Справа № 727/1739/16-к
Провадження № 1-кп/727/156/16
У Х В А Л А
02 грудня 2016 року
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі суду присяжних:
Головуючого судді ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
Присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
при секретарі судових засідань ОСОБА_6
за участю учасників судового провадження:
- прокурора ОСОБА_7
- потерпілої ОСОБА_8
за участю обвинуваченого ОСОБА_9 і в його інтересах захисника ОСОБА_10
В порядку вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом на обговорення поставлено питання про доцільність продовження дії терміну застосованого слідчим суддею до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно ч. 5 ст. 331 КПК України, у суді присяжних питання про обрання, зміну, продовження чи скасування запобіжного заходу вирішує головуючий одноособово.
Прокурор ОСОБА_7 в доводах щодо постановленого на обговорення питання вважає що підстав для зміни, скасування або обрання іншого виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 немає; ризики, які були предметом розгляду при застосування запобіжного заходу зменшилися частково; просить врахувати, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна, тобто наявним залишається ризик тяжкості кримінальних правопорушень, ризик переховування обвинуваченого від суду і в такий спосіб перешкоджати завершенню розгляду кримінальному провадженні.
Потерпілою ОСОБА_8 також висловила думку і наполягала на продовжені обвинуваченому застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_9 вважали, що за обраний запобіжний захід останньому є надто суворий та просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Таким чином, розглянувши питання доцільності продовження дії терміну застосованого до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши з даного питання думку учасників судового кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.09.2015 року було застосовано відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Продовжений судом термін дії застосованого запобіжного заходу ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою спливає 08 грудня 2016 року о 12 год., судове слідство по справі не завершено, розгляд справи на стадії допиту в порядку вимог ст. 351 КПК України, обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно абз.2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За наслідками розгляду питання суд, своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна; на території м. Чернівців постійного зареєстрованого місця проживання не має, тривалий період часу проживав на території Російської Федерації.
Отже, з врахуванням наведеного, суд вважає на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні обвинуваченому ОСОБА_9 , при цьому враховує характер інкримінованих діянь обвинуваченому з врахуванням конкретних обставин справи та вважає, що має місце ризик переховування останнього від суду та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тобто, запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Таким чином, враховуючи вищенаведене та позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011 р., зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обгрунтованою, не можна вирішувати абстрактно; воно має вирішуватися в кожній справі із урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Отже, під істинними вимогами публічного інтересу в даному конкретному випадку, суд враховує обставини кримінального провадження, наслідки та перебіг, а також і те, що будь-якої інформації, що свідчила б про наявність в обвинуваченого ОСОБА_9 хвороб, які б перешкоджали його перебуванню в умовах ізоляції від суспільства у суду немає. Обставини ж кримінального провадження дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 зважаючи на тяжкість санкції статті пред`явленого обвинувачення може переховуватися від суду, вплинути на свідків і таким чином перешкоджати ходу і завершенню судового розгляду, встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні.
Враховуючи обставини, зазначені в п. п. 1, 2, 3 ст. 178 КПК України, аналізуючи усі обставини, що відомі на даній стадії судового розгляду, суд приходить до висновку, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку останнього та уникненню ризику перешкоджання і завершенню розгляду кримінального провадження в суді.
Для запобігання ризиків, які зазначені в ст. 177 КПК України, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та вважає що відносно обвинуваченого ОСОБА_9 слід продовжити дію застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 27 січня 2017 року до 12 годин.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 177, 178 183, 197, 199, 331 ч.3 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Продовжити термін дії застосованого запобіжного заходу, за ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.09.2015 року у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України на 60 діб до 27 січня 2017 року до 12 годин.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою - відмовити.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя ОСОБА_1