Провадження № 1-кп/643/281/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0001034 від 03.03.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, на цей час не працюючого, зареєстрованого як фізична особа-підприємець, розлученого, має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи суб`єктом підприємницької діяльності, що здійснював свою діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_1 , виданого 13.09.2006, з метою отримання прибутку та забезпечення функціонування магазину, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , в якому здійснювалася підприємницька діяльність, а саме, реалізація продуктів харчування, використовував працю трьох найманих робітників, а саме, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в період часу з серпня 2014 по 29.01.2015 та ОСОБА_9 в період часу з жовтня 2014 по 29.01.2015, які безпосередньо здійснювали прийом та реалізацію товару в магазині.
При цьому ОСОБА_5 з метою несплати податкових та інших обов`язкових страхових платежів, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 43, 46 Конституції України, де зазначається, що «Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом... право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій....», ст.ст.21, 24, 48, 253, 254 Кодексу Законів про працю України, згідно з якими «Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю...Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: у випадках... коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з фізичною особою... При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника, або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне
соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Основними джерелами коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування є внески власників підприємств, установ, організацій або уповноважених ними органів чи фізичною особи...», а також порушуючи наказ Міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001, зі змінами від 16.09.2014, використовував працю трьох найманих працівників, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , без укладання з ними трудового договору у письмовій формі, повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, занесення відомостей до їх трудових книжок, включення стажу роботи до трудового стажу, надання щорічних та додаткових відпусток. Окрім цього, в порушення вимог чинного законодавства України, ОСОБА_5 виплачував заробітну плату даним працівникам готівкою на руки, без здійснення обов`язкових відрахувань до бюджету. Таким чином, ОСОБА_5 умисно, грубо порушив законодавство про працю.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.

За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172 КК України, тобто грубе порушення законодавства про працю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, та данні про його особистість.

Кримінальне правопорушення, що вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України віднесене до злочину невеликої тяжкості.

Обвинувачений раніше не судимий, має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце мешкання, де характеризується задовільно. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступень тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, данні про його особистість, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення права займатися підприємницькою діяльністю в межах санкції статті, за якою він засуджується.

Судових витрат не має. По справі цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід суд не обирає, оскільки останній не був обраний обвинуваченому в ході досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч.1 ст. 172 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення права займатися підприємницькою діяльністю строком на 1(один) рік.

Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Прокурору, засудженому копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1