АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2325/16 Справа № 185/8311/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року, якою скасовано звільнення від відбування покарання та засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлограда Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 09.12.2004 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 289 ч.2, ст. 185 ч.3, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
2) 17.06.2008 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч.2, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 06.10.2011 року звільнений умовно-достроково на 11 місяців 17 днів;
3) 04.08.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 263 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки,
направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року, було задоволено клопотання начальника Павлоградського МРВ КВІ УДПтСУ в Дніпропетровській області про скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбування покарання за вироком суду.
Засудженого ОСОБА_6 направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки призначеним вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.08.2015 року.
Своє рішення суд мотивує тим, що відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.08.2015 року на засудженого ОСОБА_6 у зв`язку із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України на період іспитового строку були покладені обов`язки: сповіщати органам кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.
01.12.2015 року засуджений ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію до Павлоградського МРВ КВІ, 02.12.2015 року, з`явившись за викликом до КВІ, засуджений повідомив про неповажні причини неприбуття на відмітку на реєстрацію.
Останнього було письмово попереджено про недопустимість порушень обов`язків, встановлених судом.
Незважаючи на постійні роз`яснення умов відбуття покарання з випробуванням, засуджений ОСОБА_6 продовжував порушувати умови відбування покарання з іспитовим терміном.
За час перебування на обліку Павлоградського МРВ КВІ засуджений ОСОБА_6 був п,ять разів притягнутий до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, а тому суд задовольнив подання про скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбуття призначеного покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року скасувати та постановити нове рішення, в якому відмовити в задоволенні клопотання Павлоградського МРВ КВІ УДПтСУ в Дніпропетровській області про скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбування покарання за вироком суду.

В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначає що мешкає зі своєю цивільною дружиною 5 років та має 2 малолітніх дітей, яких утримує та матеріально забезпечує. Разом з тим в апеляційній скарзі зазначено що цивільна дружина не працює, у звязку за доглядом за малолітніми дітьми.

Відповідно до апеляційної скарги засуджений не має постійного джерела заробітку, та отримує кошти випадковими заробітками, та вказує що інших джерел доходу сім`я не має, тобто засуджений вказує що при направленні його для відбування реального покарання, сім`я не зможе забезпечувати себе.

Так в апеляційній скарзі засуджений обгрунтовує свою неявку 01.12.15 до МРВ КВІ УДПтСУ в Дніпропетровській області, та зазначає що про дату відмітки забув, але зявився 02.12.2016 року, таким чином допустив одне порушення щодо відмітки в установі.

Засуджений не спростовує факту неодноразового притягнення його до адміністративної відповідальності, але зазначає що всі правопорушення про які вказано в ухвалі стосуються сімейних сварок, та дружина яка викликала працівників поліції не розуміла наслідків, про що жалкує, розуміючи що сім`я залишиться без годувальника.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого який просив задовольнити апеляційну скаргу, та скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову якою відмовити в задоволенні клопотання КВІ, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого,оскільки ухвала суду законна та обґрунтована, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженогоне підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Таким чином, для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Аналогічні положення містить КВК України, відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 166 якого, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності ( Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Як убачається з матеріалів провадження саме мали місце факти невиконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, та вчинення ним низки адміністративних правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону, щодо розгляду зазначеного клопотання виконані, судом належним чином досліджені докази порушення засудженим вимог звільнення від кримінальної відповідальності та їх обґрунтовано враховано при розгляді клопотання про скасування іспитового строку відносно ОСОБА_6 .

Ухвалюючи своє рішення, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив всі обставини на які вказував представник КВІ, як на підстави для скасування іспитового строку покарання та судом всі заначені порушення відбування покарання наведені у рішенні суду та їм дана належна оцінка.

Засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції підтверджував факт неодноразового притягнення його, в період відбування іспитового строку, до адміністративної відповідальності та вказував що від дійсно скоював правопорушення відносно своєї сім`ї , на що наразі посилається як на пом`якшуючі обставини, та просить врахувати що має дружину та двох дітей.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки він п,ять разів притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, що саме має негативні наслідки для виховання неповнолітніх дітей, а тому не можна погодитися з доводами апеляційної скарги засудженого про надання йому можливості виховувати дітей та врахувати їх наявність для відмови у задоволенні клопотання КВІ.

Крім того, на думку колегії суддів, не можна не враховувати, що 17 березня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області вже розглядалося клопотання КВІ, щодо скасування іспитового строку та судом було відмовлено у задоволення вказаного клопотання, але засуджений не зробив для себе висновки та продовжував скоювати адміністративні правопорушення, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності: 06.07. 2016 року,15.07. 2016 року,03.08. 2016 року, 16.09. 2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що має місце систематичне порушення засудженим ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків щодо відбування іспитового строку, оскільки має місце порушення вимог покладених на ОСОБА_6 вироком суду при реальній можливості виконати покладені на нього обов`язки( неявка для реєстрації 01.12. 2015 року а.п.18) та вчинення засудженим низки адміністративних правопорушень ( а.п. 53, 68,71, 90,91) що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а тому ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та справедливою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року, якою скасовано звільнення від відбування покарання та засудженого ОСОБА_6 направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді апеляційного суду :
___________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3