Справа № 414/511/16-к
Провадження № 11-кп/782/229/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши 01 вересня 2016 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 15 червня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тазовське Тазовського району Тюменської області Російської Федерації, росіянина, громадянина України, освіта середня, неодруженого, який не працює, зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 26 серпня 2010 року Кремінським районним судом Луганської області за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з застосуванням ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

2) 29 червня 2011 року Кремінським районним судом Луганської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 309 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 4 років, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України приєднано частину покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 26 серпня 2010 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

3) 16 лютого 2016 року Кремінським районним судом Луганської області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 16 лютого 2016 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

ВСТАНОВИЛА
За вироком суду ОСОБА_6 було визнано винним в тому, що він 23 березня 2016 року, приблизно о 10.00 годині, з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи в кабінеті №17 Кремінської міської ради, розташованої за адресою: Луганська область, м. Кремінна, проспект Леніна, 13, таємно викрав майно, яке належало потерпілій ОСОБА_7 , спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 812 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду згідно з ч. 1 ст. 408 КПК України. Обвинувачений вказує на те, що в судовому засіданні він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому та відшкодував заподіяну шкоду у повному обсязі, має тяжке захворювання, що відповідно до ст. 66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання. Обвинувачений посилається на ст. 69 КК України, як на підставу призначення більш м`якого покарання, а саме одну третю строку покарання, передбаченого відповідною статтею.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, був заслуханий прокурор, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність та обґрунтованість вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, за таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину, а також кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які не оспорюються сторонами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про невідповідність за своєю суворістю призначеного покарання тяжкості злочину та особи обвинуваченого, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, судимий, має тяжке захворювання, обставини, які пом`якшують покарання - каяття, повне визнання вини, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд першої інстанції, врахувавши ці обставини, призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України,

Суд першої інстанції правильно застосував вимоги ст. 71 КК України і призначив остаточно покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. При цьому призначене остаточне покарання більше покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Колегією суддів не встановлено декілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, у зв`язку з чим підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, про що він просить в апеляційній скарзі, не вбачається. Так само, колегією суддів не встановлено, при призначення покарання обвинуваченому, порушення ст. 69-1 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. ст. 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кремінського районного суду Луганської області від 15 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15 червня 2016 року по 01 вересня 2016 рік включно, який провести з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3