Справа № 361/7916/15-к
Провадження № 1-кп/361/55/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
===============================================================================
09 червня 2016 року м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого, судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с.Громуха Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, маючого неповнолітню дитину, тимчасово офіційно не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , міра запобіжного заходу на даний час обрана у виді тримання під вартою, раніше судимого:
- 07.02.2006р. Новоукраїським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст..75 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 04.03..2008р. Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.1ст.186; ст..71 КК України до 5-ти років 1-го місяця позбавлення волі, звільненого 01.04.2013р. по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.289ч.2 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив за попередньою змовою групою осіб, повторно незаконне заволодіння транспортним засобом за наступних обставин.
Судом визнано доведеним, що у ніч з 08 на 09 серпня 2015 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , матеріали відносно якого ухвалою Броварського міськрайсуду Київської області від 06 червня 2016 року виділені в окреме провадження та його оголошено в розшук, перебували біля житлового будинку АДРЕСА_2 , де звернули увагу на автомобіль марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 . У цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, ОСОБА_4 залишився біля автомобіля, де спостерігав за місцем, а ОСОБА_7 , стосовно якого матеріали виділені в окреме провадження і він оголошений в розшук, цеглиною, яку знайшов поруч, розбив скло передніх лівих дверцят та проник до салону автомобіля, де намагався завести двигун.
Не маючи змоги завести двигун внаслідок відсутності акумулятора, продовжуючи свої дії, спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , почали штовхати автомобіль та перемістили таким чином вказаний транспортний засіб в інше місце.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив злочин.
В процесі судового розгляду ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року матеріали кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 виділені в окреме провадження, він оголошений в розшук, а кримінальне провадження зупинено.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що суть пред`явленого йому обвинувачення за інкримінованим злочином зрозуміла, вину він не визнає, пред`явлений цивільний позов не визнає, бажає давати покази.
Зокрема, показав, що злочину разом із ОСОБА_7 він не вчиняв. З останнім він разом працював по ремонту дитячого садочка. Після роботи, 08 серпня 2015 року, приблизно о 21 годині, вони вдвох пішли в парк в м.Бровари, попити пива. Після цього, повертались назад в дитячий садочок де працювали і проживали. При виході з парку ОСОБА_7 дав йому кофту і попросив почекати. Викуривши сигарету та не дочекавшись ОСОБА_7 пішов додому. Пройшов через дорогу до магазину «АТБ», який був закритий, на переобліку і тому пішов через дорогу до кіоску випити кофе. ОСОБА_7 не приходив. Сам пішов в садочок спати. Вранці приїхали працівники міліції сказали, що вкрав машину і попросили їхати з ними.
Відповідаючи на запитання прокурора, захисника обвинувачений вказав, що роботу в той день закінчили близько 20 години. В парку випили по літрі пива. Під час відпочинку в парку користувався власним телефоном Нокія, дзвонив оператору. Розійшовся з ОСОБА_7 і до ранку не зустрічався. Працівники міліції привозили на місце події, до машини він не торкався. Після затримання працівники міліції в службовому кабінеті допитували та застосовували недозволені методи, били ніжкою від табуретки, одівали протигаз та бронежилет. Він зізнався, що вчиняв угон машини з ОСОБА_7 , який розбив скло і сів за руль, а він штовхав автомобіль.
За себе повідомив, що на даний час тимчасово офіційно не працює, підробляв на різних роботах за договором. Проживає з жінкою в цивільному шлюбі, має неповнолітню дитину.
Суд аналізуючи покази обвинуваченого ОСОБА_4 , а також інші надані стороною обвинувачення докази його вини приходить висновку, що його винність в інкримінованому злочині встановлена і доведена в процесі судового слідства слідуючими доказами:
Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що він має у власності автомобіль Жигулі сьомої моделі. ОСОБА_9 ночує під будинком. 09 серпня 2015 року йому подзвонив сусід і сказав, що приїхали працівники міліції. Машини на місці не було, її виявили за 15 метрів за будинком. Коли вийшов то побачив розбите скло водійських дверцят, в салоні лежала половинка цеглини. З автомобіля пропав інструмент, кнопка переключення газ/бензин була розбита. Розповіли, що угонщик спав в машині. До цього машина тиждень стояла закрита, її ніхто не чіпав.
Свідок обвинувачення ОСОБА_10 показав суду, що він вранці в серпні минулого року точної дати вже не пам`ятає, ішов повз будинки по вул..Незалежності в м.Бровари на першу електричку їхати на рибалку. За будинком біля гаражів за кінотеатром «Прометей» побачив двох осіб чоловічої статті, які були біля автомобіля Жигулі сьмої моделі. Машина була посеред дороги. Один чоловік був біля водійських дверцят керував, а другий позаду штовхав. Коли вони його побачили то зразу пішли в прохід. Проходяи біля автомобіля побачив, що скло водійських дверцят відсутнє. Після цього, його визвали в міліцію і він дава покази, а також на місці події розповів те що бачив..
Крім показів обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 винність обвинуваченого доведена та встановлена дослідженими в судовому засіданні документами, висновком експертизи та іншими доказами наданими стороною обвинувачення.
Протокол заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.08.2015 року вказує, що ОСОБА_8 звернувся до міліції по факту незаконного заволодіння невідомими особами його автомобілем(т.1,а.с.130-131).
Протокол огляду місця події з фототаблицями вказує, що автомобіль «ВАЗ-2107» зеленого кольору впертий в металевий гараж, розбите скло лівих передніх дверцят. В салоні на сидінні лежить цеглина. З місця події вилучені сліди папілярних ліній, тампони, чохол, цеглина.(т.1,а.с.132-142).
Протокол слідчого експерименту від 15 вересня 2015 року з фототаблицями вказує, що потерпілий ОСОБА_8 розказав і показав, де зберігалась його машина до угону і де була виявлена працівниками міліції після.(т.1,а.с.145-148).
Висновок експерта №548 від 05.09.2015 із ілюстрованою таблицею вказує, що слід пальця №3 залишений безіменним пальцем правої руки ОСОБА_4 (т.1, а.с.153-159).
Протокол огляду від 09 листопада 2015 року вказує, що при огляді диску і його розпечатці встановлено, що ОСОБА_4 , який користувався мобільним телефоном перебував на зв`язку тобто вчиняв телефонні дзвінки і був в зоні бульвару Незалежності і це підтверджено ілюстрованою таблицею.(т.1, а.с.160-164).
Протокол проведення слідчого експерименту від 03 листопада 2015 року підтверджує факт незаконного заволодіння автомобілем обвинуваченим, оскільки свідок ОСОБА_10 розповів і показав як він проходив і бачив двох осіб, які штовхали автомобіль.(т.1, а.с.165-168).
Протокол проведення слідчого експерименту від 25 вересня 2015 року проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_7 наданий стороною захисту вказує на те що ОСОБА_7 вчиняв угон один, сам відкрив автомобіль шляхом розбиття вікна, а потім штовхав його до гаражів.(т.2а.с.1-4).
Суд, аналізуючи надані стороною обвинувачення докази приходить висновку, що вони є належними, достовірними і допустимими для обґрунтування винності обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому злочині.
Аргументи обвинуваченого ОСОБА_4 і його захисника проте, що він злочину не вчиняв і його вина не доведена стороною обвинувачення спростовуються наданими і дослідженими в судовому засіданні документами, речовими доказами, документами слідчих дій, висновком дактилоскопічної експертизи, показами свідка ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_8 , а також іншими матеріалами справи.
Інші посилання обвинуваченого та його захисника на недоведеність нібито його вини суд не приймає до уваги, оскільки оцінка дається тим доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні і надані стороною обвинувачення.
Суд не знаходить в доводах обвинуваченого та його захисника переконливих аргументів про необ`єктивність судового провадження та про допущення таких порушень, які перешкоджають прийняття рішення по суті.
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить висновку, що такі докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою і тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності для прийняття відповідного процесуального рішення - постановлення обвинувального вироку, який відповідно до вимог ст.370 КПК України повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому злочині.
Суд аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження приходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом вчиненим повторно та за попередньою змовою групою осіб і такі його дії правильно кваліфіковано за ст.289ч.2 КК України, тому він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.
Обираючи покарання ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.289ч.2 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає те, що в нього на утриманні є неповнолітня дитина. Обтяжуючих покарання обставин, відповідно до ст.67 КК України в діях ОСОБА_4 суд не встановив.
Враховуючи вказані обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання відповідно до санкції ч.2ст.289 КК України.
Відповідно до вимог ч.2ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує конкретні обставини справи, суспільну небезпеку скоєного, правову позицію прокурора про необхідність реального відбуття покарання обвинуваченим, дані про його особу, приходить висновку про необхідність його засудження до покарання у виді позбавлення волі, з реальним його відбуттям, без конфіскації майна, оскільки він інкримінований злочин вчинив, будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за аналогічний злочин, а тому призначення іншого виду покарання, не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільної небезпеки, відношенню обвинуваченого до скоєного, не буде належним чином сприяти його виправленню та запобіганню вчинення ним інших злочинів.
Суд переконаний, що покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Згідно п.10ст.56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Потерпілий ОСОБА_8 визнаний судом цивільним позивачем по цій справі, а тому відповідно до вимог ст.ст.61,128 КПК України має право підтримувати цивільний позов.
Відповідно до ст.1167 ЦК України, суд вважає, що підлягає до задоволення цивільний позов, заявлений в підготовчій частині судового розгляду потерпілим ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди.
Моральна шкода відповідно до ст.1167 ЦК України, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Винність ОСОБА_4 доведена в судовому засіданні і тому він повинен відшкодовувати моральну шкоду потерпілому ОСОБА_8 .
Згідно ст.ст.23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала з ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд приймає до уваги, що в результаті вчинення незаконного заволодіння автомобілем потерпілого ОСОБА_8 , тобто умисного злочину він переніс душевну біль, переживання в зв`язку з пошкодженням машини, був порушений нормальний ритм життя та суспільні зв`язки, не міг використовувати автомобіль за призначенням, було витрачено багато часу на відвідування правоохоронних органів і судових засідань, що вплинуло на нормальну реалізацію його здібностей в суспільстві.
На підставі ч.2ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави передбачені ст.118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта за проведення експертиз. а долю речових доказів вважає за необхідне вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України не застосовувалися, запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час судового провадження був обраний у виді тримання під вартою, а тому до набрання вироком законної сили вказаний запобіжний захід йому слід залишити без зміни.
Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:

ОСОБА_12 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ст.289ч.2 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років без конфіскації майна
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без зміни у виді тримання під вартою з утримуванням його в Київському СІЗО УДПС України в м.Києві та Київській області.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 09 серпня 2015 року.
У відповідності до вимог ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 09 серпня 2015 року по 09 червня 2016 року (дата постановлення вироку) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Після вступу вироку в законну силу речові докази по справі, що були передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів слідчого управління ГУ МВС України в Київській області, а саме: уламок цеглини підлягає знищенню, чохол керма повернути власнику потерпілому ОСОБА_8 , а в разі відмови забрати протягом 3-х місяців знищити, чоловічий гаманець коричневого кольору, розкладний, мобільний телефон марки «Нокія 6700» повернути власнику ОСОБА_4 або його родичам, а в разі відмови забрати знищити.
Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с.Громуха Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 736 грн.56коп.(сімсот тридцять шість гривень 56 копійок) за проведення експертиз №5-04/78 від 04.09.2015р., №548 від 05.09.2015р.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, в такий же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1