11-кп/775/49/2016(м)
265/6041/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

представника цивільного відповідача

ТОВ «ТК «Золотий урожай» ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження №0000674 за апеляційною скаргою цивільного відповідача ПрАТ «СК ВУСО» на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 2 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, працюючого водієм ТОВ ТК «Золотий урожай», в силу ст.89 КК України не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком один рік) з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Стягнуто з ПрАТ «СК ВУСО» на користь потерпілої ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 1234,43 грн., витрати на стоянку 400 грн., витрати на евакуатор 700 грн., витрати на придбання медикаментів 4688,57 грн., витрати на правову допомогу 1361,65 грн., а усього 8384,65 грн.

Стягнуто з ТОВ «ТК «Золотий урожай» на користь потерпілої ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 18765,57 грн., витрати на правову допомогу 3638,35 грн., а усього 22403,92 грн.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 79754,64 грн. залишено без розгляду

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в розмірі 2025,54 грн.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що 7 серпня 2015 року, приблизно о 6-00 год., керуючи за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 33021» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював на ньому рух по проїзній частині вул. Набережній з боку вул. Пашковського у напрямку вул. Торгової в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області, та на шляху прямування, проїжджаючи ділянку дороги в районі електроопори № 32, розташованої зліва відносно руху транспортного засобу, діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які регламентують: «п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, об`єктивно маючи можливість запобігти дорожньо-транспортній події та маючи можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, а саме: за розташуванням автомобіля «ЗАЗ-ДЕУ Нубіра» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився на смузі його руху в статичному положенні в попутному напрямку, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості або зупинки керованого ним автомобіля марки «ГАЗ 33021», та правою передньою частиною кузова вказаного транспортного засобу скоїв наїзд на автомобіль «ЗАЗ-ДЕУ Нубіра» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який після наїзду на нього в некерованому стані виїхав за межі проїжджої частини праворуч, де правою бічної передньою частиною автомобіля «ЗАЗ- ДЕУ Нубіра» стався наїзд на пішохода ОСОБА_5 , власника автомобіля «ЗАЗ-ДЕУ Нубіра», яка знаходилась за межами проїзної частини на узбіччі. Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження в вигляді закритої черепно-мозкової травми: струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, закритий перелом кісток носа зі зміщенням, рублена рана носа, повний передньонижній вивих лівої плечової кістки, перелам правої головки малогомілкової кості без зміщення, які по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що потребували для свого лікування тривалий час, строком більш ніж 21 день. Допущені водієм ОСОБА_8 порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно небезпечних наслідків.

В апеляційній скарзі цивільний відповідач ПрАТ СК «ВУСО» просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову, а саме зменшити розмір стягненої зі страхової компанії моральної шкоди з 1234,43 грн. до 234,43 та не стягувати витрати на правову допомогу в розмірі 1361,65 грн. Зазначає, що розрахунок суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню саме зі страхової компанії, проведений судом з порушенням вимог ст.ст.23-1,26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, вказує, що вирішуючи питання відшкодування витрат на правову допомогу та стягуючи частину їх саме зі страхової компанії, судом також було необгрунтовано застосовано норми Цивільного процесуального кодексу України, в той час як питання розподілу таких витрат в кримінальному провадженні регулюється спеціальними нормами, а саме ст.ст.120,124 КПК України, відповідно до яких ці витрати є процесуальними витратами та повинні стягуватися лише з обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, думки представника цивільного відповідача ТОВ ТК «Золотий урожай» про обґрунтованість апеляційної скарги, потерпілої та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом були досліджені та оцінені.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та відповідно кваліфікував дії останнього.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій та призначеного покарання, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Так, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд відповідно до вимог ст.ст.23,1167 ЦПК України, належним чином встановив її доведеність і розмір самої матеріальної шкоди, яка складає 20 000 грн. та буде відповідати обсягу того фізичного болю та душевних страждань, які були перенесені нею внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 7 серпня 2015 року. Судом також, відповідно до вимог ст.ст.23,24,28,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 1 липня 2004 року (з відповідними змінами), (далі за текстом Закон), було встановлено та доведено правомірність вимог про відшкодування потерпілій витрат на придбання лікарських засобів, витрат на евакуацію та стоянку належного їй транспортного засобу, що по суті також не оскаржується апелянтом.

Також, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідати за завдану потерпілій ОСОБА_5 шкоду внаслідок ДТП в межах страхової суми повинен страховик ПрАТ «СК`ВУСО», а за її межами ТОВ ТК «Золотий урожай», що цілком відповідає вимогам ст.1187 ЦПК України, правовим позиціям, викладеним у п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, а також ст.22 Закону, на що також не скаржиться апелянт.

Разом з тим, проводячи сам розрахунок сум, які підлягають стягненню з цивільних відповідачів на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд допустився помилки.

Так, відповідно до ст.23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерплий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно ст.26-1 цього Закону, страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що до зарахування суми, з якої відраховується 5 % розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик, беруться лише фактичні виплати, які безпосередньо підлягають сплаті останнім, в даному випадку- лише витрати на лікування. Само ж поняття моральної шкоди Законом трактується як один з видів шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, розмір якої обчислюється за спеціальною нормою, а саме ст.26-1 Закону.

Таким чином даний механізм розрахунку й повинен був бути застосований судом у даній правовій ситуації, тому доводи апеляційної скарги у цій частині є слушними.

Враховуючи, що в даному випадку наявний лише один вид витрат, який підлягає застосуванню для розрахунку розміру моральної шкоди, а саме витрати в сумі 4 688,57 грн., пов`язані з лікуванням потерпілої, з ПрАТ «СК «ВУСО» підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 234,43 грн. (4 688,57 х 0,05 = 234,45), з ТОВ «ТК «Золотий урожай» відповідно - 19 765,57 грн. (20 000 234,45 = 19 765,57).

Крім того, суд, вирішуючи питання про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_5 витрат на правову допомогу, необґрунтовано послався на вимоги ч.5 ст.128 КПК України та Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки дане питання безпосередньо врегульоване діючим кримінальним процесуальним законодавством, тобто спеціальною (прямою) правовою нормою.

Відповідно до ст.118 КПК України у кримінальному провадженні (в якому був розглянутий цивільний позов потерпілої) процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу.

Згідно ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції безпідставно стягнув на користь потерпілої ОСОБА_5 витрати на правову допомогу з цивільних відповідачів, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, а стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь потерпілої ОСОБА_5 витрат на правову допомогу в сумі1 361,65 грн. підлягає виключенню з вироку.

Крім того, відповідно ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Таким чином, незважаючи на те, що цивільний відповідач ТОВ «ТК «Золотий урожай» апеляційну скаргу не подавав, але є підстави для прийняття рішення на його користь, підлягають виключенню з вироку як незаконні й стягнення з ТОВ «ТК «Золотий урожай» на користь потерпілої ОСОБА_5 витрат на правову допомогу в сумі 3 638,35 грн.

За цих же вимог процесуального закону суд апеляційної інстанції позбавлений права стягнути ці витрати з обвинуваченого ОСОБА_8 , так як цим буде погіршено його становище з огляду того, що такі вимоги до останнього потерпілою не заявлялися, однак це не позбавляє її вирішити це питання після набрання вироком законної сили.

Порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу цивільного відповідача ПрАТ «СК ВУСО» задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 2 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», , розташованого в м.Києві по вул.Казимира Малевича, 31, на користь потерпілої ОСОБА_5 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 на відшкодування моральної шкоди 234,43 грн., витрати на стоянку 400 грн., витрати на евакуатор 700 грн., витрати на придбання медикаментів 4688,57 грн., а усього 6 023 грн.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку стягнення із ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь потерпілої ОСОБА_5 витрат на правову допомогу в сумі 1 361,65 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий Урожай», , розташованого в м.Києві по вул.Зрошувальній,5, на користь потерпілої ОСОБА_5 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 на відшкодування моральної шкоди 19 765,57 грн.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку стягнення із ТОВ «ТК «Золотий Урожай» на користь потерпілої ОСОБА_5 витрат на правову допомогу в сумі 3 638,35 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області