Номер провадження 11-кп/788/469/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 березня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з вищою освітою, засудженого вироком Білоцерківського районного суду Київської області від04 червня 2010 року за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:
До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся засуджений ОСОБА_8 з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи тим, що він відбув більше 3/4 строку покарання та своєю поведінкою довів виправлення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 березня 2016 року було відмовлено в задоволенні даного клопотання засудженого ОСОБА_8 .

Своє рішення суд мотивував тим, що під час відбування покарання у виді позбавлення волі засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення, а тому відсутні підстави для застосування умовно-дострокового звільнення.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 вказує, що суд обґрунтовуючи свою відмову в задоволенні клопотання послався на довідку бухгалтерії колонії лише за 2015-2016 рік та не витребував довідку за весь час його перебування у СВК №116, яка свідчить про його працевлаштування в період з вересня 2010 року по березень 2011 року, що є порушенням вимог ст.81 КК України та його права на захист. Також апелянт вказує на помилковість посилання суду на характеристики за період з 2010 року по 2014 рік, оскільки дані, що в них містяться не відповідають фактичним обставинам. Також зазначає, що посилання суду на його відмову на застосування пільги, передбаченої ст.82 КК України, не відповідає дійсності, оскільки в той час він перебував на лікуванні і саме медична частина не надала дозволу на її застосування. Засуджений також зазначає, що суд належним чином не обґрунтував своїх висновків та безпідставно не взяв до уваги того, що за весь час відбування покарання він не порушував режиму колонії, працював на промисловій зоні та залучався до суспільно-корисної праці, приймає участь у програмах диференційованого впливу, з 2014 року відвідує лекції, літургії у церкві колонії, здобув освіту. Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи і зміст апеляційної скарги, думку засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у кримінально-виконавчій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч. 3 ст. 81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.537, 539 КПК України, вислухавши пояснення ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , представника установи відбування покарання ОСОБА_9 , дослідивши матеріали особової справи засудженого, зокрема, характеристики останнього, врахувавши думку представника адміністрації установи, який вважав, що ОСОБА_8 своєю поведінкою не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Так, з характеристик, наявних в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_8 , вбачається, що за період з 2010 року по 2014 рік, засуджений характеризувався посередньо, в основному залучався до праці, стає на шлях виправлення. Згідно даних характеристики від 10.12.2015 року засуджений ОСОБА_8 не працевлаштований, однак приймав участь у заготовленні продуктів харчування (овочів) для їдальні колонії, за що має два заохочення, характеризується як особа, яка стає на шлях виправлення.

Однак, за висновком характеристики від 08.02.2016 року засуджений ОСОБА_8 знову тільки стає на шлях виправлення, не працевлаштований, характеризується посередньо, спокійний, врівноважений, тактовний, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених. Стягнень та заохочень не має.

Згідно даних довідок СВК №116 за 2015-2016 роки засуджений ОСОБА_8 не працював, заробітна плата не нараховувалась. Має два заохочення у 2011-12 роках за сумлінне відношення до праці.

Дані обставини свідчать про правильність висновків суду першої інстанції щодо поведінки засудженого та ставлення до праці, зокрема того, що позитивні зрушення у його поведінці настали після фактичного відбуття засудженим трьох четвертей позбавлення волі, тобто тривають незначний час у порівнянні з призначеним йому строком покарання та фактично відбутою частиною покарання, що, на думку колегії суддів, не свідчить, що цілі покарання в більш короткий термін, ніж було визначено вироком суду, досягнуті. Крім того, за вироком суду ОСОБА_8 має непогашений позов на загальну суму 80000 грн., однак відмовився від застосування до нього пільги, передбаченої ст. 82 КК України, тобто заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_8 з приводу довідки з бухгалтерії установи виконання покарань та про помилковість посилання суду на характеристики за період з 2010 року по 2014 рік, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки основну інформацію про поведінку засудженого під час відбування покарання суд отримує від адміністрації кримінально-виконавчої установи, та в даному випадку, поставити під сумнів висновки, які викладені у вказаних довідках та характеристиках, у колегії суддів немає підстав.

Що стосується інших доводів засудженого ОСОБА_8 , то їх також слід визнати такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки рішення у справі було постановлено на підставі повного та всебічного дослідження як наданих до суду матеріалів, так і особової справи засудженого.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 не довів своє виправлення, до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи наведене, висновок місцевого суду є обґрунтованим та підтверджується матеріалами справи, оскільки умовно-дострокове звільнення може бути застосоване до засудженого лише за умови, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці доведе своє виправлення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду законна та обґрунтована, а апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 березня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному перегляду не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: ОСОБА_2