АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
10.03.2016 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,-
До Апеляційного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_6 , засудженого, як зазначено у клопотанні, Гагарінським районним судом м. Севастополя за ч.2 ст. 307 КК України, про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Розглянувши зазначене клопотання, дослідивши його матеріали та обговоривши доводи викладені в ньому, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КПК України апеляційні суди в Україні здійснюють виключно кримінальне провадження в апеляційній інстанції. При цьому за п. 2 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд апеляційної інстанції розглядає справи відповідної судової юрисдикції як суд першої інстанції лише у випадках, передбачених процесуальним законом. Крім того, чинним кримінальним процесуальним законом суди апеляційної інстанції не уповноважені на розгляд клопотань після набрання вироком законної сили, як суди першої інстанції, у тому числі і з огляду на необхідність забезпечення можливого апеляційного розгляду у разі незгоди учасників провадження з судовими рішеннями, ухваленими судами першої інстанції у порядку, передбаченому ст. ст. 537, 539 КПК України.
Згідно із положеннями ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-УІІ до повноважень Апеляційного суду м. Києва віднесено лише визначення одного з районних судів міста Києва, якими забезпечується розгляд кримінальних проваджень, підсудних місцевим (районним, міським, районним у містах, міськрайонним судам), розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, таким чином Апеляційний суд м. Києва уповноважений визначити підсудність одному із районних судів м. Києва тільки тих кримінальних справ, які не закінчені провадженням.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 ), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно п. 2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
При цьому п. 3 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 26.11.2015 визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено, в тому числі, «суд, що виніс обвинувальний вирок», проте не визначено суди, на які покладається виконання даного Закону.
Тому питання, яке порушено у клопотанні засудженого, підлягає вирішенню в порядку виконання вироку на підставі ст. ст. 537, 539 КПК України, системний аналіз положень яких, в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, вказує, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання під час виконання вироку та можливе у зв`язку із цим звільнення від подальшого відбування покарання, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК, згідно з якими у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу, має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 539 КПК), тобто за місцем відбування засудженим покарання. Так само має вирішуватися це питання й у випадку здійснення судового розгляду у порядку КПК 1960 року.
Аналогічна позиція зазначена і у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.01.2016.
Відповідно до клопотання ОСОБА_6 , останній засуджений вироком Гагарінського районного суду м. Севастополя за ч.2 ст. 307 КК України, і на даний час відбуває покарання у Дар`ївській ВК № 10 у Херсонській області. Тобто судовий розгляд справи відносно ОСОБА_6 закінчений, і вирок, ухвалений щодо нього місцевим судом, розташованим на території Автономної Республіки Крим, набрав законної сили та звернутий до виконання.
За таких обставин, клопотання ОСОБА_6 , засудженого вироком Гагарінського районного суду м. Севастополя за ч.2 ст. 307 КК України, який набрав чинності та звернутий до виконання, як таке, що подано до суду апеляційної інстанції в порушення положень ч. 2 ст. 33 КПК України щодо правил інстанційної підсудності, не може бути розглянуто Апеляційним судом м. Києва по суті.
Також з огляду на те, що ОСОБА_6 відбуває призначене йому покарання у Дар`ївській виправній колонії №10 Херсонської області, яка знаходиться поза межами тимчасово окупованої території, Апеляційний суд м. Києва, відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, не вправі також визначати підсудність розгляду клопотання засудженого одному із районних судів м. Києва.
Таким чином, враховуючи положення ч.6 ст. 9 КПК України, оскільки порядок розгляду порушеного засудженим питання діючими нормами КПК України не врегульований, колегія суддів, з огляду на викладене, вважає за необхідне застосувати аналогію закону, та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 399 цього Кодексу, повернути клопотання засудженого як таке, що не підлягає розгляду Апеляційним судом м. Києва, роз`яснивши ОСОБА_6 право звернутися з порушеним ним у клопотанні питанням до місцевого суду за місцем виконання вироку, а саме за місцем відбування покарання, в порядку, передбаченому ст. ст. 537, 539 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 33, п. 3 ч. 3 ст. 399 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва,
Повернути ОСОБА_6 його клопотання про зарахування, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-УІІІ від 26.11.2015, строку попереднього ув`язнення у строк покарання, призначеного за вироком Гагарінського районного суду м. Севастополя.
Роз`яснити ОСОБА_6 право звернутися з таким клопотанням до місцевого суду за місцем виконання вироку Гагарінського районного суду м. Севастополя в порядку, передбаченому ст. ст. 537, 539 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Судді:

Справа № 11п/796/583/2016
Доповідач ОСОБА_1