справа № 278/3573/15-к
У Х В А Л А
19 квітня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, проживаючої до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України,
До суду надійшла угода про примирення між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .
Відповідно до угоди досудовим розслідуванням встановлено, що на початку березня 2015 року ОСОБА_6 познайомився з ОСОБА_4 в с. Гришківці Бердичівського району Житомирської області, після чого вони періодично зустрічались та спілкувались.
В ході однієї із розмов ОСОБА_6 розповів ОСОБА_4 про те, що має намір оздоровитись у зв`язку з тим, що його почала потурбувати давня травма, отримана в 1992 році.
За вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел на повторне заволодіння шляхом обману грошовими коштами, які належать ОСОБА_6 .
В подальшому ОСОБА_4 з метою заволодіння коштами ОСОБА_6 запропонувала допомогти придбати путівку в КП Житомирський лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення «Дениші», запевнивши ОСОБА_6 у своїх можливостях та повідомивши, що може дістати путівку за грошові кошти в сумі 1500 грн., на що останній погодився.
Після цього ОСОБА_4 04.05.2015, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , зловживаючи довірою та переслідуючи корисливий мотив, ввівши в оману ОСОБА_6 повторно заволоділа грошовими коштами в сумі 1500 грн., надані потерпілим в якості оплати за путівку та в подальшому ними розпорядилась на власний розсуд.
Сторони угоди домовились про кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 190 КК України та узгодили покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В судовому засіданні обвинувачена та потерпілий наполягали на затвердженні угоди, повідомили, що примирились, потерпілий зазначив, що шкоду йому відшкодовано в повному обсязі, претензій до обвинуваченої не має. Сторони угоди наполягали, що угоду уклали добровільно, їм зрозумілі наслідки укладення угоди та наслідки її невиконання.
Прокурор не заперечує щодо затвердження укладеної угоди про примирення.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи та інтереси сторін.
ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 2 ст. 190 КК України, і як кваліфікуючу ознаку її діяння досудовим розслідуванням визначено повторність. Відповідно до ст. 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. З обвинувального акту відносно ОСОБА_4 та угоди про примирення вбачається, що остання є несудимою та обвинувачується у вчиненні одиничного злочину. За таких обставин кваліфікація її діяння за ч. 2 ст. 190 КК України є безпідставною. Сторони узгодили покарання обвинуваченій у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак санкція ч. 1 ст. 190 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинення одиничного злочину, передбачає покарання у виді штрафу в максимальному розмірі до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За таких обставин укладення зазначеної угоди про примирення порушує права обвинуваченої, та угода не може бути затверджена судом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 474 та 372 КПК України, суд
Судовий розгляд даного кримінального провадження продовжити в загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1