом на 04.08.2015 року становить 882 грн. (том 2 а.с. 214).

Постановою від 28.09.2015 року прокурора прокуратури Київської області матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях № № 0002867 та 0002994 об`єднані в одне провадження під № 0002867 (том 2 а.с. 26-27).

З рапорту в.о. чергового ЦВМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_33 слідує, що 04.08.2015 року до вказаного райвідділу надійшло повідомлення від ОСОБА_15 про те, що протягом ночі в с. Чайки по вул. Антонова невідомі особи незаконно заволоділи транспортним засобом (том 2 а.с. 30).

06.08.2015 року до Києво-Святошинського РВ надійшло повідомлення від ОСОБА_34 про те, що в лісосмузі с. Чайка стоїть автомобіль жовтого кольору, д/н НОМЕР_2 , марки «Рута-23», що підтверджено рапортом в.о. чергового ЦВМ Києво-Святошинського РВ ОСОБА_33 (том 2 а.с. 31).

Виявлений транспортний засіб автобус пасажирський марки «РУТА» моделі 23, 2011 р. випуску, д/н НОМЕР_2 , був оглянутий слідчим СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_35 07.08.2015 року з 10.50 по 11.20 в присутності двох понятих та ОСОБА_15 в лісосмузі на відстані близько 600 метрів від вулиці Коцюбинського в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області. При цьому автобус передньою частиною був розташований до лісосмуги та зупинений на будівельному і господарському смітті, задня ліва частина автобуса зависла на ямі, передні пасажирські дверцята автомобіля відчинені. При огляді салону автомобіля виявлено, що в замку запалення знаходяться ключі, бардачки відчинені, за водієм на передньому сидінні знаходиться кусок фанери 20х60 см, на якому тональною косметичною основою написано друкованими буквами «В следуючій раз все згоріт подумай». З зворотної сторони автобуса написано маршрут автобуса № 743 та надпис маршруту. Тональна основа стерта та знаходиться на сидінні. Переднє ліве вікно відчинене, двері зачинені. Вікна завішені шторами світло-коричневого кольору. Під час огляду вилучено два сліди папілярних узорів структури матерії, мікрооб`єкти з підголівника водія (том 2 а.с. 58-66).

Повторно пасажирський автобус марки «РУТА» моделі 23, 2011 р. випуску, д/н НОМЕР_2 , був оглянутий старшим слідчим СУ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_36 10.09.2015 року (том 2 а.с. 186-190).

Відповідно до висновку експерта № 3-02/1116 від 02.09.2015 року слід пальця руки, найбільшим розміром по вісях 18х15 мм, відкопійований на відрізку стрічки технічної, позначеному «ЛТ 48х72», вилучений «з дверей маршрутки», 07.08.2015 року під час огляду автобусу марки «Рута-23», д/н НОМЕР_2 , який було виявлено в 600 метрах від вул. Коцюбинського в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області для ідентифікації придатний та залишений не ОСОБА_25 , не ОСОБА_5 (том 2 а.с. 128-136).

Згідно висновку експерта № 5-04/83 від 21.09.2015 року ринкова вартість пасажирського автобуса класу «D» марки «РУТА» модель «23», жовтого кольору, 2011 р. випуску, номер кузова № НОМЕР_3 , станом на 04.08.2015 року могла становити 268480,33 грн. (том 2 а.с. 150-151).

Відповідно до висновків експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 4502/16-54 від 25.04.2016 року дійсна ринкова вартість пасажирського автобуса класу «D» марки «РУТА» модель «23», жовтого кольору, 2011 р. випуску, номер кузова № НОМЕР_3 , станом на 04.08.2015 року з урахуванням зносу, пробігу, комплектності, укомплектованості, пошкоджень, умов догляду, зберігання та використання складала 262714,75 грн. (том 1 а.с. 197-204).

Під час огляду місця події, проведеного 04.08.2015 року з 7.30 до 7.50 в присутності двох понятих ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , території «Київської бази механізації», що на АДРЕСА_2 було встановлено, що дана територія повністю огороджена, в`їзд на територію здійснюється через двостворчаті металеві ворота, які на момент огляду відчинені. При в`їзді з правої сторони розташована сторожка, з якої мається огляд на всю базу. З правої та лівої сторони за сторожкою знаходяться гаражні приміщення, прямо від воріт розташовані двоповерхові контейнери, які огороджені металевим парканом та використовуються як гуртожиток. Під даним металевим парканом знаходяться автомобілі. По центру між гаражними приміщеннями припарковані легкові та вантажні автомобілі, мікроавтобуси. Біля гуртожитку, а саме біля паркану знаходиться відчинений легковий автомобіль «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_5 , обстановка в салоні якого порушена, ніяких явних слідів пошкодження дверних замків автомобіль не має, в салоні на рулі знятий пластик, витягнута проводка. Під час огляду вилучено сліди структури матеріалу з салону автомобіля «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_5 (том 2 а.с.32-40). Протокол за результатами вказаного огляду місця події не є доказом в розумінні ст. 84 КПК України, оскільки дані, здобуті під огляду місця події, пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення не стосуються.
У листі від 10.08.2015 року № 3895/8 ПТ «Ломбард Скарбниця» повідомляє, що 08.08.2015 року о 18.22 ОСОБА_5 заклав у відділення ПТ «Ломбард Скарбниця» в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Петропавлівській, 14 автомагнітолу CD MP3 PIONEER DEH-3950MP (том 2 а.с. 51).

Згідно рапорту о/у СКР Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України капітана міліції ОСОБА_39 та протоколу затримання ОСОБА_5 був затриманий 10.08.2015 року о 17.30 за обґрунтованою підозрою в заволодінні транспортним засобом марки «РУТА-23», 2011 р. випуску, д/н НОМЕР_2 , к/п НОМЕР_6 від 04.08.2015 року, ч. 2 ст. 289 КК України (том 2 а.с. 79-82). Ухвалою від 12.08.2015 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області (том 2 а.с. 106-110).

Під час проведення 17.08.2015 року слідчого експерименту ОСОБА_5 відтворив обставини заволодіння транспортним засобом та автомобільною магнітолою (том 2 а.с. 111-122).

Під час проведення слідчого експерименту 10.09.2015 року свідок ОСОБА_25 вказав місце, де він разом з ОСОБА_5 03.08.2015 року розпивали спиртні напої, магазин, де вони придбали спиртні напої, бетонний паркан, через який він разом з ОСОБА_5 перелазили на територію «Київської механізованої бази» ТСО України з метою вчинення крадіжки з маршрутних таксі, місцезнаходження маршрутних таксі, з яких він разом з ОСОБА_5 викрадав особисті речі водіїв, в тому числі маршрутного таксі № 743 марки «Паз», до якого він разом з ОСОБА_5 04.09.2015 року проник шляхом віджаття передніх розсувних пасажирських дверей всередину, звідки він викрав дрібні гроші, а ОСОБА_5 викрав музичну магнітолу марки «Піонер», яку потім передав ОСОБА_25 , щоб покласти до рюкзака, спосіб, в який він покинув територію бази механізації та напрямок руху ОСОБА_5 на викраденому ним маршрутному таксі «РУТА», місце, де його підібрав ОСОБА_5 на маршрутці «РУТА», ломбардне відділення, куди він і ОСОБА_5 здали викрадену авто магнітолу марки «Піонер» (том 2 а.с. 163-181).

За таких обставин, провівши процедуру судового розгляду у повному обсязі, допитавши свідків як за клопотанням прокурора, так і за клопотанням захисту, дослідивши надані стороною обвинувачення документи, вислухавши доводи прокурора про доведеність вини ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого йому обвинувачення та мотиви захисту на виправдання обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, серед іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Проте, стороною обвинувачення суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на спосіб заволодіння 04.08.2015 року близько 3 години з салону припаркованого на охоронюваній території «Київської механізованої бази» ТСО України, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 1, пасажирського автобусу класу «D» марки «ПАЗ 4234», 2007 р. випуску, д/н НОМЕР_1 , автомобільної магнітоли марки «Піонер» (DEH 3950МР) та її вартості у розмірі 882 грн., яка вказана в обвинувальному акті як шкода, завдана ТОВ «Транс Групп».
Так, дані, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту 10.09.2015 року за участю свідка ОСОБА_25 (том 2 а.с. 163-181) не вказують на доведеність винуватості ОСОБА_5 у викраденні магнітоли марки «Піонер» (DEN 3950) за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в приміщення та у заволодінні транспортним засобом автобусом марки «Рута-23», д/н НОМЕР_2 , вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, оскільки слідчий експеримент проводився з метою перевірки і уточнення показів ОСОБА_25 у якості свідка, ОСОБА_25 допитаний судом не був, відповідно до ухвали від 21.12.2015 року Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває у розшуку (том 2 а.с. 80-81), а отже, в силу ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин протокол слідчого експерименту від 10.09.2015 року за участю свідка ОСОБА_25 на підставі ст. 85 КК України визнається судом неналежним доказом.

Висновок спеціаліста щодо вартості викраденого майна, складеного 18.09.2015 року спеціалістом ОСОБА_40 (том 2 а.с. 214) на виконання постанови слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_41 (том 2 а.с. 213) на підставі ст. 86 КПК України визнається судом недопустимим доказом, оскільки вказаний висновок спеціаліста не є висновком експерта, так як отриманий з порушенням порядку, встановленому ст. 101-102 КПК України.

Висновку експерта, в якому був би визначений розмір збитків, завданих кримінальним правопорушенням за ч. 3 ст. 185 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , обов`язковість якого передбачена ст. 242 КПК України, прокурором не надано та в обсязі наданих документів відсутні.

Разом з тим, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до переконання, що під час судового провадження показами свідка ОСОБА_6 , які суд визнає правдивими, повністю доведена вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Проте, на підставі ст. 86 КПК України слідчий експеримент, проведений 17.08.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 та зафіксований на відео та у протоколі (том 2 а.с. 111-122, том 1 а.с. 124) суд визнає недопустимим доказом, оскільки слідчий експеримент був проведений з явним порушенням права підозрюваного на захист, так як перед початком слідчого експерименту ОСОБА_5 не були роз`яснені його права та обов`язки, на підтвердження чого у відповідній графі на аркуші 111 в тому 2 відсутній підпис ОСОБА_5 , відеозапис проводився на мобільний телефон, а не на відеокамеру «Sony», як це вказано на аркуші 112 у томі 2, про що вказали допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_42 поняті при проведенні слідчого експерименту.

Висновок експерта № 5-04/83 від 21.09.2015 року отриманий з порушенням передбаченого КПК України порядку, оскільки при проведенні дослідження експертом не був врахований пробіг автобуса марки «Рута-23», д/н НОМЕР_2 , 2011 р. випуску (том 2 а.с. 150-151), що є порушенням п. 7.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом від 24.11.2003 року № 142/5/2092 Мінюсту України та Фонду держмайна України, яким передбачено, що ринкова вартість колісного транспортного засобу ураховує, в т.ч. величину пробігу, а тому на підставі ст. 86 КПК України вказаний висновок експерта визнається недопустимим доказом.

Відповідно до ч. 5 п. 17 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.

Так, оскільки свідок ОСОБА_15 в суді повідомив, що викрадений маршрутний автобус «Газель Рута-23», д/н НОМЕР_2 , був повернутий без акумулятора та мав деякі механічні пошкодження, у зв`язку з чим були проведені ремонті роботи та придбаний акумулятор, тому в даному випадку реальними збитками є 5000 грн., які вказані в заяві ТОВ «Транс Групп» (том 1 а.с. 250), оскільки інших доказів на підтвердження завданих збитків під час судового провадження здобуто не було.

За результатами співставлення наданих суду доказів суд вважає покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_43 в цілому правдивими та такими, що підтверджують встановлені судом обставини вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.

За таких обставин, виходячи з загальних засад кримінального судочинства верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведена вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та в цій частині пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення необґрунтоване, оскільки прокурором не надано жодного належного та допустимого доказу на доведеність вини ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище. Разом з тим, виходячи з показів ОСОБА_5 , що він припускав кримінальне походження магнітоли, яку він здав в ломбард, та довідку ломбардного відділення про те, що 08.08.2015 року о 18.22 ОСОБА_5 заклав у відділення ПТ «Ломбард Скарбниця» в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Петропавлівській, 14 автомагнітолу CD MP3 PIONEER DEH-3950MP (том 2 а.с. 51), про викрадення якої заявив потерпілий ТОВ «Транс Групп», суд приходить до переконання, що в цій частині дії обвинуваченого повинні бути перекваліфіковані на ст. 198 КК України як заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом.

За таких обставин, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до переконання, що під час судового розгляду кримінального провадження повністю доведена вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України та ст. 198 КК України та кваліфікує його дії за ст. 198 КК України як заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом та за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням в сховище.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним діянь, ступінь здійснення злочинного наміру та характеризуючі дані особи ОСОБА_5 , його ставлення до вчиненого, наслідки вчинених ним діянь, думку потерпілого.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 289 КК України відноситься до тяжких злочинів, збитки в якому повністю відшкодовані, злочин за ст. 198 КК України, - до злочинів середньо тяжкості, в якому вимоги про стягнення шкоди не заявлялись, ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації (том 3 а.с. 34-35), та проживання, де характеризується посередньо як добропорядний працьовитий сім`янин (том 3 а.с. 44, том 1 а.с. 90, 173), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 3 а.с. 45), є ВІЛ-інфікованою особою, ВІЛ-інфекція першої клінічної стадії, потребує контролю СД4 клітин кожні 3 місяці (том 1 а.с. 194), раніше судимий (том 3 а.с. 36-42), має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 3 а.с. 47, том 1 а.с. 135), обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку, стан здоров`я ОСОБА_5 , який є ВІЛ-інфікованим, та перебування на його утриманні неповнолітньої дитини, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, перебування ОСОБА_5 на момент вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння належними та допустимими доказами не доведена, а тому з урахуванням викладеного, думки потерпілого, який просив винного суворо не карати, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 289, ст. 198 КК України у виді штрафу, оскільки, вважає, що ОСОБА_5 не становить суспільної небезпеки, має доведені стійкі соціальні зв`язки, а тому його виправлення та перевиховання може відбуватися без ізоляції від суспільства, а грошове стягнення стане достатнім чинником, завдяки якому буде досягнута мета покарання, визначена ст. 50 КК України.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд призначає на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, суд -

засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, ст. 198 КК України і призначити йому покарання

за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. в дохід держави;

за ст. 198 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. в дохід держави.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворо покарання, більш суворим, остаточно обвинуваченому ОСОБА_5 призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. в дохід держави.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України даний вирок та вирок Первомайського районного суду Миколаївської області від 07.08.2014 року за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді взяття під варту та тримання в Київському СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області, змінити на особисте зобов`язання, звільнивши ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно, при цьому на підставі ст. 194 КПК України, зобов`язавши ОСОБА_5 строком на 60 (шістдесят) днів проживати за адресою АДРЕСА_2 , повідомляти суд, який буде здійснювати провадження щодо нього, про зміну місця проживання, з`являтися за першою вимогою суду, який буде здійснювати судове провадження щодо нього.

Речовий доказ пасажирський автобус марки «РУТА», д/н НОМЕР_2 , який переданий ТОВ «Транс Групп», - залишити в його розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0002867 у розмірі 2290 (дві тисячі двісті дев`яносто) грн. 92 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1