УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в:
Старший слідчий слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, ст. лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, яке перебуває у власності ТОВ «Господарник», а саме нежитлове приміщення, майновий комплекс, 2/3 частини майнового комплексу за адресою: м. Київ, вул.. Червонопрапорна, 34 та нежитлова будівля за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9, яке мотивоване тим, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза продажу даного нерухомого майна.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Слідчий суддя згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, з урахуванням доводів слідчого, проводить розгляд даного клопотання без повідомлення власників майна, оскільки , на думку слідчого судді, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає клопотання необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Дане клопотання погоджено прокурором ОСОБА_4 , щодо якого відсутні відомості про його участь у даному кримінальному провадженні у наданому слідчому судді витягу з ЄРДР.
Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя встановив, що слідчим в судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, не доведена відповідність майна, на яке слідчий просить накласти арешт, критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, як і недоведені є доводи клопотання про необхідність накладення арешту на нерухоме майно з метою забезпечення кримінального провадження - збереження речових доказів.
Частина нерухомого майна, на яке слідчий просить накласти арешт, належить юридичній особі без виділення її в натурі (ідеальна частка), будь-які достовірні дані про реальну можливість відчуження ідеальної частки у нерухомому майні третім особам матеріали клопотання не містять.
Інші підстави, що передбачені статтею 170 КПК України, для накладення арешту у клопотанні слідчого не зазначені.
Враховуючи викладене, керуючись статями 2, 110, 131-132, 170-173, 309 КПК України,
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя: