Провадження № 1-кс/344/4081/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу власників приватних ділянок садівничого масиву с. Хриплин ( ОСОБА_3 та інших) про скасування постанови про закриття кримінального провадження -

В С Т А Н О В И В:

Власники приватних ділянок садівничого масиву с. Хриплин ( ОСОБА_3 та інші) звернулися до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про визнання неправомірними дій слідчого Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 з приводу винесення постанови від 04 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження №0000526 від 22 квітня 2013 року; скасування постанови слідчого Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000526 від 04 листопада 2015 року.

ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, підтримав викладені у скарзі вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених в ній.

Слідчий в судовому засіданні проти скарги заперечив, посилаючись на необґрунтованість її доводів, просив в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000526, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, та, передусім, враховуючи закріплені статтею 2 КПК України завдання кримінального судочинства, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківської області капітана міліції ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження №0000526, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі «ЄРДР») 22 квітня 2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за колективною заявою власників приватизованих ділянок дачного масиву с. Хриплин Івано-Франківської міської ради щодо вчинення шахрайськиї дій головою кооперативу ОСОБА_5 .

Постановою слідчого Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 04 листопада 2015 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000526 від 22 квітня 2013 року закрито у зв`язку з встановленою відсутністю складу злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, власники приватних ділянок садівничого масиву с. Хриплин ( ОСОБА_3 та інші) звернулася до слідчого судді з даною скаргою про скасування вищевказаної постанови.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставами для закриття кримінального провадження став висновок слідчого про те, що відносини, які виникли між головою кооперативу ОСОБА_5 та власниками приватизованих садівничих ділянок дачного масиву «Хриплин» носять цивільно-правовий характер, вирішення якого відноситься до компетенції суду та регулюються нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Разом з тим, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 2 та частини 2 статті 9 КПК України, звертає увагу на те, що такий висновок слідчого є передчасним та не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження.

Так, в поданій до правоохоронного органу колективній заяві про злочин, на підставі якої було внесено відомості до ЄРДР, власники приватних ділянок садівничого масиву с. Хриплин посилалися на те, що керівництвом обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Хриплин» здійснюється вимагання грошових коштів на різні потреби, незаконно збираються членські внески, примусово здійснюється продаж електролічильників та їх заміна, незаконно відключається світло, привласнено лінії електропередач.

В той же час, в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження слідчим не надано оцінки всіх вищевказаних доводів, зокрема, щодо вимагання грошових коштів у заявників, збору членських внесків за тієї умови, що заявники не є членами обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Хриплин».

При цьому, у оскаржуваній постанові слідчий посилається на те, що із заявників ( ОСОБА_3 та інших) членські внески не збираються, тоді, коди вказані особи безпосередньо у поданій до правоохоронного органу заяві про злочин (як і в судовому засіданні) вказують на примусовий збір з них даних членських внесків.

Зі змісту оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, як і з матеріалів кримінального провадження також не вбачається, що заявників було допитано слідчим у встановленому чинним процесуальним законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження достатньо обґрунтованою.

Відтак, слідчий суддя звертає увагу на те, що висновки слідчого в оскаржуваній постанові про необхідність закриття даного кримінального провадження не можуть вважатися вмотивованими, оскільки аналізу всіх можливих та таких, які б вважалися достатніми, доказів по даному кримінальному провадженню в постанові не наведено і не обґрунтовано.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Відтак, оскаржувана постанова слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківської області капітана міліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000526 від 04 листопада 2015 року підлягає скасуванню.

В частині вимог скарги про визнання неправомірними дій слідчого щодо винесення постанови про закриття кримінального провадження слідчий суддя вважає за необхідне відмовити, оскільки такої форми захисту порушеного права особи в кримінальному провадженні ч. 2 ст. 307 КПК України не передбачено.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частиною 3 статті 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Зважаючи на наведене, вважаю необхідним задовольнити скаргу частково.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

1. Скаргу власників приватних ділянок садівничого масиву с. Хриплин ( ОСОБА_3 та інших) про скасування постанови про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

2. Скасувати постанову слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківської області капітана міліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000526 від 04 листопада 2015 року.

3. В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали суду оголошено 17 жовтня 2016 року об 13 год. 55 хв.