Справа № 372/4187/15-к
Провадження 1-кп-215/15
ухвала
Іменем України

21 жовтня 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000415 від 16.04.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
05 жовтня 2015 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000415 від 16.04.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Ухвалою судді від 07.10.2015 року кримінальне провадження було призначене до підготовчого засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Клопотань не мала.

Під час проведення підготовчого засідання до суду подана угода про примирення, підписана потерпілими та обвинуваченим та за підписом захисника.
Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засідання після оголошення угоди про примирення зазначив, що угоду підтримує.
Прокурор просила відмовити в затвердженні угоди про примирення, оскільки вона не відповідає вимогам чинного КПК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з угодою про примирення, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.3 п.1 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в її затвердженні.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, отже вона суперечить вимогам ч. 3 ст. 469 КПК України, окрім того потерпіла ОСОБА_7 не являється близьким родичем обвинуваченого.
Відповідно п. 4 ч. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами), частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, України у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. (Абзац четвертий пункту 10 в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009).
Окрім того, угода є неконкретизованою, сторонами не визначено конкретну міру покарання, не обґрунтовано застосування виду покарання нижчого від передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в затвердженні угод про примирення, укладеної між обвинуваченим та потерпілими.
Під час проведення підготовчого засідання до суду також була подана заява потерпілого ОСОБА_8 про закриття провадження на підставі ч. 3 ст. 477 КПК України.
Як вбачається з заяви потерпілого ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження вона суперечить вимогам п.7 ч. 1 та ч. 6 ст. 284 КК України, оскільки потерпіла ОСОБА_7 від обвинувачення не відмовлялась та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України не є близьким родичем обвинуваченого, а тому суд відмовляє у задоволенні заяви про закриття кримінального провадження.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Всупереч викладеному вище, в тексті обвинувального акта, зазначено, про наявність обставин, які пом`якшуть покарання та обтяжують покарання підозрюваному ОСОБА_6 , зазначені суперечності не дають можливості визначитись суду з тим чи висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Керуючись ст.ст. 91, 110, 291, 314, 369 - 372 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :

В затвердженні угоди про примирення від 21 жовтня 2015 року - відмовити.
В задоволенні заяви про закриття кримінального провадження - відмовити.
Обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000415 від 16.04.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України повернути прокурору прокуратури Обухівського району Київської області, який затвердив обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі, виявлених судом недоліків.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1