№566/1142/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2016 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області кримінальне провадження № 0000457 від 15 серпня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, невійськовозобов`язаного, у відповідності до ст..89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 , 14 серпня 2015 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись незачиненими на замок дверима та наявністю ключів в замку запалювання, з метою тимчасового використання, умисно, незаконно, всупереч волі ОСОБА_4 , заволодів автомобілем марки ВАЗ 21063 реєстраційний № НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 і яким останній користувався без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб) і отримавши можливість керувати зазначеним автомобілем, ОСОБА_5 під час руху на ньому між селами Довгошиї та Борбин Млинівського району Рівненської області, в ході здійснення маневру не справився з керуванням та з`їхавши в кювет, допустив зіткнення з електроопорою, спричинивши автомобілю механічні пошкодження, в результаті чого потерпілому ОСОБА_4 завдано майнову шкоду на суму 18739,28 грн.

Суд, на підставі п.3 ст. 349 КПК України, з врахуванням думки учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів в кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_9 щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники кримінальних провадження зміст цих обставин та чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, і роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_4 , а також дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, визнав повністю, дав суду показання про те, що 14 травня 2015 року він, обвинувачений, разом з ОСОБА_4 , в будинку останнього, розпивали спиртне. Під час розпивання спиртних напоїв, ключі від машини ВАЗ 21063 реєстраційний № НОМЕР_1 , лежали на столі. Виникла розмова про те, що необхідно ще випити. Домовилися, що він, обвинувачений, мав їхати за спиртним. ОСОБА_4 пішов спати, а він, обвинувачений, взяв ключі зі столу і пішов додому. Прийшовши додому, і виявивши ключі, повернувся назад в господарство ОСОБА_4 , «завів» машину і поїхав в село в Довгошиї Млинівського району, де і вчинив ДТП.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, крім повного визнання ним своєї вини, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 з яких вбачається, що 14 серпня 2015 року, він разом з ОСОБА_5 розпивали спиртне у нього, потерпілого, вдома. Розпивши спиртне, яке в них було, вирішили придбати ще спиртного. ОСОБА_5 мав їхати за спиртним велосипедом, а не машиною. Він, потерпілий, пішов «порати» по господарству. Коли вже почало сутеніти, то до нього в господарство повернувся ОСОБА_5 і постукав у вікно. Коли він, потерпілий вийшов, то ОСОБА_5 звернувся до нього з проханням, щоб він, потерпілий, завіз його, обвинуваченого, в село Довгошиї Млинівського району. Він, потерпілий, відповів, що в нетверезому стані і за кермо він не сяде. Після цього, він, потерпілий, повернувся додому і ліг спати. Особисто він, потерпілий, не бачив, коли ОСОБА_5 брав ключі, дозволу він йому не давав. Машина завжди стояла на подвір`ї, а ворота були закриті. Десь о 4 годині 30 хвилин, прийшла мати ОСОБА_5 і почала стукати. Коли він, потерпілий, відкрив двері, то мати ОСОБА_5 запитала про те, де його потерпілого, машина?. Він відповів, що на подвір`ї, але вона сказала, що її там немає, після чого він виявив відсутність машини.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч.1 ст.289 КК України, як умисні, що виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 суд відносить щире каяття та часткове, в сумі 15000 грн., відшкодування майнової шкоди.
До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Санкція ч. 1 ст. 289 КК України, передбачає міру покарання у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк.

У відповідності до ч.ч.3 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 289 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обвинувачуваного обставин та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, вважає за можливе застосувати відносно нього ст. 75 КК України.
Потерпілий ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення шкоди, заподіяної злочином, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 на його користь завдану майнову шкоду в сумі 18 739,28 грн., моральну (немайнову) шкоду в сумі 10 000 грн., витрати за надання правової допомоги в сумі 400 грн.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 зменшив позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди, посилаючись на те, що обвинуваченим ОСОБА_5 йому відшкодована майнова шкода в сумі 15 000 грн., а тому він просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 3 739,28 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку у часників процесу, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав: у відповідності до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
У відповідності до ч.1 ст..55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Як вбачається з висновку експерта №3.3-41/15 від 03 вересня 2015 року ринкова вартість наданого на експертизу автомобіля марки «ВАЗ-21063» р.н. НОМЕР_1 , без урахування пошкоджень завданих внаслідок угону станом на 14 серпня 2015 року становить 18 739,28 грн.
(а. с. 34-43 кримінального провадження № 0000457)
Розпискою ОСОБА_4 підтверджується, що ОСОБА_5 віддав ОСОБА_4 гроші в сумі 15 000 грн.
Таким чином, до стягнення з ОСОБА_5 підлягає матеріальна шкода в сумі 3 739,28 грн.
Що стосується стягнення відшкодування моральної шкоди, то у відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з послідуючими змінами від 27 лютого 2009 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, виходячи з засад розумності та виваженості, а також з конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, за доцільне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 2 000 грн.
З приводу стягнення судових витрат пов`язаних з оплатою витрат на правову допомогу, то суд вважає, що позовні вимоги позивача у цій частині підлягають до задоволення повністю, так як у відповідності до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать:
2) витрати на правову допомогу;
3) витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду;
4) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;
5) витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;
6) витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Квитанцією до прибуткового касового ордера № 9 від 10 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 оплатив правову допомогу адвоката в сумі 400 грн.

(а.с.45-47)
Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що необхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати пов`язані з з оплатою правової допомоги адвоката.

Постановою про приєднання речових доказів від 03 вересня 2015 року речовим доказом визнано автомобіль марки ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 , який було вилучено протоколом огляду місця події від 15 серпня 2015 року і передано, під розписку, на зберігання потерпілому ОСОБА_4

(а. с. 44,45 кримінальних провадження № 0000457)
У відповідності до вимог ст. 100 ч. 9 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
У відповідності ч.1 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В ході досудового розслідування залучалися експерти для проведення судової автотоварознавчої експертизи витрати на проведення експертизи 614 грн. 40 коп.;

Таким чином, суд вважає, що з обвинувачуваного ОСОБА_9 слід стягнути процесуальні витрати в доход держави в сумі 614,40 грн. пов`язані із залученням експертів

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 15 липня 2016 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, якою строк дії ували встановлено до 12 вересня 2016 року.
Статтею 203 КПК України передбачено, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора. Поскільки прокурором не було заявлено клопотання про продовження чи зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , тому суд не вправі вирішувати питання щодо застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу.
На підставі наведенного,
керуючись ст. ст.349, 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України
с у д ,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, і призначити йому міру покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_7 зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі:
-автомобіль марки ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 , який було вилучено протоколом огляду місця події від 15 серпня 2015 року, який передано, під розписку, на зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 .

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення шкоди, заподіяної злочином задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 завдану майнову шкоду в сумі 3 739 (три тисячі сімсот тридцять дев`ять) гривень 28 копійок.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 завдану моральну шкоду в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 витрати за надання правової допомоги адвоката в сумі 400 (чотириста) гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 614 (шістсот чотирнадцять) гривень 40 копійок.
Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1