Справа № 357/7014/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1158/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 46 05.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
5 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олійникова Слобода Білоцерківського району, Київської області, українця, громадянина України, розлученого, який не працює, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так, 31.05.2016 о 20 год. 52 хв. на планшет Групи реагування патрульної поліції № 309 надійшло повідомлення з чергової частини Головного управління Національної поліції в Київській області про те, що в дворі будинку № 6 по вул. Академіка Вула в м. Біла Церква Київської області невстановлений водій, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керує автомобілем «ChevroletNiva» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 . По приїзду ГРПП № 309 в складі працівників поліції Білоцерківського відділу поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на службовому автомобілі «RenaultDokker» д.н.з. НОМЕР_2 з увімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольору під`їхали до автомобіля «ChevroletNiva» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 , який знаходився в дворі будинку АДРЕСА_3 , зупинились та перекрили рух для виїзду з двору. В той час, коли працівники поліції підійшли до автомобіля під керуванням водія ОСОБА_7 , останній розпочав рух заднім ходом та зупинився на відстані близько 25 метрів від службового автомобіля працівників поліції. Після цього працівники поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підійшли до автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , пред`явили свої службові посвідчення та пояснили причину свого приїзду. На прохання працівника поліції ОСОБА_10 пред`явити посвідчення водія, ОСОБА_7 в грубій формі відповів, що посвідчення водія в нього відсутнє та почав висловлюватись нецензурними словами, на що працівники поліції попередили ОСОБА_7 про припинення своїх хуліганських дій та роз`яснили, що в разі невиконання законних вимог працівників поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» до нього можуть бути застосовані заходи примусу, фізична сила та спеціальні засоби. ОСОБА_7 , ігноруючи попередження працівників поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , почав штовхати вищевказаних працівників поліції, які намагались його затримати, при цьому кулаком правої руки наніс удар в область обличчя працівнику поліції ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя. Після чого ОСОБА_7 був затриманий.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи кваліфікацію кримінального правопорушення та доведеність вини обвинуваченого, не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині покарання. Просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України покарання у виді 3 років обмеження волі, в іншому вирок залишити без зміни.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, а саме ст. 75 КК України, який не підлягає застосуванню та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що судом не враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, також те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, ніде не працює. Крім того вказує, що судом не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_7 вчинив злочин щодо працівника правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, думки обвинуваченого та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, які судом всебічно, повно та об`єктивно досліджені і є обґрунтованими. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі, тому судова колегія визнає ці висновки правильними.

ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались сторонами провадження і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання ОСОБА_7 , то вони є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

З вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Суд також врахував обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і прийшов до вірного висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді 2 років обмеження волі, звільнивши ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Судом також враховано позиція потерпілого, який примирився з обвинуваченим та просив суд суворо його не карати.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Судом покарання ОСОБА_7 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для посилення цього покарання колегія суддів не вбачає.

Правомірним і належно обґрунтованим є і застосування ст. 75 КК України, а саме: звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду - без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Головуючий:
Судді: