АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/467/16 Справа № 703/740/16-к Категорія: ч. 1 ст. 263 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками відносно обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.263 ч.1 КК України ОСОБА_8 , 1967 р.н. повернуто прокурору для усунення недоліків, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно ухвали суду, від прокурора надійшов до суду обвинувальний акт з додатками відносно обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.263 ч.1 КК України ОСОБА_8 .

З підготовчого судового засідання суд повернув обвинувальний акт прокурору, посилаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки належним чином не встановлено місце перебування обвинуваченого, що унеможливлює розглянути справу по суті.

Не погоджуючись із судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати через невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на те, що в справі є заява ОСОБА_8 про місце його проживання, але суд не проаналізував його заяву.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку своєї апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду про повернення обвинувального акта прокурору ґрунтується на законі.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадськість тощо).

Загальною вимогою, яка пред`являється до всіх рішень прокурора в провадженні, яке надійшло з обвинувальним актом, є її законність і обґрунтованість.

Перевірені матеріали обвинувального акта свідчать про те, що органами досудового розслідування та прокурором вимоги закону не дотримані.

Так, належним чином не встановлені дані про особу обвинуваченого, оскільки не встановлено чи обвинувачений є військовослужбовцем, чи призваний на військову службу згідно закону про мобілізацію, чи він добровільно пішов служити.

Отримавши заяву від ОСОБА_8 про те, що він нібито має намір виїхати в зону АТО, слідчий не з`ясував даних обставин, не надав дозволу ОСОБА_8 на виїзд, знаючи що до останнього застосована міра запобіжного заходу у вигляді «Особистого зобов`язання», де йому заборонено залишати своє місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Прокурор також не відреагував на заяву обвинуваченого і направив обвинувальний акт до суду.

Суд належним чином обґрунтував своє рішення і колегія суддів погоджується з висновками суду, оскільки дані обставини унеможливлюють розгляд справи у відсутності обвинуваченого.

Колегія суддів не може погодитись із доводами прокурора, що суд зобов`язаний був вжити відповідних заходів по встановленню місця знаходження обвинуваченого, оскільки органам розслідування та прокурору заздалегідь було відомо, що обвинувачений не прибуде в судове засідання, однак вони не вжили заходів по недопущенню порушень процесуальної поведінки з боку обвинуваченого.

Жодним законом не передбачено, що за таких обставин, суд зобов`язаний підміняти органи розслідування та вчиняти розшукові дії.

Не можна погодитись із доводами прокурора про відповідність обвинувального акта вимогам КПК України ще і тому, що в обґрунтуванні своїх апеляційних вимог прокурор зазначив: «…так в обвинувальному акті по даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення викладено фактичне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_9 , що підтверджується копією паспорта ОСОБА_9 з відміткою про місце реєстрації та довідкою-характеристикою, якою засвідчено, що фактичне місце проживання відповідає адресі, за якою він зареєстрований».

Прокурором у судовому засіданні надана заява ОСОБА_8 , в якій він вказує місце проживання: Зона АТО, п/п В0849.

Таким чином, незрозуміло про якого обвинуваченого іде мова в апеляції чи то про ОСОБА_8 чи то про ОСОБА_9 .

Твердження прокурора про те, що це є технічною помилкою не може взятися до уваги, оскільки це є обґрунтуванням апеляційної скарги, а не просто висловом, що не має юридичного значення.

Заслуговують на увагу і інші недоліки кримінального провадження, на які звернув увагу суд першої інстанції, тому в сукупності вони відносяться до істотних порушень вимог КПК України, які перешкодили суду прийняти законне і обґрунтоване рішення в справі, тобто провести підготовчий судовий розгляд, призначити справу до розгляду та розглянути її по суті у розумні строки.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Органам досудового розслідування та прокурору слід усунути виявлені недоліки, вказані в мотивувальних частинах ухвал місцевого і апеляційного суду та прийняти законне і обґрунтоване рішення в справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року, якою обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.263 ч.1 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків, залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :