АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1419/16 Справа № 204/3587/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новодонецьке, Донецької області, громадянина України, українця, раніше неодноразово судимого,
якою відмовлено йому у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2014 року за ч.1 ст.152 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2014 року засудженому зараховано в строк відбутого покарання час попереднього ув`язнення з 13.01.2014 року по 26.03.2014 року, з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У травні 2016 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернувся з клопотанням засуджений ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на те, що станом на 01.06.2016 року ОСОБА_7 відбув більше половини призначеного йому покарання, згідно характеристики відбуває покарання у складі господарчої обслуги Дніпропетровського слідчого ізолятора, характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, неконфліктний, вину у скоєному усвідомив, сумлінно ставиться до праці, має три заохочення та немає стягнень. Однак, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2015 року йому було відмовлено у умовно-дострокову звільненні, зазначена ухвала була залишена без змін апеляційним судом Дніпропетровської області. ОСОБА_7 пояснив, що повністю усвідомив вину після винесення вказаної ухвали апеляційного суду і близько двох місяців тому у березні 2015 року вирішив виплачувати моральну шкоду потерпілій, у зв`язку з чим, суд розцінив поведінку засудженого пристосовницькою і вважає, що він лише стає на шлях виправлення, але не довів його.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, так як він за весь час перебування у колонії не має дисциплінарних стягнень, за сумлінну поведінку та відношення до праці неодноразово заохочувався, вважає, що він став на шлях виправлення та перевиховався.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення засудженого, який повністю підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений був засуджений вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2014 року за ч.1 ст.152 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2014 року засудженому зараховано в строк відбутого покарання час попереднього ув`язнення з 13.01.2014 року по 26.03.2014 року, з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно характеристики відбуває покарання у складі господарчої обслуги Дніпропетровського слідчого ізолятора, характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, неконфліктний, вину у скоєному усвідомив, сумлінно ставиться до праці, має три заохочення та немає стягнень.

Однак, не зважаючи на позитивну характеристику засудженого, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення не довів. До березня 2016 року добровільно моральну шкоду потерпілій не відшкодовував, а зі слів самого засудженого, тільки два місяці тому він усвідомив провину у повній мірі та захотів відшкодовувати шкоду потерпілій, хоча він міг це зробити і раніше, так як знав потерпілу та її адресу. Також зі слів представника установи в суді першої інстанції, ОСОБА_7 на протязі відбування строку покарання глибоко не каявся, потім змінив свою позицію, так як йому властива пристосовницька поведінка.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.

Про сумлінну працю засудженого додатково може свідчити отримання ним заохочень, передбачених відповідним законодавством (трудовим, кримінально-виконавчим, військовим), яких як вбачається з матеріалів справи немає.

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення не досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати в майбутньому нових злочинів, а тому обґрунтовано відмовив йому у задоволенні заяви про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженому, який знаходиться під вартою в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: