УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Одеській області, погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00003038 від 11.04.2014 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що відповідно до Статуту ТОВ "Геонік", зареєстрованого 22.08.2003 в редакції, затвердженій протоколом зборів засновників ТОВ від 22.07.2003 (протокол № 1), учасниками ТОВ "Геонік" є ОСОБА_4 (40% статутного фонду), ОСОБА_5 (40% статутного фонду) та ОСОБА_6 (20% статутного фонду); - згідно зі змінами до Статуту ТОВ "Геонік", зареєстрованих 08.09.2005 на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ, оформленого протоколом № 1 від 10.08.2005, учасниками ТОВ "Геонік" є ОСОБА_4 (50% статутного капіталу) та ОСОБА_5 (50% статутного капіталу).

ОСОБА_5 у 2014 р. стало відомо про існування рішення загальних зборів учасників ТОВ "Геонік" від 12.11.2008, оформленого протоколом № 2, яким вирішено звільнити з посади директора ТОВ "Геонік" ОСОБА_7 за власним бажанням з 12.11.2008 та обрати на посаду директора ТОВ "Геонік" з 12.11.2008 ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_5 не був присутнім на загальних зборах ТОВ "Геонік", які відбулися 12.11.2008, оскільки не був повідомлений про дату та місце проведення цих зборів, та не підписував протокол № 2, що був оформлений за результатами загальних зборів, що відбулися 12.11.2008. Підпис ОСОБА_5 у вказаному протоколі є підробленим, що підтверджено двома судовими експертизами, проведеними під час розгляду господарської справи № 916/2452/14 Господарським судом Одеської області.

Відповідно до висновку експерта № 248-п від 09.09.2014, виконаного експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, підписи від імені ОСОБА_5 у графі "секретар", у п. 2 та на зворотній стороні другого листа протоколу № 2 від 12.11.2008 загальних зборів учасників ТОВ "Геонік", виконані не ОСОБА_5 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_5 .. Також згідно з висновком експерта № 457-П від 11.12.2015, виконаного Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, підпис від імені ОСОБА_5 в протоколі загальних зборів учасників ТОВ "Геонік" від 12.11.2008 (в редакції наданій ТОВ "Геонік"), виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_5 .

При цьому, господарськими судами по справі № 916/2452/14 додатково встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_5 брав участь у зазначених загальних зборах. Відтак, за відсутності ОСОБА_5 , частка якого у статутному капіталі товариства становить 50%, з урахуванням положень ч. 1 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, що була чинною станом на дату проведення загальних зборів від 12.11.2008) загальні збори учасників ТОВ "Геонік" не можна вважати повноважними, адже на них не були присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Також слідством встановлено, що 03 грудня 2012 р. були проведені загальні збори учасників ТОВ «ГЕОНІК» за результатом яких було прийнято ряд рішень, які викладені в протоколі загальних зборів учасників ТОВ «ГЕОНІК» №3, який підтверджений протоколом №3-П загальних зборів учасників ТОВ «ГЕОНІК» від 03 грудня 2012 р., а також затверджено Статут ТОВ «ГЕОНІК» у новій редакції. Господарським судом Одеської області у господарській справі № 916/4380/14 встановлено, що ОСОБА_5 не був повідомлений належним чином про проведення за вказаною датою загальних зборів ТОВ «ГЕОНІК» і у цих зборах він участі не приймав та не голосував, не був присутнім 03 грудня 2012 р. на загальних зборах ТОВ «ГЕОНІК» за результатом яких було прийнято протокол №3 Загальних зборів учасників ТОВ «ГЕОНІК» та протокол №3-П загальних зборів учасників ТОВ «ГЕОНІК» і зазначені протоколи не підписував.

Ухвалою господарського Одеської області від 10.02.2015 р. було призначено судову експертизу підпису для визначення належності ОСОБА_5 підписів в протоколах № 3 і № 3-П загальних зборів учасників ТОВ „ГЕОНІК від 03.12.2012 р. та в Статуті ТОВ «ГЕОНІК» в новій редакції, затвердженому Загальними зборами учасників ТОВ „ГЕОНІК від 03 грудня 2012 року (Протоколом №3). За висновком експерта від 15.05.2015 року за № 8/71-П вбачається, що підпис від імені ОСОБА_5 у Протоколі № 3 загальних зборів учасників ТОВ «Геонік» від 03.12.2012 року, виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_5 ; підпис від імені ОСОБА_5 у Протоколі № 3-П загальних зборів учасників ТОВ «Геонік» від 03.12.2012 року виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_5 ; підпис від імені ОСОБА_5 у Статуті ТОВ «ГЕОНІК» нова редакція від 03.12.2012 р. зареєстрований за № 6006013 від 12.12.2012 р., виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_5

11 лютого 2014 р. відбулися загальні збори учасників (засновників) ТОВ „Геонік+", на яких було присутнє ТОВ „Геонік" в особі керівника ОСОБА_8 .. Вказані загальні збори учасників ТОВ „Геонік+" прийняли рішення, оформлені протоколом загальних зборів учасників даного товариства від 11.02.2014 № 1, про: заснування товариства з обмеженою відповідальністю, якому надано назву: повна - Товариство з обмеженою відповідальністю „Геонік+"; скорочена - ТОВ „Геонік+"; визначення місцезнаходження ТОВ „Геонік+": 65000, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Садова, будинок 16; затвердження Статуту ТОВ „Геонік+"; утворення статутного капіталу ТОВ „Геонік+" у розмірі 44287,35 грн. шляхом внесення до статутного капіталу об`єкта нерухомості у вигляді нежилого підвального приміщення загальною площею 137,1 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, вул. Садова, 16, належного на підставі дублікату Свідоцтва про право власності №028339 від 2 грудня 2003 року, виданого 7 лютого 2014 року Товариству з обмеженою відповідальністю „Геонік"; призначення на посаду директора ТОВ „Геонік+" ОСОБА_9 ; надання ОСОБА_9 всіх необхідних повноважень для реєстрації ТОВ „Геонік+" в усіх необхідних інстанціях з питань реєстрації товариства, відкриття банківських рахунків, виготовлення печатки.

Також слідством встановлено, що нежиле підвальне приміщення загальною площею 137,1 кв.м., розташоване за адресою м. Одеса, вул. Садова, 16, що належало на підставі дублікату Свідоцтва про право власності №028339 від 2 грудня 2003 року, виданого 7 лютого 2014 року ТОВ „Геонік" вибуло з власності ТОВ «Геонік» без згоди на те учасника ТОВ «Геонік» ОСОБА_5 . На даний час вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_10 на підставі договору дарування нежилого підвального приміщення від 13.05.2016 р.

Крім того, встановлено, що невизначено коло осіб здійснило дії спрямовані на вилучення майна та втрату права власності у потерпілого шляхом підроблення та використання підроблених документів заволоділи майном, оформили на це майно право власності та здійснили його переоформлення на різних осіб. Вибуття майна та перехід права власності відбулось ще у лютому 2014 р., коли на підставі протоколу від 11 лютого 2014 р. було здійснено державну реєстрацію утворення статутного капіталу TOB „Геонік+" у розмірі 44287,35 грн. шляхом внесення до статутного капіталу об`єкта нерухомості у вигляді нежилого підвального приміщення загальною площею 137,1 кв.м., розташованого за адресою м. Одеса, вул. Садова, 16. Тобто на підставі підроблених документів було здійснено виведення майна шляхом його входження в іншу юридичну особу та з подальшим його відчуженням на безоплатній основі іншим особам. При цьому потерпілий був позбавлений можливості реалізувати свої права, щодо управління майном, оскільки на підставі підроблених документів, а саме статуту в новій редакції TOB «ГЕОНІК» від 2012 р. та протоколу про його затвердження (Протокол №3 від 03.12.2012 р., Протокол №3П від 03.12.2012 р.), було надано безпідставно право директору TOB «ГЕОНІК» розпоряджатися майном та коштами на власний розсуд. Такі дії створили умови для подальшого входження TOB «ГЕОНІК» в TOB ГЕОНІК+», з подальшим його переданням на безоплатній основі третім особам. Після підроблення статуту TOB «ГЕОНІК» ОСОБА_11 втратив право керування в TOB ГЕОНІК», що в першу чергу унеможливило його участь у керівництві господарської діяльності та отриманні прибутку (здача в оренду нежитлового приміщення), а в подальшому до втрати права на майно TOB «ГЕОНІК» (50% від усього майна товариства).

Оскільки, на даний час дане приміщення в офіційному порядку має іншого власника ніж потерпілий, то така особа, може здійснити будь-які дії відносного даного майна, здійснити його перепланування, змінити цільове призначення, пошкодити чи знищити, відтак на думку слідчого доцільним накласти арешт на майно. Крім того, в даний час не було проведено оцінки даного приміщення, що є суттєвим для визначення суми завданої потерпілому шкоди.

Крім того, слідством встановлено, що у приміщення постійно змінюються власники, що підтверджує наявні ризики подальшої передачі вказаного нерухомого майна, з метою надати новому власнику статусу добросовісного набувача, що може привести до неможливості повернення власнику TOB «Геонік» вказаного нежилого приміщення.

Таким чином належить арештувати нежиле підвальне приміщення загальною площею 137,1 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1 , що зареєстроване за ОСОБА_10 на підставі договору дарування нежилого підвального приміщення від 13.05.2016 р., в зв`язку з чим прокурор просив клопотання задовольнити.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, заслухав думку прокурора, суд вважає необхідним у задоволенні клопотання відмовити з наступних підстав.

Так, згідно ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Однак, клопотання прокурора зазначеній вимозі закону не відповідає.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Вивченням матеріалів наданих до клопотання встановлено, що у кримінальному провадженні, ОСОБА_10 , власнику нежилого підвального приміщення загальною площею 137,1 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 , про підозру не повідомлено, та до клопотання не було надано жодних матеріалів, які б свідчили про причетність останнього до розслідуваних кримінальних правопорушень.

Крім того, підтверджень того, що у даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов з боку будь-якої юридичної або фізичної особи надано не було.

Будь-яких інших підстав для накладення арешту на вищевказане майно клопотання слідчого не містить.

Згідно ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Проте, в порушення зазначеної вимоги Закону, слідчим не було надано достатніх доказів на підтвердження обставин на які він посилається.

У зв`язку з чим, доводи про те, що на вказане майно слід накласти арешт є необґрунтованими.
При цьому, задоволення клопотання про накладення арешту, може призвести до суттєвого порушення Конституційних прав та інтересів його законних власників, що є неприпустимим.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим, не повним, не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотаннястаршого слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_12 , про накладення арешту на нежиле підвальне приміщення загальною площею 137,1 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №00003038 від 11.04.2014 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 358 КК України - відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: