УХВАЛА

28 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки
України, зареєстрованої та проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 просить змінити вирок суду, призначивши їй більш мяке покарання.
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного їй за цим вироком, частково приєднане невідбуте нею покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року та остаточно призначене покарання у виді двох років позбавлення волі.

За доводами апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_5 , судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано її стан здоров`я, зокрема, що вона хворіє гепатитом Ц, у зв`язку з чим перебування в слідчому ізоляторі погіршує її стан здоров`я.
Також апелянт зазначає, що вона щиро розкаялась у вчиненому нею злочині, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, проте суд першої інстанції не врахував цих обставин та призначив занадто суворе покарання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 , в період іспитового строку, призначеного вироком суду, 08 травня 2015 року приблизно в 21 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні ТРЦ «Дрім Таун», розташованому в м. Києві, по проспекту Оболонський, 1-б, зайшла до приміщення магазину «ПУЛ ЕНД БЕА», реалізуючи умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, взяла із вішалки речі, загальною вартістю 737 грн. 18 коп., після чого зайшла до примірочної кімнати, де зірвала магнітні захисні пристрої зі взятих речей, та помістила даний товар у власну сумку, після чого направилась до виходу із магазину.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_5 вважала необхідними для доведення злочину до кінця, остання пройшла повз лінію контролю магазину, однак свій злочинний умисел до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки спрацювала сигналізація, та вона була зупинена працівниками охорони магазину «ПУЛ ЕНД БЕА».

Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного покарання з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 , та правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Висновки суду підтверджені сукупністю наведених у вироку доказів і в частині доведення винуватості особи та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_5 покарання повною мірою дотримався вимог закону.
Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка вже судима за крадіжку, та знову вчинила злочин під час іспитового строку, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд обґрунтовано визнав щире каяття обвинуваченої.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 судима 23 квітня 2015 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі, з випробуванням, встановлений іспитовий строк один рік.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 вчинила злочин 08 травня 2015 року, тобто в період іспитового строку, призначеного за вироком Святошинського районного суду м. Києва.
А тому, відповідно до ст. 71 КК України, призначаючиостаточне покарання, яке має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, суд правильно застосував кримінальний закон і частково приєднав до покарання за новим вироком невідбуте покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання суворим, оскільки воно призначене ближче до мінімальної межі санкції ч.2 ст. 185 КК України та за правилами ст.71 КК України.

Доводи обвинуваченої про те, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не врахував стан здоров`я обвинуваченої та її позитивну характеристику з місця проживання є непереконливими, оскільки, призначаючи покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі в той час, коли санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання до п`яти років позбавлення волі, суд фактично врахував і ці обставини.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_5 покарання справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаної винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України, зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 08 грудня 2015 року по 28 березня 2016 року включно в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3