АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має повну середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає : АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 17.07.2003 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
2) 31.01.2008 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
3) 11.12.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2013 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Згідно з вироком суду, 25.07.2015 року, біля 14 год. 40 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в торгівельному павільйоні № НОМЕР_1 , розташованому на радіоринку «Звіздар», що по вул. Ушинського, 4 в м. Києві, побачивши на вітрині нетбук чорного кольору «Asus», вирішив його таємно викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 від`єднав від зарядного пристрою нетбук чорного кольору, марки «Asus» 1015PED, s/п: A80AAS007103, вартістю 3000 грн., що належав ОСОБА_8 , сховав його за пояс своїх штанів і разом з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3000 грн.
Крім того, 09.12.2015 року приблизно о 16-20 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину «Мегамаркет» ТЦ «Космополіт», що за адресою: м.Київ, вул. В. Гетьмана, 6-Б, зайшовши до відділу продажу господарських товарів, побачив у продуктовому візку розстібнуту жіночу сумку і вирішив таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 викрав із жіночої сумки мобільний телефон марки «LG-D285», вартістю 1800 грн., з сім-картками мобільного оператора «МТС», вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходилось 16 грн., та «Київстар», вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходилось 29 грн., який належав ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1875 грн.
Не погодившись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 01 березня 2016 року відносно нього змінити, пом`якшивши призначене йому покарання у виді позбавлення волі. Зазначає, що суд не в повній мірі врахував повне визнання ним вини у вчиненому, щире розкаяння, сприяння розкриттю злочину, а також повернення майна потерпілій ОСОБА_9 . Крім того, судом не враховано, що апелянт має ряд тяжких захворювань та потребує постійного лікарського нагляду та лікування, які неможливо забезпечити в місцях позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати та надавши обвинувачуваному останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи при цьому з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження, які встановлені на підставі доказів, обсяг дослідження яких визначено відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів відмічає, що відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, щиро розкаявся, має молодий вік та хворіє на тяжкі хвороби СНІД, туберкульоз легенів, гострий гнійний пієлонефрит в зв`язку з чим перебуває під медичним наглядом, не працює. Також судом враховані конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень під час іспитового строку за попереднім вироком, повернення викраденого майна органом досудового розслідування потерпілій ОСОБА_9 та невідшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_8 . Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 судом визнано щире каяття, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства, але обираючи розмір покарання у виді позбавлення волі, яке саме по собі являється найбільш тяжким із трьох альтернативних видів покарань, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції недостатньо врахував правильно встановлені ним дані про особу обвинуваченого, зокрема про стан його здоров`я, та призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки при тому, що нижня межа санкції статті для цього виду покарання становить один рік.
За таких обставин, з урахуванням встановлених судом першої інстанції даних про особу обвинуваченого, обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 щирого каяття та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки особі обвинуваченого та про необхідність пом`якшення цього покарання, на підставі положень ч.2 ст. 409 КПК України.
Доводи апеляційної скарги в частині повернення обвинуваченим потерпілій ОСОБА_9 її майна не відповідають встановленим судом першої інстанції даним, оскільки таке повернення було здійснене працівниками міліції.
До призначеного обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст. 71 КК України, слід частково приєднати, з урахуванням положень ст. 72 КК України, невідбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2013 року, яким той засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Також, на підставі положень ч.5 ст.72 КК України, необхідно провести зарахування ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_10 термін попереднього ув`язнення з 09 грудня 2015 року по 31 травня 2016 року,з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
_______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3