печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання заступника начальника відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання заступника начальника відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт грошових коштів. Вказане клопотання обґрунтовує тим, що управлінням спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом вчинення суддею Вищого господарського суду України ОСОБА_7 та його колишньою дружиною ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368-2 та ч. 3 ст. 209 КК України. В рамках зазначеного кримінального провадження, на підставі наведеного, в тому числі з метою забезпечення в подальшому можливого вироку суду в частині конфіскації, спеціальної конфіскації та виконання заходів кримінально-правового характеру додо компанії «Restwood Products Corporation» накласти арешт на кошти, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритий у Liechten Steinishe Landes-Bank AG (Князівства Ліхтенштейн) компанією Restwood Products Corporation (Панама), бенефіціарним власником/довіреною особою/підписантом рахунків якої є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши видаткові операції та/або інше їх використання.

В судовому засіданні слідчі підтримали клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи, просив його задовольнити.

В судовому засіданні адвокати компанії «Restwood Products Corporation» заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість клопотання.

Вислухавши сторін, дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що управлінням спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001756 від 18.08.2015 за ознаками, злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368-2, ч. 3 ст.209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за інформацією підрозділу фінансової розвідки Ліхтенштейну ОСОБА_8 (дружина ОСОБА_7 ) є бенефіціарним власником/довіреною особою/підписантом рахунків компанією Restwood Products Corporation (Панама), в тому числі рахунку № 5468.6850 відкритому у Liechtensteinische LandesBank AG. До того ж, слідчий стверджує, що незважаючи на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21.11.2014 про розірвання шлюбу, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неодноразово спільно виїжджали до країн Європейського союзу, Єгипту та Туреччини.

Проте, в ході досудового розслідування, слідчим встановлено, що з 2013 року до сьогодні одноособовим власником-бенефіціаромкомпанії Restwood Products Corporation (Панама) є ОСОБА_9 , що особисто ним підтверджено.

Слідчий зазначає про достатність підстав, що ОСОБА_7 , через рахунки фірм нерезидентів, в тому числі через рахунок № НОМЕР_1 відкритий у Liechtensteinische LandesBank AGкомпанією Restwood Products Corporation (Панама), та де бенефіціарним власником рахунку є ОСОБА_10 , шляхом вчинення дій, спрямованих на приховування та маскування незаконного походження коштів, володіння ними та прав на такі кошти і їх використання, здійснюється легалізація коштів, отриманих злочинним шляхом.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 170 КПК України (в редакції від 18.02.2016), «арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1 - 4 частини першої статті 962 Кримінального кодексу України.

5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

6. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.»

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення наведених вимог, слідчим не доведено обставини, на які він посилається в обґрунтуванні необхідності накладення арешту. Зокрема, наданими слідчому судді матеріали жодним чином не підтверджують той факт, що ОСОБА_8 була бенефіціарним власником Компанії Restwood Products Corporation, чи була її акціонером, службовою або іншою уповноваженою особою.

Компанія «Restwood Products Corporation» була зареєстрована у Республіці Панама 20.02.2013 року із ідентифікаційним номером 795314, 2335064, із статутним капіталом 10000 доларів США, розділених на 100 (сто) звичайних акцій кожна номінальною вартістю 100 доларів США.

Починаючи з 08.03.2013 власником-бенефіціаром компанії «Restwood Products Corporation», тобто - власником повного пакету акцій компанії «Restwood Products Corporation» (до 07.12.2015 існували в формі «на пред`явника») та, відповідно, держателем сертифікату акцій № 1, став громадянин України ОСОБА_9 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 19.05.2009 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

08.03.2013 ОСОБА_9 , в якості власника-бенефіціара компанії «Restwood Products Corporation», був укладений «Бенефіціарний договір» із номінальними директорами зазначеної компанії (компаніями «CEO CORONA LTD», «M&S BASIC LTD» та «CYP SATURN LTD»), який діє до цього часу. На ОСОБА_9 були видані генеральні довіреності від 08.03.2013, від 23.01.2014, від 19.01.2015.

Таким чином, починаючи з 08.03.2013 та протягом всього часу її існування єдиним та незмінним власником-бенефіціаром компанії «Restwood Products Corporation» був ОСОБА_9 ; відповідно, все майно компанії, в тому числі грошові кошти на банківських рахунках компанії (в тому числі - на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому компанією «Restwood Products Corporation» у банківській установі «Liechtensteinische Landesbank AG») належать виключно ОСОБА_9 .

Вищезазначене підтверджується Випискою з Публічного реєстру Панами, Бенефіціарним договором, Довіреностями, Сертифікатом акцій та випискою з реєстру акціонерів та іншими документами.

Крім цього, вході розгляду провадження не було встановлено, що ОСОБА_7 та/або ОСОБА_8 займали посади в зазначеній компанії, а також ні установчими документами компанії, ні договорами не уповноважувався на здійснення будь-яких дій від імені компанії «Restwood Products Corporation».

Отже, фактичні обставини не надають законних підстав вважати ОСОБА_8 уповноваженою особою компанії «Restwood Products Corporation» в розумінні приписів примітки до ст. 96-3 КК України, що в свою чергу й свідчить про відсутність навіть формальних підстав вважати можливим застосування щодо компанії «Restwood Products Corporation» у зв`язку з досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні № 0001756 заходів кримінально-правового характеру, в тому числі - як своєрідної передумови або «підґрунтя» для арешту майна (грошових коштів) компанії «Restwood Products Corporation».

Так, в кримінальному проваджені № 0001756, жодна особа (в тому числі - будь-хто з подружжя ОСОБА_11 , а також будь-яка особа з числа реально причетних до компанії «Restwood Products Corporation»), станом на дату складання слідчим відповідного клопотання, так й досі не має статусу підозрюваного або обвинуваченого у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, або засудженого за вчинення цього злочину; разом з тим, клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять й відомостей про здійснення у передбаченому законодавством порядку провадження стосовно юридичної особи - компанії «Restwood Products Corporation».

Разом з цим, надані слідчому судді матеріали не спростовують твердження представників власника майна, що грошові кошти на рахунку компанії Restwood Products Corporation у Liechtensteinische Landesbank AG не належали та не належать ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , а є власністю громадянина України ОСОБА_9 .

Одночасно, необхідно зазначити, що вказаний факт встановлено в ухвалах Апеляційного суду м. Києва у справі № 11-сс/193/2016 від 14.01.2016 та у справі № 757/15411/16-к від 18.01.2016.

Одночасно, слідчий не визнає факт розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21.11.2014, зазначаючи що вони неодноразово спільно виїжджали за кордон. Проте, вказані факти не можуть свідчити про збереження сімейних стосунків, а отже, не є доказом того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на сьогодні перебувають у сімейно-шлюбних стосунках.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту та мету; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З матеріалів клопотання, а саме витягу з кримінального провадження за № 0001756, вбачається, що обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень жодній особі не пред`явлено, провадження щодо Компанії Restwood Products Corporation (Панама) не здійснюється. Будь яких належних та допустимих доказів причетності Компанії Restwood Products Corporation (Панама) до вчинення зазначених кримінальних правопорушень слідчому судді не надано.

До того ж, ухвалами Апеляційного суду міста Києва у справі №11-сс/193/2016 від 14.01.2016 та у справі №757/15411/16-к від 18.01.2016 було встановлено, що посилаючись на наявність ознак кримінального правопорушення передбаченого положеннями ч. 3 ст. 368-2 КК України, слідчий зазначив, що фінансові операції (набуття активів суб`єктом злочину) мали місце у період з липня по вересень 2014 року, тобто до набуття чинності Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», яким лише вперше визначено в якості кримінального злочину таку дію, як набуття особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність майна, вартість якого значно перевищує доходи особи, отримані із законних джерел, або передача нею такого майна близьким родичам.

В порушення наведених вимог, слідчим не зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт, не доведено, що кошти, які знаходяться на рахунку компанії нерезидента є власністю ОСОБА_7 та /або ОСОБА_8 , що вони отримані злочинним шляхом та не надано доказів в обґрунтування зазначених підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 цього кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про арешт коштів, оскільки клопотання старшого слідчого в ОВС УСР ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна, не відповідає вимогам ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 92, 170-173, 309, 372, 376, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання заступника начальника відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1