Справа № 185/2199/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000407 від 15 лютого 2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 12 травня 2015 року вироком Павлоградського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15.02.2016 року ОСОБА_4 знаходилась в гостях у своєї подруги ОСОБА_7 , яка проживає в кв. АДРЕСА_2 .
Близько о 16:30 годині до них приїхав колишній співмешканець ОСОБА_4 громадянин ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 в період часу після 16.45 годин, більш точний час в судовому засіданні не встановлений, вийшла з кухні до зали, де присіла на диван, і до неї підійшов ОСОБА_6 та наніс один удар долонею по її обличчю в ділянці носа, від удару в останньої запаморочилось в голові та потекла кров з носа, в цей час у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме майна, яке знаходилося у жіночій сумочці ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом, розуміючи, що його дії є відкритими та очевидними для громадянки ОСОБА_8 , перебуваючи в зальній кімнаті вищезазначеної квартири після 16.45 годин, більш точний час в судовому засіданні не встановлений, взяв з дивану належну ОСОБА_4 жіночу сумку чорного кольору, звідки дістав її планшет марки «Nomi» sigma+c07004 серійний номер 93294 та гроші в сумі 1000 грн., які ОСОБА_4 прохала повернути їй, однак ОСОБА_6 на прохання останньої не відреагував та о 18.00 годин, покинув приміщення вищезазначеної квартири, обернувши на свою користь вказане майно.
Згідно висновку експерта №1037-16 від 25.02.2016 року проведеною судово - товарознавчою експертизою встановлено, що станом на 15.02.2016 року вартість планшету марки «Nomi» sigma+c07004 складала 1299 гривень.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 2299 гривень.
Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Встановлені в судовому засіданні обставини обвинувачення підтверджуються наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 15.02.2016 року з обіду потерпіла перебувала у подруги ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 ., пили чай, готували, спілкувалися. В 16.30 приїхав обвинувачений у стані алкогольного сп`яніння, одразу почав виражатися ненормативною лексикою. Пройшов на кухню, сів за стіл, налив усім горілки, яку приніс із собою. Потерпіла сіла поруч, але ОСОБА_6 її прогнав, також завдав удару на кухні, вона одразу пішла в зальну кімнату. Потім обвинувачений зайшов в зал і вдарив її долонею правої руки, влучив у ніс, з носу потекла кров. Поки сиділа з рушником, закриваючи ніс, ОСОБА_6 взяв сумку потерпілої та з бокового карману сумки витягнув гроші у розмірі 1000 грн, купюрами номіналом 200 грн. Потім взяв із сумки планшет марки «Номі». Це все потерпіла бачила та робила зауваження, говорила, щоб обвинувачений не забирав гроші. Він забрав, порахував, сказав, що там не 1000 грн., а 800 грн., та, що він їх не поверне. Кинув 10 грн. та пішов. Ці гроші це аліменти на дітей. Зверталась в міліцію та в травмпункт. Планшет повернув обвинувачений поліції та гроші в сумі 800 грн. Раніше проживали, але, починаючи з жовтня 2015 року, припинили спільне проживання. Після жовтня інколи зустрічались знімали квартири на один-два дні. Тілесні ушкодження завдавав і раніше, потерпіла зверталась до міліції, але міліція не реагувала. 14 лютого 2016 року винаймали квартиру. Обвинувачений не пояснював, навіщо брав планшет та гроші. Після події погрожував в телефонному режимі.

Також допитаний свідок ОСОБА_7 . Перед допитом обвинувачений і свідок підтвердили, що відносини у них нормальні. 15.02.2016 року зустрілися в обідній час з потерпілою та обвинуваченим, спілкувались біля години. Потім з ОСОБА_9 поїхали до свідка додому. Зі слів ОСОБА_9 знає, що у 2015 році вона з обвинуваченим винаймали разом квартиру. Але за два місяця перед Новим роком розійшлись та перестали проживати разом. ОСОБА_10 жив у себе, а ОСОБА_9 переїхала до бабусі. ОСОБА_10 до квартири прийшов десь о 15-16 год, у стані алкогольного сп`яніння. Спочатку поводив себе нормально. Раніше потерпіла якийсь час проживала у свідка, і в ОСОБА_7 зникли будівельні інструменти. Як виявилось, тоді до свідка приходив і ОСОБА_10 . На цій підставі і виникла сварка. ОСОБА_10 казав, що це ОСОБА_9 вкрала, вона - навпаки. Сварка тривала десь годину, може півтори години. Далі ОСОБА_10 почав погрожувати потерпілій. ОСОБА_11 на кухні вдарив ОСОБА_9 в область носу. Вона заплакала та пішла, обвинувачений залишився на кухні. Не бачила саме, як він брав гроші та планшет ОСОБА_9 , але бачила, що він взяв у потерпілої 800 грн., бо бачила в нього в руках гроші, коли він перераховував їх. У ОСОБА_9 текла кров з носа, було почервоніння в області правого ока. Планшет у ОСОБА_10 бачила під кінець всіх подій, він ставив його заряджатися. Це був планшет потерпілої. При свідкові та ОСОБА_9 він сидів з планшетом, заходив у мережу Інтернет. Вишнякова казала, що у неї було 1000 грн. ОСОБА_10 працював з планшетом, потім поставив його заряджатися. Потім планшет зарядився, коли ОСОБА_10 уходив, то забрав планшет з собою. Вишнякова казала йому не забирати планшет. ОСОБА_10 після приходу не одразу витягнув планшет. Коли ОСОБА_10 прийшов, він приніс з собою спиртні напої, горілку 0,5 л., але ОСОБА_9 не пила. Гроші він показував перед тим, як піти.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявив, що визнає вину частково, та пояснив, що вранці 15.02.2016 року ОСОБА_9 подарувала йому печатку, а він поїхав вибирати їй каблучку. Далі біля пологового будинку він, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ще один хлопець на плитах випили 1 л. горілки. Потім ОСОБА_9 з ОСОБА_12 поїхали додому. Далі він заклав срібний ланцюжок, щоб приїхати до них, купив горілки та поїхав в гості. Піднявся у квартиру. Вишнякова лежала на дивані. Почав дивитися у планшет, побачив, що вона з кимось переписувалася. За це її вдарив. Взяв планшет, гроші у розмірі 800 грн. з бокової кишені сумки. Разом з ОСОБА_12 викликав міліцію, чекали десь хвилин 40. Далі вийшов з квартири. Міліцію викликали, щоб їм віддати планшет та гроші. Це все було 15.02.2016 року. Не зміг пояснити, чому не залишив у квартирі планшет та гроші, але вказав, що хотів віддати міліції планшет та гроші. Гроші взяв з сумки, планшет лежав на дивані. Взяв гроші, щоб потерпіла їх не прогуляла. Планшет лежав на дивані. Взяв його одразу, як прийшов до квартири. На кухні потерпілої не було. Після того, як штовхнув потерпілу, забрав планшет, гроші, пішов на кухню. При ОСОБА_12 порахував гроші та сказав їй подзвонити в міліцію. Весь час планшет та гроші були з обвинуваченим на кухні. Далі вийшов з квартри та забрав планшет, щоб потерпіла ні з ким не переписувалася. Далі поїхав у місто, викупив ланцюжок за свої гроші. Намагався повернути планшет та гроші, але потерпіла не відповідала на дзвінки. Коли проживали разом, то всі речі були спільні, але проживали до жовтня 2015 року. Після жовтня як сім`я не проживали.

Вдарив потерпілу десь о 16.50 год. Коли прийшов, розмовляв з потерпілою спокійно. Планшет на зарядку не ставив. Дитюк два рази викликала міліцію, а він викликав один раз. Міліція повинна була розібратися в тому, хто вкрав речі у ОСОБА_12 .Також вказав, що з ОСОБА_9 знімав квартиру АДРЕСА_4 та 23 лютого. Дзвонив ОСОБА_9 не з метою погроз, а для повернення планшету та грошей. Розумів, що перебуває на іспитовому строці. Також додав, що вказаний планшет придбавався батьками для потерпілої. Він кошти на планшет не надавав, а грошові кошти належали потерпілій.

Також досліджено письмові докази.

Відповідно до заяви про кримінальне правопорушення, потерпіла звернулась до поліції 15 лютого 2016 року та повідомила про відкрите викрадення грошових коштів та планшету. ( а. 87 )

Згідно протоколу огляду місця події від 15 лютого 2016 року оглянуто квартиру АДРЕСА_2 , квартиру, в якій перебувала потерпіла та обвинувачений, та сумку потерпілої. ( а. 28-32 )

Відповідно до висновку СМЕ № 52 від 18 лютого 2016 року у потерпілої виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців навколо очей з розповсюдженням на перенісся, по синцю в області правого ліктьового суглобу а також синець на правому стегні зовнішньої поверхні середньої третини. ( а. 34 )

Відповідно до протоколу огляду від 18 лютого 2016 року оглянуто планшет, добровільно виданий обвинуваченим марки «Nomi» sigma+c07004 серійний номер 93294 ( а. 36-37 )

Відповідно до видаткової накладної від 23 січня 2016 року слідує, що планшет марки «Nomi» sigma+c07004 серійний номер 93294 придбаний 23 січня 2016 року ( а.92 )
Згідно висновку експерта №1037-16 від 25.02.2016 року, проведеною судово- товарознавчою експертизою встановлено, що станом на 15.02.2016 року вартість планшету марки «Nomi» sigma+c07004 складала 1299 гривень. ( а. 43-47)
Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого стосовно мотивів його дій та до позиції захисту про наявність прав обвинуваченого щодо викраденого планшету. Так обвинувачений вказує на те, що він планшет забрав з тією метою, щоб потерпіла ні з ким не переписувалась, крім того, вважав, що має право на планшет, але в той же час зазначає, що він хотів повернути планшет та гроші, тому і викликав міліцію. Такі показання судом піддаються розумним сумнівам, бо нібито маючи бажання повернути майно потерпілої, обвинувачений покинув квартиру до приїзду працівників міліції.

Доводи захисту про те, що предметом злочинів проти власності є чуже майно, а ОСОБА_6 не вважав планшет чужим, тому що він проживав з потерпілою однією сім`єю, і дане майно є їх сумісним, а, отже, в його діях вбачаються ознаки самоправства, є безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» предметом злочинів проти власності є майно, яке є чужим майном для винної особи.

Відповідно до великого тлумачного словника української мови під редакцією ОСОБА_13 , слово «чужий» означає належний комусь іншому, не власний, не свій. Таким чином, чужим є майно, що належить іншій особі.

В той же час, не є чужим майном, яке придбано за час спільного проживання чоловіка і жінки, які не перебувають в шлюбі між собою. ( ст. 74 СК України).

Тобто Сімейний кодекс пов`язує наявність режиму спільного майна з часом його придбання, бо вказує на таку ознаку спільного майна, як його придбання, саме в час спільного проживання. Як встановлено в судовому засіданні з показань обвинуваченого та потерпілої, проживати як чоловік і жінка вони припинили в жовтні 2015 року. А викрадений планшет придбаний в січні 2016 року.

Крім того, відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини є майно, набуте нею за час шлюбу, але на підставі договору дарування.
Як слідує з показань обвинуваченого та показань потерпілої, планшет придбано батьками потерпілої для неї.
Таким чином, жодних реальних прав як на кошти, які належали потерпілій, так і на планшет, який є особистою власністю потерпілої, в обвинуваченого не було і немає.
А показання обвинуваченого про те, що він не мав наміру викрадати планшет і грошові кошти, продиктовані бажанням уникнути кримінальної відповідальності за протиправні дії, вчинені в стані алкогольного сп`яніння в період іспитового строку, та спростовуються показами потерпілої та свідка, які вказують на заперечення потерпілої щодо дій обвинуваченого. Також суд враховує, що планшет і кошти повернуті після подання потерпілою заяви про вчинене щодо неї кримінальне правопорушення, а будь-яких перешкод залишити потерпілій або свідкові вилучене в Вишнякової майно 15 лютого 2015 року в обвинуваченого не було.
В той же час в судовому засіданні з`ясовано що органом досудового розслідування не вірно встановлено час кримінального правопорушення, оскільки під час судового розгляду, встановлено що майном потерпілої обвинувачений заволодів в період часу після 16. 45 хвилин, а у 18 годині покинув приміщення квартири, що підтверджується як показами свідка так і показами обвинуваченого.
Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, бо обвинувачений обернув на свою користь майно потерпілої на її очах, усвідомлюючи, що здійснює свої дії в умовах очевидності.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання суд, керується ст. 65 КК України і враховує, що він вчинив злочин, який відносяться до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Має позитивну характеристику з місця проживання, ніде не працює.

Пом`якшуючою обставиною є майже повне відшкодування завданих збитків. Обтяжуючою обставиною є перебування у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено показами потерпілої, свідка та обвинуваченого.

Враховуючи викладене, зокрема позицію сторони обвинувачення, враховуючи обтяжуючі та пом`якшуючі обставини та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, , але в мінімальних межах.

Також суд враховує, що обвинувачений засуджений вироком від 12 травня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, а встановлені в судовому засіданні дії вчинені ним в період іспитового строку, що виключає можливість судом застосувати до обвинуваченого повторне звільнення від призначеного покарання, внаслідок чого необхідно призначити покарання за правилами ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, дотримуючись припису про те, що остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.Невідбута частина покарання за попереднім вироком складає чотири роки.

До набрання вироку чинності буде достатнім застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, бо запропонований прокурором запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Під час судового розгляду та під час досудового розслідування до обвинуваченого не було застосовано жодного запобіжного заходу, але ним виконувались усі процесуальні обов`язки. Тому зважаючи на наявність ризику, що обвинувачений може вжити заходів для ухилення від покладених на нього процесуальних обов`язків, особисте зобов`язання повинно забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 .

Долю речових доказів вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Судові витрати складають 123 грн., які під час досудового розслідування затрачені на проведення судово товарознавчої експертизи, і підтверджуються актом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373,374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за постановленим вироком приєднати частково невідбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року у розмірі одного місяця і остаточне покарання визначити у вигляді позбавлення волі строком 4 роки та один місяць.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання і фактичного затримання ОСОБА_6 для відбуття покарання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 застосувати у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язку - не покидати місце проживання, а саме м. Павлоград Дніпропетровської області без дозволу суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь державного бюджету витрати за проведення судово - товарознавчих експертиз в сумі 123 грн.

Речові докази: планшет марки «Nomi» sigma+c07004 серійний номер 93294, залишити потерпілій за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1