ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вовківці, Шепетівського р-ну, Хмельницької обл., проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, інваліда ІІІ групи, не судимого,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Тарасівка, Ярмолинецького р-ну, Хмельницької обл., проживаючого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: вироком Хмельницького міськрайонного суду від 26.01.2007 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років (ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20.03.2007 року вирок змінено та перекваліфіковано дії з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України та на підставі ст. 70 КК України призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки); вироком Хмельницького міськрайонного суду від 21.02.2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, 11.04.2014 року умовно-достроково звільненого від подальшого відбування покарання на 7 місяців,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_10 19.03.2015 року близько 22 год., за попередньою змовою з невстановленою особою, перебуваючи біля будинку № 22/1 по вул.М.Залізняка у м.Хмельницькому, з метою викрадення майна у неповнолітнього ОСОБА_6 , з корисливих мотивів із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що проявилося у нанесенні невстановленою особою трьох ударів кулаками в голову та одного удару в тулуб потерпілого, під час чого ОСОБА_10 тримав потерпілого ззаду за шию, відкрито викрали у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 400 грн. та мобільний телефон марки «Нокіа 108» чорного кольору, вартістю 411 грн. 59 коп. з двома стартовими пакетами операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «Лайф», на рахунку яких грошових коштів не було. Вказаними діями матері ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 811 грн. 59 коп.
30.03.2015 року близько 15 год. ОСОБА_11 (раніше судимий за ст. 186 КК України), з корисливих мотивів, на зупинці громадського транспорту «Автовокзал № 1», що по Вінницькому шосе у м.Хмельницькому, скориставшись станом алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 , таємно викрав у нього мобільний телефон «НТС-510» з навушниками, загальною вартістю 2000 грн. зі стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн. з грошовими коштами на рахунку в сумі 25 грн. та карткою пам`яті вартістю 150 грн. Вказаними діями ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду в сумі 2200 грн.
Також, ОСОБА_11 27.04.2015 року близько 02 год. 30 хв. на ґрунті особистих неприязних відносин наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в груди і ногою в живіт, від чого вона впала на землю та ОСОБА_11 наніс численні удари потерпілій по тілу ногами. В результаті вказаних дій потерпілій ОСОБА_9 завдано тілесні ушкодження у вигляді закритого крайового внутрішньо-суглобового перелому медіального краю проксимального епіфізу правої ліктьової кістки, закритого, крайового внутрішньо-суглобового перелому основи нігтьової фаланги 2-го пальця правої кисті, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
В суді обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочинів не визнав. Показав, що 30.03.2015 року в обідній час разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 неподалік Хмельницького автовокзалу № 1 вживали за рахунок останнього алкогольні напої протягом орієнтовно двох годин. Під час відпочинку потерпілий перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та кидав телефон на землю, після чого вони розійшлись. Його майно ніхто не викрадав.
26.04.2015 року близько 23 години він з ОСОБА_10 і ОСОБА_14 відпочивали у кафе «Картопляники», вживаючи алкоголь. Під час цього до нього і ОСОБА_10 підійшла ОСОБА_9 , яка перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння та почала нецензурно виражаючись з`ясовувати стосунки відносно нібито вчиненої ними крадіжки грошей ОСОБА_15 під час святкування нового року. У відповідь на це він вдарив потерпілу пальцями по обличчю. Пізніше у ОСОБА_9 виник конфлікт з особою кавказької національності, якого вона подряпала і порвала йому сорочку. Після цього ОСОБА_9 повторно почала до нього чіплятись, провокуючи на неправомірні дії, питаючи про зниклі ювелірні вироби і простягаючи руки. У зв`язку з цим він її відштовхував від себе, відбиваючи руки. При цьому на землі лежали частини золотих виробів та телефони. На місці присутні особи неодноразово обшукували його і ОСОБА_10 , однак нічого не знайшли, як і у Зарічанському відділі працівники міліції, яких викликала ОСОБА_9 .
Обвинувачений ОСОБА_10 вину визнав частково, показавши, що у вищевказаний час перебуваючи в мікрорайоні «Озерна» разом з ОСОБА_16 , побачив ОСОБА_6 та попросив у нього пару гривень. Потерпілий відмовив і зайшов в середину магазину. Через декілька хвилин побачив ОСОБА_16 , який стояв біля ОСОБА_6 і щось в нього забирав. Він ( ОСОБА_10 ) поклав руку на плече потерпілого і попросив не викликати міліцію. Через кілька днів у ОСОБА_16 придбав бувший у використанні телефон «Нокіа», не знаючи, що це викрадене майно, який в подальшому вилучили працівники правоохоронних органів.
30.03.2015 року біля автовокзалу зустрівся з ОСОБА_11 разом з ОСОБА_8 і ОСОБА_14 , з якими вживали алкоголь. ОСОБА_8 був сильно п`яний та всіх добровільно пригощав, витративши загалом 300-400 грн. Не бачив, щоб хтось забирав у потерпілого майно.
В квітні 2015 року пізно ввечері він разом з ОСОБА_14 і ОСОБА_11 прийшли в кафе «Картопляники», вживаючи там горілку. Там же перебувала потерпіла ОСОБА_17 з двома подругами. З ними розпочалась розмова стосовно конфлікту на новий рік з приводу нібито викрадених грошей ОСОБА_15 . Він один раз відштовхнув потерпілу від себе. Більше жодних насильницьких дій не вчиняв і майно не забирав. Планшета і телефону в неї не бачив. ОСОБА_9 кричала про зникле майно, а ОСОБА_18 на землі збирала якісь речі, включаючи золотий ланцюжок. Бачив, як ОСОБА_11 відштовхував ОСОБА_9 від себе руками, коли вона його дряпала. Його з ОСОБА_11 дівчата безрезультатно обшукували. Приїжджали працівники міліції, забрали їх у Зарічанській відділ, де обшукали, допитали та відпустили.
Не дивлячись на не визнання своєї вини обвинуваченими у скоєнні даних злочинів в повному обсязі, вона доводиться наступними доказами.
Так, час та місце вчинення злочинних дій обвинуваченими щодо потерпілих доводиться даними роздруківок телефонних з`єднань абонентів мобільного зв`язку, якими користувались ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (т. 1, а.с. 96-142).
Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що в березні 2015 року біля 22 години йшов в магазин «Грант», біля якого ОСОБА_10 попросив 7 гривень. Він відмовив і зайшов в магазин. При виході його наздогнали ОСОБА_10 ще з одним чоловіком, який 3-4 рази вдарив його в груди та живіт. ОСОБА_10 тримав ззаду за шию і забрав телефон «Нокіа» чорного кольору, а інша особа обшукувала і викрала 400 грн. Шкода відшкодована повністю.
Потерпіла ОСОБА_7 (мати ОСОБА_6 ) знає про події зі слів сина. Повідомила, що претензії до обвинуваченого у неї відсутні.
Даними протоколу огляду місця події від 20.03.2015 року (т. 1, а.с. 9-10) зафіксовано, де саме був пограбований ОСОБА_6 , що повністю узгоджується з показаннями ОСОБА_10 та потерпілого стосовно місця скоєння злочину.
Згідно з протоколом огляду належного потерпілій ОСОБА_7 мобільного телефону «Nokia», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (т. 1, а.с. 15, 16), вказаний предмет був добровільно виданий ОСОБА_10 , яким він користувався, отримавши від ОСОБА_19 . У протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.03.2015 року (т. 1, а.с. 7), батьком потерпілого ОСОБА_20 вказується про пограбування сина ОСОБА_6 та заволодіння саме цим телефоном.
До показань обвинуваченого щодо відсутності в його діях складу злочину, суд розглядає як частково неправдиві, надані з метою уникнення відповідальності за вчинене, так як такі твердження суперечать іншим доказам. Зокрема показанням потерпілого, який впевнено впізнав ОСОБА_10 , котрий його тримав за шию і забрав телефон, в подальшому вилучений у нього ж ( ОСОБА_10 ). Підстав не довіряти показанням ОСОБА_6 у суду немає.
Потерпілий ОСОБА_8 в суді показав, що дійсно у зазначений вище час перебував біля автовокзалу № 1, вживаючи з обвинуваченими і ОСОБА_21 спиртні напої. За алкоголь та харчі розраховувався самостійно, припустивши, що витратив всі кошти в сумі близько 300 грн. Подробиць подій не пам`ятає через стан сильного алкогольного сп`яніння. Ввечері протверезів і виявив відсутність телефону. Приблизно через місяць до нього приїхали працівники міліції та запевнили, що телефон викрали ОСОБА_10 з ОСОБА_11 та майно вже знайдене. За їх вказівкою підписав заяву про вчинення злочину, сподіваючись повернути зниклий телефон, який так і не віддали.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.03.2015 року (т. 1, а.с. 32)зафіксовано, де викрадався телефон ОСОБА_8 , а саме відкрита ділянка місцевості, що знаходиться з лівого боку від зупинки громадського транспорту «Автовокзал № 1» по Вінницькому шосе у м.Хмельницькому.
Свідок ОСОБА_14 , який в день інциденту був з обвинуваченими та потерпілим біля автовокзалу повідомив, що розпивав з ними спиртне. Алкоголь, цигарки та продукти купував ОСОБА_8 , у якого було біля 300 грн. Після відпочинку, під час якого конфліктів не було, всі одночасно розійшлись. Стверджує, що майном потерпілого ніхто не намагався заволодіти.
Згідно з протоколом про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 14.04.2015 року, додатку до даного протоколу та даних прослуханих в судовому засіданні записів телефонних розмов ОСОБА_11 30.03.2015 року (т. 1, а.с. 35-37), останній в період часу з 14.17 до 14.31 веде розмову з ОСОБА_22 з приводу наміру заволодіння неподалік автовокзалу майном ОСОБА_8 , а також о 15.51 та 22.37 розмовляє з особою на ім`я ОСОБА_23 відносно купівлі телефону «НТС».
Твердження сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_11 до викрадення телефону розцінюються як їх позиція, обрана з метою уникнення кримінальної відповідальності і спростовується даними доказами. Обвинувачений в суді повідомив, що ввечері 30.03.2015 року хотів реалізувати свій телефон «Нокіа Х2», проте в розмові він говорить про телефон «НТС», про зникнення якого заявляв ОСОБА_8 . ОСОБА_11 та потерпілий зустрічались в обідню пору і на час цієї розмови давно розійшлись з місця події. ОСОБА_11 в суді не заперечив, що розмови велись з його телефону і голос належить йому.
ОСОБА_11 ставиться у вину, що він за вищевказаних обставин, за попередньою змовою разом з ОСОБА_10 та невстановленою особою заволодів майном ОСОБА_8 , включаючи грошові кошти в сумі 200 грн., однак вказане не знайшло свого підтвердження в суді і підлягає виключенню з обвинувачення.
Як показали обвинувачений ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_8 , свідок ОСОБА_14 , крадіжки телефону ніхто не бачив, а отже злочин вчинявся ОСОБА_11 непомітно для інших осіб. Потерпілий вважає, що кошти в сумі 200 гривень, про які йдеться у обвинуваченні, сам витратив на придбання алкоголю, тютюнових виробів та продуктів харчування, а тому їх не викрадали.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_8 від 24.04.2015 року (т. 1, а.с. 31), останній просить прийняти міри до невідомої особи, яка 30.03.2015 року біля 15 години відкрито заволоділа мобільним телефоном та грошима в розмірі 200 грн. В суді потерпілий показав, що зміст заяви не перечитував, просто її підписавши на прохання правоохоронців.
Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_11 вчинив не відкрите, а таємне викрадення чужого майна. Телефон ним викрадався самостійно та кошти ОСОБА_8 витратив сам.
Потерпіла ОСОБА_9 в суді повідомила, що 26.04.2015 року в кафе «Картопляники» святкувала день народження дитини ОСОБА_24 , разом з останньою та ОСОБА_15 . У закладі також знаходились ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , з якими відбувся конфлікт щодо крадіжки майна ОСОБА_15 , яка сталась напередодні. ОСОБА_11 її вдарив в обличчя, після чого почав душити та зірвав з шиї два золотих ланцюжка вагою 10 і 13 грам. Одночасно ОСОБА_10 в неї з кишені витягнув планшет «Асус» чи «Дігма» і телефон «НТС». У зв`язку з неприязними відносинами ОСОБА_11 наніс їй декілька ударів руками і ногами в різні частини тіла, в результаті чого зламав палець та лікоть. ОСОБА_10 та присутній на місці події кавказець її не били. Під час бійки вона неодноразово падала. Міліція забрали обвинувачених, а потім відпустила. Пояснити, куди зникло її майно,не змогла.
Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_15 були очевидцями, як ОСОБА_11 бив потерпілу, наносячи удари кулаками і руками в різні частини тіла, кидав на землю, тягнув за руку і волосся. ОСОБА_15 зазначила, що удари завдавались ОСОБА_11 після образливих слів на його адресу. Обидва свідки підтвердили, що інші особи ОСОБА_9 не били та бачили на ній тілесні ушкодження.
У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання (т. 1, а.с. 54-59), ОСОБА_9 впізнає серед представлених осіб ОСОБА_11 за рисами обличчя і тілобудовою, як раніше знайомого і такого, який наніс їй тілесні ушкодження.
Факт отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень підтверджується висновками судово-медичного експерта № 492 та № 644, згідно підсумків яких, відповідно до медичної документації у потерпілої констатовані тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин грудної клітки, обох плечей, правого стегна, верхньої губи, закритого крайового внутрішнє-суглобового перелому медіального краю проксимального епіфізу правої ліктьової кістки, закритого крайового внутрішнє-суглобового перелому основи (проксимального метаепіфізу) нігтьової фаланги 2-го пальця правої кисті. Згідно результатів судово-медичної експертизи, на тілі потерпілої ОСОБА_9 станом на 14.05.2015 року тілесних ушкоджень не виявлено. Судячи за характером і локалізацією виявлених на рентгенівських знімках потерпілої переломів, вони могли утворитися за «непрямим» механізмом при черезмірному розгинанні чи викручуванні 2-го пальця правої кисті в 2-му міжфаланговому суглобі та черезмірному розгинання чи викручуванні правого передпліччя в ліктьовому суглобі, що призвело до «відриву» крайових фрагментів суглобових поверхонь нігтьової фаланги і ліктьової кістки прикріпленими на даних ділянках зв`язками. Закритий крайовий внутрішнє-суглобовий перелом медіального краю проксимального епіфізу правої ліктьової кістки, закритий, крайовий внутрішнє-суглобовий перелом основи нігтьової фаланги 2-го пальця правої кисті за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я, як кожен окремо, так і у своїй сукупності. Крововиливи м`яких тканин грудної клітки, обох плечей, правого стегна, верхньої губи могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. За своїм характером крововиливи м`яких тканин відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (т. 1, а.с. 48, 49, 51, 52).
Експерт ОСОБА_25 в судовому засіданні підтвердив надані ним висновки, що не суперечить і показанням свідка лікаря-рентгенолога ОСОБА_26 , який надавав консультативні висновки стосовно ОСОБА_9 .
Як слідує з прослуханих в суді аудіозаписів розмов обвинуваченого згідно результатів здійснення негласних слідчих дій (т. 1, а.с. 144-153), наявна інформація про побиття ОСОБА_11 потерпілої в результаті її провокативних дій, де обвинувачений про це розповідає співкамернику.
У задоволенні клопотання захисника про недопустимість як доказів фактичних даних, отриманих в результаті проведення негласних слідчих дій щодо ОСОБА_11 , суд відмовляє, оскільки вони проведені у відповідності до вимог ст. ст. 246, 270, 263-266 КПК України, порушень яких не виявлено. Законність здобуття даних доказів підтверджується і відповіддю на запит голови Апеляційного суду Хмельницької області № 08-14д від 08.02.2016 року про надання дозволів на проведення негласних оперативно-технічних заходів та негласних слідчих (розшукових) дій.
До показань обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що тілесних ушкоджень потерпілій він не заподіював, суд ставиться критично і розцінює їх, як спробу уникнути відповідальність за фактично скоєне. Дані твердження спростовані іншими доказами по справі, а саме показаннями свідків ОСОБА_24 і ОСОБА_15 про обставини побиття ОСОБА_9 . Об`єктивно наявність у потерпілої тілесних ушкоджень також доводиться висновками судово-медичних експертиз. Потерпіла заперечила, що її хтось бив крім ОСОБА_11 . Самі обвинувачені також не бачили, щоб їй спричинялись тілесні ушкодження іншими особами.
Водночас, відсутні достатні докази, які б свідчили про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 з метою заволодіння майном потерпілої, з підстав, які наведені нижче.
З урахуванням вимог ст. 86 КПК України, докази сторони обвинувачення, а саме протоколи пред`явлення особи для впізнання від 15.06.2015 року та 19.06.2015 року (т. 1, а.с. 28, 29, 39, 40), на яких здійснювалось впізнання ОСОБА_10 потерпілими, слід визнати недопустими, оскільки допитані в суді свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які були понятими при проведенні даних слідчих дій, показали, що фотографії, по яких здійснювалось впізнання, не відповідають наявним у матеріалах провадження. ОСОБА_28 повідомила, що їй слідчий пропонував впізнати когось з зображених на фото. ОСОБА_27 вказувала, що двічі була присутня на впізнанні і при цьому фотографії розкладались на столі. Фото лежали на аркуші паперу не приклеєні і не прошиті. Підписувала протоколи без фотографій. Потерпілий ОСОБА_8 з його слів впізнавав ОСОБА_11 , як просто знайому особу, при тому, що в матеріалах провадження міститься протокол впізнання ОСОБА_10 . У своїй сукупності вказане свідчить про порушення вимог ст. ст. 223, 228, 231 КПК України.
Також, при проведенні слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_10 , який зафіксований протоколом та відеозаписом даної слідчої, під час досудового розслідування допущено порушення вимог ст. 240 КПК України. В даному випадку фактично не було здійснене відтворення дій, обстановки, обставин подій, а проводився допит ОСОБА_10 на місцях, де відбувались події. До того ж слова обвинуваченого на відеозаписі практично не прослуховується. Тому фактичні дані отримані за результатами проведення вказаної слідчої дії суд позбавлений можливості використати при прийнятті процесуальних рішень.
Оскільки наведені вище докази не отримані в порядку, встановленому КПК України, суд їх визнає недопустимими.
Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у скоєнні вищевказаного повністю доведена.
Дії ОСОБА_10 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_11 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно) та з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особи винних та обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 .
Обвинувачені характеризуються посередньо, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебувають, не працюють.
ОСОБА_29 раніше не судимий, одружений.
ОСОБА_11 раніше судимий, не одружений.
Суд враховує те, що ОСОБА_29 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалідом, має на утриманні малолітню дитину, частково визнав свою вину та заподіяні потерпілому збитки відшкодовані. Такі обставини пом`якшують йому покарання.
Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_11 та які обтяжують покарання обом обвинуваченим, судом не встановлено.
Враховуючи, що ОСОБА_11 раніше неодноразово судимий та на шлях виправлення не став, суд приходить до висновку, що виправлення останнього та запобігання вчинення ним нових злочинів можливе лише за умови ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.
Зважаючи на наявність кількох пом`якшуючих обставин у ОСОБА_10 (вперше притягнення до кримінальної відповідальності, інвалідність, наявність на утриманні малолітньої дитини, часткове визнання винуватості, відшкодування заподіяних збитків), що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який задовільно характеризується і є особою молодого віку та відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства і йому доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку.
На думку суду дані міри покарання є справедливими, необхідними та достатніми для запобігання вчинення обвинуваченими правопорушень у майбутньому.
В строк відбування покарання обвинуваченим підлягає їх попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_11 слід залишити попередній, оскільки обвинувачений неодноразово судимий та з метою забезпечення виконання вироку суду в частині відбування призначеного покарання.
Стосовно ОСОБА_10 запобіжний захід слід скасувати, зважаючи на призначення покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Також, органами досудового слідства ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що він 30.03.2015 року близько 15 год. за попередньою змовою разом з ОСОБА_11 і невстановленою особою на ім`я ОСОБА_30 , з корисливих мотивів, на зупинці громадського транспорту «Автовокзал № 1», що по Вінницькому шосе у м.Хмельницькому, відкрито викрав у ОСОБА_8 мобільний телефон «НТС-510» з навушниками, загальною вартістю 2000 грн. зі стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн. з грошовими коштами на рахунку в сумі 25 грн. та карткою пам`яті вартістю 150 грн., а також грошові кошти в сумі 200 грн.
Як встановлено під час судового слідства, з вищенаведених обґрунтувань, по даному епізоду злочин (таємне викрадення телефону з навушниками, стартовим пакетом, грошами на рахунку і карткою пам`яті), вчинявся ОСОБА_31 самостійно. Ні потерпілий, ні жоден з присутніх на місці події свідків не бачили, щоб до викрадення майна мав відношення ОСОБА_10 . При прослуховуванні аудіозаписів телефонних розмов та розмов за результатами аудіоконтролю, інформація про вчинення ОСОБА_10 грабежу ОСОБА_8 , також відсутня.
Таке обвинувачення фактично ґрунтується на показаннях потерпілої, у якої склались неприязні стосунки з обвинуваченими напередодні, що в судовому засіданні підтвердили, як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_10 з ОСОБА_11 .
Іншими об`єктивними доказами їх винуватість у скоєнні розбою не доведена.
Так, обвинувачені категорично заперечили факт заволодіння майном потерпілої, що також міститься у прослуханих в судовому засіданні аудіозаписах їх розмов в приміщенні ІТТ і не суперечить показанням, наданим в суді.
Свідки ОСОБА_24 і ОСОБА_15 (подруги потерпілої) планшета у потерпілої під час перебування в кафе «Картопляники» не бачили, при тому, що ОСОБА_9 в суді вказувала про зворотне. До того ж, у поданій заяві про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 йдеться про викрадення планшета «Дігма», а в суді вона початково повідомляла про планшет марки «Асус». Суперечливими є показання потерпілої і стосовно ваги зниклих золотих ланцюжків. Очевидці подій ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 підтвердили факт стану сильного сп`яніння ОСОБА_9 , не заперечивши можливості втрати речей потерпілою під час штовханини, яка виникла на вулиці, після якої збирались розкидані речі на землі. Ніхто з присутніх не бачив, куди зникло майно потерпілої. ОСОБА_10 з ОСОБА_11 з місця події тікати не намагались. При неодноразовому обшуку обвинувачених на місці інциденту та відділі міліції, майно також не знайдено. Допитані в суді учасники кримінального провадження вказували, що конфлікт з обвинуваченими у ОСОБА_9 виник не з корисливих мотивів, а з приводу виниклих неприязних відносин.
До показань свідка ОСОБА_24 про заволодіння майном ОСОБА_9 обвинуваченими суд відноситься критично, розцінюючи їх як намагання допомогти своїй подрузі. До того ж, самого ривка золотих виробів з шиї потерпілої вона не бачила. Також даний свідок в суді повідомляла, що бачила, як ОСОБА_10 забирав телефон марки «Леново». Ніхто крім ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_24 не бачив, як заволодівали речами потерпілої.
В протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.04.2015 року (т. 1, а.с. 42), ОСОБА_9 зазначає, що просить прийняти міри до невідомої особи, яка відкрито заволоділа її речами, повідомивши при допиті в суді, що майном заволоділи двоє.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В силу ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Оцінюючи встановлене, суд вважає, що по даних епізодах ОСОБА_10 необхідно виправдати через недоведення, що вчинено кримінальні правопорушення, кваліфіковані під час досудового слідства за ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 187 КК України відповідно, в скоєнні яких він обвинувачувався.
Цивільні позови потерпілими не пред`являлись.
З обвинуваченого ОСОБА_10 підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи, що підтверджуються висновком експерта № 573т від 24.06.2015 року (т. 1, а.с. 21-24) та довідкою про його вартість (т. 1, а.с. 20).
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
-за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 13.04.2016 року, зарахувавши в даний строк його попереднє ув`язнення з 14.05.2015 року по 12.04.2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_11 залишити попередній, - тримання під вартою.
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (по епізоду відкритого заволодіння майном у ОСОБА_6 ) та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Зарахувати ОСОБА_10 в строк відбуття покарання його попереднє ув`язнення з 14.05.2015 року по 13.04.2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
ОСОБА_10 виправдати в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України (по епізоду відкритого заволодіння майном ОСОБА_8 ) та ч. 2 ст. 187 КК України, через недоведення, що вчинено кримінальні правопорушення, в яких він обвинувачується.
Запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою, - скасувати, негайно звільнивши з-під варти в залі суду.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 294 (двісті дев`яносто чотири) грн. 62 коп. процесуальних витрат.
Речові докази:
- мобільний телефон «Нокіа 108» (т. 1, а.с. 25-27), - залишити за належністю ОСОБА_7 ;
- мобільний телефон «Нокіа Х2-02», ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (т. 1, а.с. 72-74), який зберігається в камері схову речових доказів, - передати за належністю ОСОБА_11 ;
- мобільний телефон «Нокіа», ІМЕІ НОМЕР_5 (т. 1, а.с. 83-85), який зберігається в камері схову речових доказів, - передати за належністю ОСОБА_10 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: