н/п 1-кп/640/679/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2016 року місто Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, холостого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 12.12.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.02.2015 р. звільнено від відбування покарання.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України,-
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 205-1 КК України, тобто внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи підприємця, завідомо неправдивих відомостей.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 було досягнуто та підписано угоду від 28 серпня 2016 року про визнання винуватості, за змістом якої вони погодили, що підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою провину, сприяв найшвидшому розкриттю вчинених ним кримінальних правопорушень, даючи правдиві покази, що відповідає суспільним інтересам у найшвидшому досудовому розслідуванні і судовому провадженні та викритті більшої кількості кримінальних правопорушень і зобов`язався:
а) повністю та беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;
Сторони угоди погодились, що ОСОБА_4 понесе покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 грн.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 205-1 КК України, у вчиненому щиро покаявся.
Підтвердив суду, що угоду про визнання винуватості він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими, а саме: наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є - для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку. Просив затвердити зазначену угоду. Захисник підтримала позицію свого підзахисного та просила суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості з обвинуваченим, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Крім того, обвинуваченому судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.
Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому були роз`яснені та ним зрозумілі.
Після таких роз`яснень суду обвинувачений та його захисник не заперечували проти затвердження угоди.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст. 205-1 КК України , в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.
При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.ст. 66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Речових доказів та судових витрат по справі не має.
Обвинуваченому запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 370, 371, 374, 376, 395, 472, 474, 475 КПК України, суд,-
Угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України, і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно п.1 ч.4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1