Єдиний унікальний номер 236/1650/14-к Номер провадження 11-кп/775/591/2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

виправданої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 травня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Дробишеве Краснолиманського району Донецької області, громадянку України, заміжню, працюючу педагогом організатором та вчителем інформатики молодших класів Дробишевської школи, раніше не судиму, яка має на утриманні трьох малолітніх дітей, що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано невинуватою та виправдано за ч. 1 ст. 213 КК України за відсутністю в її діях складу злочину,

В С Т А Н О В И Л А:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в порушення вимог Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року, здійснювала операції (придбання, зберігання) з брухтом чорних металів без державної реєстрації при наступних обставинах: приблизно у 2011 році, точну дату встановити не представилося можливим, ОСОБА_7 у подвір`ї свого домоволодіння, яке належить їй на праві власності, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , організувала незаконний пункт прийому брухту чорних металів.

У період часу приблизно з 2011 року, встановити точну дату не представилось можливим, по 25.07.2014 року, ОСОБА_7 за вищезазначеною адресою, за допомогою професіональних ваг для металу РП-500 ш15м № 42198 зважувала та скуповувала брухт чорних металів у громадян, серед яких були ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зберігала його на території свого подвір`я, раніш пристосованої для цього ділянки місцевості розміром 13 метрів у довжину та 11 у ширину, по АДРЕСА_1 , та у майбутньому мала намір перепродати брухт чорних металів за більш високою ціною.

Так, на початку червня місяця 2014 року ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , придбала: у ОСОБА_11 непридатний метал, заржавілі болти, гайки, шурупи, вагою близько 60 кілограмів, заплативши йому взамін приблизно 70 гривень; в середині червня місяця 2014 року, у ОСОБА_9 приблизно 40 кг брухту чорних металів, що являє собою непридатні металеві труби для зливу води, заплативши йому взамін 53 гривні, а також 25.07.2014 року приблизно о 17 годині 00 хвилин знов за вищевказаною адресою придбала у ОСОБА_10 24 кг брухту чорних металів, що являє собою деформований металевий диск колеса вантажного автомобіля, заплативши йому взамін 26 гривень, даний металобрухт зберігала на території свого подвір`я за вищевказаною адресою, з метою подальшої реалізації його за більш високою ціною.

Суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 213 КК України за відсутністю в її діях складу злочину, прийшов до висновку, що вина обвинуваченої наданими стороною обвинувачення і дослідженими під час судового розгляду доказами не доведена і всі можливості збирання доказів вичерпані.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Судом взагалі не мотивовано, чому він не прийняв до уваги такі докази вини обвинуваченої як показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколи огляду місця події від 25.07.2014 р., 26.07.2014 р., 30.07.2014 р. з фототаблицями до цих протоколів, протокол огляду від 28.08.2014 р. З вироку суду взагалі не вбачається, на підставі яких доказів зроблено висновок про невинуватість ОСОБА_7 .

Висновки суду щодо недоведеності факту приймання ОСОБА_7 брухту чорного металу за місцем її мешкання ґрунтуються на показаннях самої обвинуваченої, її рідної матері ОСОБА_14 та чоловіка обвинуваченої ОСОБА_15 .

Надаючи перевагу показанням наведених осіб захисту, суд не надав оцінку іншим доказам обвинувачення.

Так, в мотивувальній частині вироку суд зазначає, що обвинувачення ОСОБА_7 в організації пункту прийому брухту чорного металу в 2011 році не знайшло свого підтвердження, оскільки право власності на будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 було зареєстровано лише 18.12.2012 року. Вказані виводи є неспроможними, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 зареєстрована та постійно проживає за вказаною адресою з 2005 року, після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме вона стала його спадкоємицею з моменту відкриття спадщини, тобто з часу смерті батька.

Сам факт отримання свідоцтва про право на спадщину за законом лише 18.12.2012 року не свідчить про неможливість до цього здійснювати на подвір`ї домоволодіння операцій з металобрухтом, оскільки вона проживала за вказаною адресою на законних підставах до вступу у спадщину свого батька.

Крім того, суд ставить під сумнів загальну масу вилученого металобрухту через його зважування на вагах без надання відповідного сертифікату про їх повірку. Разом з тим, металобрухт зважувався в присутності обвинуваченої, понятих, питання про вагу вилученого металу ніким не оспорювалось.

У вироку суд також підвергає сумніву якість металу, а саме чи є він придатним для використання, вказує на відсутність висновку відповідного фахівця.

Цей висновок суперечить наведеному судом визначенню терміну «металобрухт», закріплений у ст. 1 Закону України «Про металобрухт», з якого випливає, що металобрухт це непридатні для прямого використання вироби або частина виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність. З показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 вбачається, що вони здавали непридатній для використання брухт металу.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції з ухваленням нового вироку, яким просить ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вважає вказаний вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування своєї апеляції зазначає, що в порушення вимог ст. 411 КПК України суд у вироку приводить вибірковий перелік доказів виходячи з явно захисної, виправдувальної позиції, надає однобоку оцінку доказам не аналізуючи їх у сукупності з іншими. Вважає, що органом досудового розслідування належним чином доведений факт перебування незаконного пункту прийому металобрухту за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та наполягав на постановленні вироку апеляційної інстанції, захисника та обвинуваченої, які заперечували проти задоволення апеляції та просили вирок залишити без змін, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, а обґрунтованим, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вказані вимоги кримінально-процесуального закону при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 суд не виконав.

Крім того, колегія суддів вважає, що фототаблиці до протоколів огляду місця події належним чином ілюструють кількісні та якісні характеристики металу, що надає можливість класифікувати його саме як металобрухт.

У вироку необґрунтовано вказано про долучення до протоколу огляду місця події від 30.07.2014 року фототаблиці від 30.01.2014р., оскільки в самій таблиці до цього протоколу допущено технічну помилку (підписано лише одне фото помилковою датою), інші фото підписані правильно.

Сукупність досліджених судом першої інстанції доказів у справі дали достатні підстави для висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, обвинувачення у вчиненні якого було пред`явлено їй органом досудового розслідування.

Таким чином, дослідивши з достатньою повнотою обставини і докази, надані суду сторонами, суд першої інстанції дав їм неправильну оцінку, внаслідок чого безпідставно ОСОБА_7 виправдано за ст. 213 ч. 1 КК України у зв`язку із відсутністю в її діях складу злочину.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а крім того, як постановлене з істотними порушеннями КПК України підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, що наведений нижче.

ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в порушення вимог Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року, здійснювала операції (придбання, зберігання) з брухтом чорних металів без державної реєстрації при наступних обставинах: приблизно у 2011 році, точну дату встановити не представилося можливим, у подвір`ї свого домоволодіння, яке належить їй на праві власності, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , організувала незаконний пункт прийому брухту чорних металів.

У період часу приблизно з 2011 року, встановити точну дату не представилось можливим, по 25.07.2014 року, ОСОБА_7 за вищезазначеною адресою, за допомогою професіональних ваг для металу РП-500 ш15м № 42198 зважувала та скуповувала брухт чорних металів у громадян, серед яких були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зберігала його на території свого подвір`я, раніш пристосованої для цього ділянки місцевості розміром 13 метрів у довжину та 11 у ширину, по АДРЕСА_1 , та у майбутньому мала намір перепродати брухт чорних металів за більш високою ціною.

Так, в середині червня місяця 2014 року ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , придбала у ОСОБА_9 приблизно 40 кг брухту чорних металів, що являє собою непридатні металеві труби для зливу води, заплативши йому взамін 53 гривні, а також 25.07.2014 року приблизно о 17 годині 00 хвилин знов за вищевказаною адресою придбала у ОСОБА_10 24 кг брухту чорних металів, що являє собою деформований металевий диск колеса вантажного автомобіля, заплативши йому взамін 26 гривень, даний металобрухт зберігала на території свого подвір`я за вищевказаною адресою, з метою подальшої реалізації його за більш високою ціною.

Вина обвинуваченої ОСОБА_7 в обсязі, зазначеному у вироку, повністю доведена сукупністю досліджених та проаналізованих в судовому засіданні апеляційного суду доказів.

Обвинувачена ОСОБА_7 , в суді апеляційної інстанції пояснила, що вона разом з сім`єю та чоловіком мешкають в АДРЕСА_1 . Пояснила, що вона не здійснювала операцій з металобрухтом. Металом займається чоловік ОСОБА_15 і його вони використовували для ремонту свого домоволодіння протягом 10 років та на території селища, як благодійний внесок. Металобрухт назбирався з 2006 року, також його більшість була перевезена зі старого будинку матері. Одного разу в 2014 році вона купувала металеві труби, однак це була домовленість її чоловіка та ОСОБА_16 . Вона розрахувалась з ним в розмірі 50 гривень, як сказав чоловік. Жодних записів про продаж металобрухту вона не вела. Ваги, які знаходились на подвір`ї будинку були придбані в кінці 2008 року чоловіком ОСОБА_15 , використовувались для зважування кормів та туш тварин. Вилучені в її будинку блокнот, містили записи купівлі господарчих товарів до магазину, яким вона володіє.

Свідок ОСОБА_14 в суді апеляційної інстанції пояснила, що вона є матір*ю ОСОБА_7 .. Влітку, якого саме числа вона не пам`ятає, до них зайшов хлопець, запропонував купити диск від колеса, вона зателефонувала зятю ОСОБА_15 та спитала чи потрібний диск, на що він відповів згодою, та вона його купила десь за 25 гривень, оскільки він був потрібен для каруселі. Даний диск вона важила на вагах, для того щоб розрахуватись з хлопцем. Також вона пояснила, що ваги в них на подвір`ї стоять оскільки вони на них важать корма для худоби, металобрухт накопичився протягом 10 років, більша частина привезена зі старого будинку матері.

Свідок ОСОБА_15 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_7 , вони живуть разом з тещею з трьома дітьми в с.дробишево Краснолиманського району. Диск від автомобілю купила на його прохання по телефону теща ОСОБА_14 , оскільки він був потрібен для спорудження дитячого майданчика, а саме качелі. Також він пояснив, що на їх подвір*ї було багато металевих виробів які він скуповував та збирав в м. Слов`янськ у різних осіб, яким допомагав відновлювати будинки, бо його можливо було використати по господарству. Також він пояснив, що дійсно в них є ваги, вони стоять на подвір`ї, на них важать корма для худоби, у всіх осіб він купляв метал за ціною металобрухту. Металобрухт накопичився протягом 10 років, більша частина привезена зі старого будинку тещі. Дружина дозволяла складати металобрухт.

Суд вважає, що показання обвинуваченої ОСОБА_7 , стосовно того що металобрухт вона скуповувала для власних потреб є неправдивими і даними з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин, а показання свідків, що є її родичами, з метою допомогти ОСОБА_7 в цьому, так як вони спростовуються доказами викладеними у вироку нижче.

Протоколом огляду місця події від 25.07.2014 року - території подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено брухт чорного металу, що складувався на ділянці площею 13 х 11 метрів, висотою груди 2,1 метри, а також фототаблицею до протоколу огляду, на якій видно, що груда металу являє собою сукупність непридатних для цільового використання металевих предметів, які відповідно до зовнішнього вигляду (сквозна корозія, суттєва деформація та інше) втратили експлуатаційну цінність. Крім того, наявність напільних вагів, розташованих в безпосередній близькості до груди металобрухту, на яких зафіксовано наявність пилу, стружки іржи, та дрібних частин металу жовтого кольору, свідчить про використання їх саме для зважування брухту металу.

Протоколами огляду місця події від 25, 26 та 30 липня 2014 року, якими зафіксовано факт огляду, вилучення та зважування брухту чорного металу, в тому числі деформованого металевого диску вантажного колеса, вилученого з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Маса вилученого металу склала 1,520 та 6,380 тонн відповідно.

Фототаблицями до протоколів огляду місця події від 25, 26 та 30 липня 2014 року, на яких видно кількість металу та його якісний склад: найрізноманітніші металеві, не придатні для використання за призначенням предмети побуту, деформовані (знищені корозією) труби, діряві каструлі, корита та інше.

Протоколом огляду предмету від 28.08.2014 р. з фототаблицею до нього, згідно до якого були оглянути напільні ваги РП-500 ш15м № НОМЕР_1 , вилучені 29.07.2014 р. під час обшуку з подвір`я по АДРЕСА_1 , в ході якого в присутності понятих була перевірена та підтверджена їх справність з допомогою гирі в 32 кг.

Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВІВ № 151367 від 18.12.2012 року, відповідно до якого після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 є власницею домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до паспорту та довідки селищної ради, з яких вбачається, що ОСОБА_7 постійно проживає за по АДРЕСА_1 з 10.02.2005 року з чоловіком та дітьми.

Згідно довідки виконавчого комітету Краснолиманської міської ради, відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_1 пункту прийому брухту чорного металу не зареєстровано.

Свідок ОСОБА_11 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він мешканець с. Дробишево знав, що там є пункт прийому металобрухту по АДРЕСА_1 , де він влітку 2014 року здав приблизно 40 кг непридатних для використання запчастин, гайки та болти до автомобілю. Скільки йому за це заплатили він вже не пам*ятає, він знав що в цьому будинку мешкає ОСОБА_17 , але маталобрухт в нього приймала жінка набагато старша за неї, він вказав що це була її мати ОСОБА_14 .

Таким чином свідок ОСОБА_11 підтвердив факт здачі прийому металобрухту, але вказав на особу яка його приймала це ОСОБА_14 . Таким чином факт прийому металобрухту ОСОБА_7 від зазначеного свідка не знайшов свого підтвердження, тому даний факт слід виключити з обвинувачення, що жодним чином не впливає на доведеність вини обвинуваченої у інкримінованому правопорушенні, оскільки вона визнається винною саме в організації незаконного пункту прийому металобрухту.

Свідок ОСОБА_18 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він раніше мешкав по сусідству з ОСОБА_7 до 2008 року. ОСОБА_10 він знає оскільки вони разом працювали, той вдома в нього ніколи не був і він йому нічого з металу не давав. Незважаючи на те, що ОСОБА_18 пояснив, що нікому нічого з металевих виробів не надавав факт прийому металевого диска з трактору підтвердив свідок ОСОБА_10 та сама обвинувачена, крім того він був знайдений на подвір*ї ОСОБА_7 та зафіксован протоколом огляду місця події.

Свідок ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції пояснив, що в липні 2014 року був проїздом в с. Дробишево. від місцевих чоловіків дізнався, що біля магазину приймають метал. Він відніс туди пошкоджений металевий диск від колеса. Зважувала, приймала та віддавала гроші за диск жінка похилого віку. На подвір також була присутня обвинувачена ОСОБА_7 .

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтвердили, що металобрухт, який вони здавали звішували на великих вагах і на подвір`ї домоволодіння було багато металу. Не заперечувала факту зважування металу на вагах і свідок ОСОБА_14 матір обвинуваченої. Вказане свідчить про використання напільних вагів саме для зважування при прийомі металобрухту та спростовує показання ОСОБА_7 , що вони використовувались для побутових цілій, крім того при огляді вагів на них залишилась іржа.

Колегія суддів встановила, що систематична здача металобрухту ОСОБА_7 підтверджується свідками у справі, а прийом та зважування останньою металобрухту за допомогою спеціальних промислових ваг, кількість металобрухту вагою майже вісім тон у сукупності з іншими доказами у справі свідчить про масштабність такої діяльності та непереконливість доводу сторони захисту щодо купування у людей металобрухту для власних потреб.

Зокрема, такі висновки підтверджені оглядом місця події, на якому зафіксовано наявність у домоволодінні ОСОБА_7 значної кількості металевих виробів та їх фрагментів у стані, очевидно непридатному для їх використання за призначенням, а також зверненням до обвинуваченої різних осіб з питань прийому металу. Сама ОСОБА_7 під час огляду не заперечувала, що виявлені у неї предмети є металобрухтом., який вона використовує для своїх потреб.

З урахуванням наведених доказів у своїй сукупності, а також свідчень самої обвинуваченої про купівлю нею металу у населення для власних потреб, спростовується показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 про те, що всі вказані предмети є особистими речами, вивезеними з дачі.

Аналіз, зібраних по справі доказів свідчить про те, що ОСОБА_7 вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 213 КК України - здійснення прийому брухту чорних металів без державної реєстрації, організація незаконного пункту прийому та схову металобрухту.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винної, яка раніше не судима, заміжня, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працює, добре характеризується за місцем проживання та роботи, займається благодійною діяльністю.

Колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 213 КК України, яка діяла на час скоєння злочину, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення, буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, апеляція прокурора в частині призначення покарання не ґрунтується на вимогах закону, крім того оскільки попередній вирок апеляційної інстанції був скасований не за м*якістю, тому колегія суддів позбавлена можливості призначити більш суворе покарання.

Питання речових доказів вирішити у відповідності із ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 виправданої за ч. 1 ст. 213 КК України скасувати.

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази по справі:

- 1520 кг , 1580 кг, 6 380 кг брухту чорного металу, в тому числі ваги підлогові для зважування РП-500 ш15м, деформований металевий диск, які тимчасово вилучені з території домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , та переданого на зберігання ОСОБА_19 за адресою АДРЕСА_2 - конфіскувати;

- блокнот рожевого кольору, жорсткий диск, що перебувають на зберіганні в Краснолиманському МВ ГУМВС України в Донецькій області по квитанції №09/14 повернути ОСОБА_7 .

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Судді