АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/56/16 Справа № 705/7173/14-к Категорія: ч.2 ст.296, ч.1 ст. 286, ч. 2 ст. 121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурораОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінальної справи за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

засуджений за вчинення злочинів, передбачених:

- ч. 2 ст.296 КК України на 3 роки обмеження волі;

- ч. 1 ст. 286 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_9 до відбуття покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців.

За ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_9 визнано невинним та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Вирішено стягнути з засудженого:

на користь Уманської центральної районної лікарні за проведення лікування ОСОБА_10 559 грн.;

на користь держави судові витрати в сумі 1380 грн. 24 коп.

В задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , що стосується обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст.121 КК України, відмовлено. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , що стосується обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 296 КК України, залишені без розгляду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано термін перебування ОСОБА_9 під вартою з 07.08.2013 р. по 31.07.2014 р.

Відповідно до вимог ст. 81 КПК України вирішено питання про речові докази.

в с т а н о в и л а :
Як зазначено у вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області , ОСОБА_9 органами досудового слідства обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України.

Також, ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме в тому, що ОСОБА_9 , 27 травня 2011 року, близько 06 год.30 хв. на 200 км + 145 м. а/д Київ-Одеса, поблизу м. Умань Черкаської області, керуючи автомобілем «ПЕЖО 309» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись зі сторони м. Києва в напрямку м. Одеса, в порушення вимог пунктів п.2.3 (б), п.2.9. (б), п. 2.10 (а), п. 12.1 Правил дорожнього руху України, не був уважний, керував транспортним засобом у стані втоми, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та з`їхав з проїзної частини дороги, де перекинувся в кювет, після чого з місця події зник. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Під час слухання справи в суді першої інстанції прокурор в порядку ст. 277 КПК України ( в ред. 1960 р.) вніс постанову про зміну обвинувачення. Відповідно до якої ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб, а саме в тому, що ОСОБА_9 04 квітня 2004 року, близько 22 год. 00 хв. в с. Громи Уманського району Черкаської області, діючи умисно, із хуліганських спонукань, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , рухаючись на автомобілі марки «Таврія» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 по вул. Яковлєва с. Громи Уманського району Черкаської області, грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю, проявляючи явну неповагу до загальноприйнятих норм поведінки, неподалік бару «Анюта», побачивши ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , зупинилися біля них і із хуліганських мотивів, безпричинно, виражаючись нецензурною лайкою, почали наносити удари ногами і руками по різним частинам тіла ОСОБА_8 і ОСОБА_11 .. В цей час до них приєдналися ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які проїжджали поруч на автомобілі марки «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_14 .. Останні, виражаючись нецензурною лайкою, також безпричинно, почали наносити удари ногами і руками по різним частинам тіла ОСОБА_8 і ОСОБА_11 .. Після цього, застосовуючи фізичну силу та продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_8 було поміщено в багажник автомобіля марки «Таврія» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 , а ОСОБА_11 в багажник автомобіля марки «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_14 .. ОСОБА_16 було привезено до дачного домоволодіння ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . В подвір`ї даного домоволодіння ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 безпричинно, із хуліганських мотивів продовжили наносити ОСОБА_8 і ОСОБА_11 удари ногами та руками по різним частинам тіла і під час цього вони прив`язали мотузок до ніг ОСОБА_8 , який знаходився в лежачому стані, та підвішували останнього до дерева. На автомобілі марки «Таврія» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , поїхали за ОСОБА_17 , який проживав за адресою: АДРЕСА_3 , і коли останній вийшов із свого домоволодіння на вулицю, то ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 стали наносити йому удари ногами і руками по різним частинам тіла та застосовуючи фізичну силу, наділи на голову ОСОБА_17 відро з полімерного металу білого кольору і помістили його в багажник автомобіля та привезли до дачного домоволодіння ОСОБА_9 . Там, ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 знову продовжили безпричинно, із хуліганських спонукань наносити удари ногами і руками по різним частинам тіла ОСОБА_17 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .. Потім, застосовуючи фізичну силу і наносячи удари, ОСОБА_11 було поміщено в багажник автомобіля марки «Таврія» д/н НОМЕР_2 , а ОСОБА_8 в салон того ж автомобіля на підлогу. ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , застосовуючи фізичну силу і наносячи удари по різним частинам тіла ОСОБА_17 , помістили останнього в багажник автомобіля марки «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_3 . ОСОБА_16 було відвезено на стару дорогу в напрямку с. Томашівка Уманського району Черкаської області, що з правої сторони від дороги Умань-Бершадь в напрямку м. Умань Черкаської області, де зазначені вище особи знову продовжили, із хуліганських мотивів, наносити удари ногами і руками по різним частинам тіла ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 .. Після чого, залишили останніх та з місця вчинення злочину зникли. В результаті вказаних хуліганських дій, які тривали приблизно з 22 години до 23 год. 30 хв. 04 квітня 2004 року, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , заподіяли ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; ОСОБА_11 - тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; ОСОБА_17 - тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

В постанові прокурора про зміну обвинувачення щодо ОСОБА_9 - ч. 2 ст. 121 КК України була виключена з обвинувачення, оскільки в ході судового слідства не знайшла свого підтвердження.

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.296 КК України, ч. 1 ст. 286 КК України. За ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_9 визнано невинним та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

На вказаний вирок потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляцію, в якій вважають вирок суду в частині визнання невинним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, та відмови в задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 незаконним, необґрунтованим, та просили його скасувати в зв`язку з істотним порушенням кримінального та кримінально-процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням кримінального закону, а матеріали справи повернути на додаткове розслідування. Вважають, що в діях ОСОБА_9 наявний склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України. Судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні цивільних позовів потерпілих.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій засудженого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286, ч.2 ст. 296 КК України, вважає, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, а саме - порушення вимог ст. 375 КК України в зв`язку з чим просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України - 3 роки обмеження волі, за ч. 1 ст. 286 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання 3 роки обмеження волі. На підставі ч.ч.1,5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зарахувати термін перебування ОСОБА_9 під вартою з 07.08.2013 року по 31.07.2014 рік. Вважати, що ОСОБА_9 відбув покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляцію прокурора, вважає, що апеляція потерпілих підлягає до часткового задоволення, оскільки судом при розгляді справи та постановленні вироку допущено істотні порушення вимог КПК України в зв`язку з чим вирок суду слід скасувати , а кримінальну справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції; перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та потерпілих підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 323 КПК України (в ред 1960р.) вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим, грунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінально-процесуального закону.

Відповідно до ст.ст. 367, 370 КПК України (в ред. 1960р.) підставою для скасування вироку є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити справедливий вирок.

Відповідно до ст. 334 КПК України (в ред. 1960р.) мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину.

При постановленні вироку судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів справи, органами досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286, ч.2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України. Під час слухання справи судом першої інстанції прокурор в порядку ст.. 277 КПК України (в ред. 1960р.) вніс постанову про зміну обвинувачення ОСОБА_9 , ч. 2 ст. 121 КК України прокурором була виключена з обвинувачення . Вказані обставини були викладені у вироку суду.

Але в мотивувальній частині вироку суду першої інстанції відсутнє формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним (за ч. 1 ст. 286, ч.2 ст. 296 КК України), що є порушенням вимог ст. 334 КПК України (в ред. 1690 року), істотним порушенням вимог кримінально - процесуального законодавства та підставою для скасування вироку.

Згідно ч.3 ст. 299 КПК України( в ред. 1960 р.) суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються.

Суд першої інстанції вправі застосувати вимоги ч.3 ст. 299 КПК України (в ред. 1960 р.) під час розгляду кримінальної справи після допиту підсудних та потерпілих за умови присутності в судовому засіданні всіх учасників процесу. Лише в цьому випадку суд, за наявності до того підстав, може зробити висновок про те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються. З`ясування питання про можливість розгляду справи у порядку ч.3 ст. 299 КПК України (в ред. 1960 р.) за відсутності потерпілого у судовому засіданні є допустимим лише у тому разі, коли є відомості про його своєчасне повідомлення про час і місце розгляду справи у спрощеному порядку і за відсутності з його боку клопотань про перенесення розгляду справи, а також підтвердження ним згоди на розгляд справи за процедурою, передбаченою ч.3 ст. 299 КПК України (в ред. 1960 р.), і показань, які потерпілий давав під час досудового слідства.

З матеріалів даної кримінальної справи вбачається, що при зміні прокурором обвинувачення, в порядку ст. 277 КПК України (в ред.. 1960 р.), а саме - виключення з обвинувачення ч. 2 ст. 121 КК України, потерпілий ОСОБА_7 та представник потерпілих ОСОБА_18 не погодились з позицією прокурора та підтримували первісне обвинувачення ( в тому числі - за ч.2 ст. 121 КК України).

Міськрайонний суд розглянув кримінальну справу в порядку, передбаченому ч.3 ст. 299 КПК України (в ред.1960р.), по епізодах злочинів, інкримінованих ОСОБА_19 за ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 286 КК України, без потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , хоча в справі відсутні дані, які свідчили б про те, що потерпілий ОСОБА_10 належним чином повідомлений про час та місце слухання даної справи, як і заява останнього про слухання справи в його відсутності та письмова згода вказаних потерпілих на слухання справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 299 КПК України (в ред.1960р.), чим були порушені їх законні права та інтереси.

Взагалі розгляд судом першої інстанції кримінальної справи за відсутності потерпілого без виклику його в судове засідання ( даних про отримання повідомлення потерпілим ОСОБА_10 про слухання справи матеріали кримінальної справи не містять) є істотним порушенням його процесуальних прав і підставою для скасування вироку суду.

Також, з протоколу судового засідання вбачається, що ОСОБА_9 вину у вичиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 296 КК України, фактично визнав частково. З його показань вбачається, що він визнав факт вчинення хуліганських дій, при цьому факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_17 не визнав, зазначив, що лише кілька разів вдарив руками ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , також він не визнав цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 .

За вказаних обставин, та враховуючи позицію сторони потерпілих, які не погодилися під час слухання справи в суді першої інстанції на її розгляд в порядку, передбаченому ч.3 ст. 299 КПК України (в ред.1960р.) ( т. 4 а.с. 212), колегія суддів приходить до висновку про порушення міськрайонним судом ч.3 ст. 299 КПК України (в ред.1960р.), що є істотним порушенням кримінально-процесуального закону і підставою для скасування вироку.

Крім того, потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 по даній кримінальній справі до підозрюваного ОСОБА_9 були заявлені цивільні позови про стягнення з нього збитків, заподіяних злочином, які судом першої інстанції в порушення вимог ст. 297, ст. 298 КПК України (в ред. 1960р.) в судовому засіданні не оголошувалися.

Як вбачається з протоколу судового засідання, щодо обвинувачення підсудного ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України судовий розгляд вирішено було проводити з дослідженням доказів в повному обсязі, але під час судового слідства суд першої інстанції не допитав безпосередньо в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який був очевидцем злочинів, та жодного свідка за вказаним обвинуваченням, а саме: ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , оголосивши в порушення вимог ст. 306 КПК України ( в ред. 1960 р.) їх покази, дані під час проведення досудового слідства, не переконавшись, що їх явка в судове засідання неможлива, ухвали про привід свідків залишилися невиконаними, тобто судове слідство за ч.2 ст 121 КК України районним судом було проведено однобічно та неповно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при розгляді справи допустив істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, однобічність та неповноту судового слідства, а тому вирок суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд під час якого слід усунути вищевказані недоліки, вжити всіх передбачених законом заходів для повного, об`єктивного та всебічного дослідження обставин справи і прийняти законне та обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства . Під час нового розгляду даної кримінальної справи слід перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах прокурора та потерпілих.

Апеляційні вимоги потерпілих щодо направлення даної кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування не підлягають до задоволення, оскільки відсутні правові підстави, передбачені КПК України (в ред. 1960 року) для направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України (в ред.1960р.), колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Апеляції прокурора та потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2016 року щодо ОСОБА_9 .- скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Головуючий :

Судді :