У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні 14 червня 2016 року у м. Києві касаційну скаргу прокурора на вирок Іванківського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року затверджено угоду від 26 січня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 000085, між прокурором Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_6 про визнання винуватості за ч. 2 ст. 263 КК.
ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК, і призначено узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 263 КК у виді штрафу у розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Іванківського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд повинен був відмовити у затвердженні угоди, оскільки призначене покарання у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян не відповідає вимогам закону.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Зі змісту ч. 1 ст. 424 КПК убачається, що вироки суду першої інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.
Оскільки вирок Іванківського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року щодо ОСОБА_4 в апеляційному порядку не переглядався, він не є предметом касаційного розгляду.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 394 КПК вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК угода не може бути укладена.
З копії ухвали апеляційного суду убачається, що прокурор оскаржив в апеляційному порядку вирок про визнання винуватості виключно з підстав, з яких він не може бути оскаржений згідно положень ст. 394 КПК. Тому апеляційний суд, керуючись ч. 4 ст. 394 КПК, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Виходячи з наведеного, ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою.
Отже, з касаційної скарги, наданих копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 428 КПК,
п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Іванківського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2016 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3