АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/21/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.307 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11кп/790/21/16 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 березня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Харкова, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого,

в силу ст.89 КК України не маючого судимості, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

засуджено за ч.2 ст.307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому на праві власності майна.

Як установив суд, у середині серпня 2014 року, знаходячись на березі Першого Ліднянського ставка, розташованого за адресою: м. Харків, с. Лідне, ОСОБА_7 побачив чотири дикорослі кущі коноплі.

Достовірно знаючи, що вказана рослина є особливо небезпечним наркотичним засобом - «канабісом», маючи умисел, спрямований на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою подальшого збуту, ОСОБА_7 вирвав чотири кущі з кореневищем, відділив листя від стебла, помістив їх до свого рюкзака та відніс для сушіння за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а стебла із кореневищем залишив на місці, тим самим здійснив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою збуту.

Через декілька днів, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 за допомогою сита перетер пальцями рук вже висушену рослину коноплі, з метою подальшого збуту.

23 листопада 2014 року близько 17 год. 00 хв., реалізуючи свій умисел на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення за рахунок коштів, отриманих злочинним шляхом, ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку №26-А по вул.Тімірязєва у м.Харкові, маючи умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс», у ході оперативної закупки збув ОСОБА_10 паперовий згорток із речовиною рослинного походження у подрібненому стані, за що отримав від останнього грошову винагороду у сумі 150 грн., якими розпорядився на власний розсуд, чим здійснив незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

Цього ж дня о 17 год. 30 год. гр. ОСОБА_10 , знаходячись поблизу будинку №6 по вул. Кітаєнка у м.Харкові в присутності двох понятих видав співробітникам міліції паперовий згорток із речовиною рослинного походження у подрібненому стані, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2434 від 25.11.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - «канабіс», маса якого в перерахунку на суху речовину становить 3,6442 грам.

27 листопада 2014 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_7 , діючи повторно, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на збагачення за рахунок незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, знаходячись поблизу будинку №26-А по вул.Тіміряєва у м.Харкові, у ході оперативної закупки збув ОСОБА_10 полімерний пакет із речовиною рослинного походження у подрібненому стані, за що отримав від останнього грошову винагороду у сумі 300 грн.

Цього ж дня о 13 год. 40 хв. ОСОБА_10 , знаходячись поблизу буд.№20 по вул.Тімірязєва у м.Харкові у присутності двох понятих видав співробітникам міліції полімерний пакет із речовиною рослинного походження у подрібненому стані, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2467 від 28.11.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - «канабіс», маса якого в перерахунку на суху речовину становить - 5,1541 грам.

Після цього, 27 листопада 2014 року о 13 год. 45 хв. поблизу буд.№20 по вул.Тімірязєва у м.Харкові ОСОБА_7 був затриманий співробітниками міліції у порядку, передбаченому ст.208 КПК України, під час особистого обшуку у присутності понятих у останнього виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 300 грн., які він отримав у якості грошової винагороди від гр. ОСОБА_10 за збут особливо небезпечного наркотичного засобу - «канабіс».

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 посилається на порушення судом кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що при постановленні вироку судом не було надано належної оцінки: показанням «закупного» ОСОБА_10 , які містять суттєві протиріччя з приводу фактів нібито збуту йому ОСОБА_7 наркотичного засобу; даним відеозаписів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо обставин збуту ОСОБА_11 наркотичних засобів ОСОБА_10 ; свідченням свідка ОСОБА_12 , яка перебувала у стосунках з ОСОБА_7 та має підстави особистого характеру обмовити його у вчинені злочинів. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити з відсутністю в його діях складу злочину.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень і фактичних змін, обвинувачений ОСОБА_7 стверджує про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Указав, що зазначеного злочину він не вчиняв; працівники міліції спровокували його на збут наркотичних засобів; матеріали кримінального провадження сфальшовані співробітниками міліції, оскільки в пакетах з нібито наркотичним засобом, які він продав ОСОБА_10 , знаходилася кропива, куплена ним у аптеці, а тому його дії належить кваліфікувати за ст.190 КК України, як шахрайство; після затримання карман із його штанів не вирізали; відеозапис його першої зустрічі із ОСОБА_13 було здійснено 12.11.2014 року до відкриття кримінального провадження. Вважає посилання суду у вироку на дані відеозапису проведення негласних слідчих (розшукових) дій, як на доказ його вини, безпідставними, оскільки там не видно моменту передачі речових доказів співробітникам міліції при понятих. Зазначив, що показання під час судового розгляду свідка ОСОБА_10 і понятого ОСОБА_14 мають суттєві розбіжності із свідченнями, наданими ними під час досудового розслідування, вони його обмовили, однак цьому факту судом не була надана належна оцінка. У своєму одинадцятому доповненні апеляційної скарги обвинувачений, без наведення мотивації, просить вирок скасувати та перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.307 КК України на ч.2 ст.309 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, пояснення прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку доказах, які належним чином дослідженні у судовому засіданні і є правильним.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_15 не оспорював обставин, за яких влітку 2014 року на березі Ліднянського ставка, на території дачного домоволодіння, він виявив дикорослі кущі коноплі, обірвав їх, листя висушив та подрібнив, тим самим виготовив вказаний наркотичний засіб, а потім, у зв`язку із тяжким фінансовим становищем та на прохання свого нового знайомого на ім`я ОСОБА_16 23.11.2014 року та 27.11.2014 року збув останньому за грошові кошти пакети речовиною рослинного походження, яка однак не була наркотичним засобом.

Свідок ОСОБА_12 у суді показала, що із ОСОБА_7 вона зустрічалась приблизно один рік, вони спільно проживали приблизно 3 місяці за місцем його мешкання і за цей період часу ОСОБА_7 неодноразово вживав наркотичні засоби, які виготовляв самостійно, а також вирощував, сушив та перетирав коноплю для подальшого продажу. ОСОБА_7 ніде не працював, існував лише за рахунок збуту наркотичних засобів, декілька разів збував наркотичний засіб в її присутності, за що отримував грошові кошти від покупців.

Даних про обмову ОСОБА_15 свідком ОСОБА_12 з мотивів особистого характеру, як про це зазначається в апеляційній скарзі захисника, у матеріалах кримінального провадження не міститься і у скарзі захисника не конкретизовано, а тому ці твердження захисника позбавлені підґрунтя.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що із ОСОБА_7 його познайомив спільний знайомий на ім`я ОСОБА_17 , від якого йому стало відомо, що обвинувачений займається реалізацією наркотичних засобів, про що він повідомив працівників міліції, які в середині листопада 2014 року залучили його оперативної закупки. Із показань зазначеного свідка слідує, що працівники міліції 23 листопада 2014 року та 27 листопада 2014 року оформили всі необхідні документи, видали йому грошові кошти, за які він 23 листопада 2014 року та 27 листопада 2014 року придбав у обвинуваченого наркотичний засіб за обставин, викладених у вироку, після чого ОСОБА_15 був затриманий. Всі вищевказані дії були проведені у присутності понятих.

Зазначені обставини свідчать про те, що у працівників міліції були достатні дані про наявність обґрунтованої підозри у тому, що ОСОБА_15 займається незаконним збутом наркотичних засобів, у зв`язку з чим проведення негласних розшукових дій, з метою документування протиправної діяльності обвинуваченого було обґрунтованим.

Твердження обвинуваченого про те, що ОСОБА_13 є позаштатним співробітником міліції, позбавленні підстав, оскільки таких даних в матеріалах не має і в суді першої інтонації не встановлено.

Порядок, послідовність організації та проведення оперативних закупівель у ОСОБА_15 наркотичного засобу, як про це показав свідок ОСОБА_10 , підтверджено наведеними у вироку показаннями допитаних у суді свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які 23 листопада 2014 року приймали участь у цих оперативних заходах як поняті та показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які 27 листопада 2014 року приймали участь у цих оперативних заходах як поняті.

Зазначені свідки підтвердили, що після проведення оперативних закупок ОСОБА_13 видав працівникам міліції придбану ним у ОСОБА_15 речовину рослинного походження зеленого кольору, яку співробітники міліції в їх присутності запакували, вони підписались на бірках, якими було опечатано пакети, про що були складені відповідні протоколи.

Свідок ОСОБА_20 також пояснив, що після затримання ОСОБА_15 , у присутності свого захисника та понятих, добровільно видав із своїх карманів грошові купюри, потім ультрафіолетовою лампою освітили його руки, на яких було видно світіння «жовтого кольору», після чого зробили змиви із долоней рук затриманого. Всі предмети було опечатано, він розписався на бірках та у протоколі. При цьому жодних претензій до співробітників міліції затриманий ОСОБА_7 не мав.

Підстав сумніватися в об`єктивності показань вищевказаних свідків матеріали провадження не містять і в апеляційних скаргах не наведено, а тому висновок суду про достовірність і допустимість цих доказів є обґрунтованим.

Відповідно до протоколу помітки грошових коштів від 23.11.2014 року працівники міліції, у присутності двох понятих, провели огляд та помітку двох грошових купюр, номіналом 100 та 50 грн., призначених для проведення оперативної закупівлі на суму 150 грн.

Згідно протоколу огляду покупця від 23.11.2014 року, співробітниками міліції поблизу буд.№70 по просп. Ілліча у м.Харкові у присутності понятих проведено огляд особи під псевдонімом ОСОБА_10 , сторонніх речей в його одязі при огляді не виявлено, після чого закупному були вручені кошти у сумі 150 грн., для проведення оперативної закупівлі особливо небезпечного наркотичного засобу - «канабісу».

Змістом протоколу добровільної видачі від 23.11.2014 року підтверджується, що ОСОБА_10 добровільно видав співробітникам міліції придбаний паперовий згорток, в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому вигляді (к/п а.с.17).

Відтвореним у судовому засіданні відеозаписом на флеш карті №278нт підтверджується, що 23.11.2014 року у період часу з 17 год. 05 хв. до 17 год. 19 хв. відбувалась зустріч ОСОБА_15 з ОСОБА_13 у парку відпочинку, розташованому за адресою м.Харків вул.Тімірязєва, поблизу буд.№26-А. Під час зустрічі о 17 год. 05 хв. 27 сек. відбувається передача ОСОБА_13 грошових коштів ОСОБА_15 в обмін на згорток із наркотичною речовиною. Під час розмови ОСОБА_7 зазначає, що приблизно через тиждень отримає «щось інше» та посилається на можливість повторної зустрічі із ним ближче до вихідних, при цьому погоджується на те, щоб «закупний» йому зателефонував самостійно.

Відповідно до протоколу негласних слідчих (розшукових) дій №4168нт, в ньому зафіксовано обставини, за яких 23 листопада 2014 року гр. ОСОБА_7 продав ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб, також у протоколі зазначено зміст розмов обох учасників цього дня (к/п а.с.119-121).

Висновком судово-хімічної експертизи №2434 від 25.11.2014 року підтверджено, що на дослідження експерту надійшов полімерний пакет, в опечатаному вигляді із бірками з підписами понятих, упаковка пакету не порушена. При відкритті пакета встановлено, що в ньому знаходиться паперовий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 3,6442 гр. (к/п а.с.61-62).

Відповідно до протоколу помітки грошових коштів від 27.11.2014 року працівниками міліції у присутності двох понятих проведено огляд та помітку 6 грошових купюр номіналом по 50 грн., призначених для проведення оперативної закупівлі на сумі 300 грн. (к/п а.с.19).

Згідно протоколу огляду покупця від 27.11.2014 року, співробітниками міліції у присутності понятих проведено огляд особи - ОСОБА_10 , сторонніх речей в його одязі при огляді не виявлено, після чого йому були вручені кошти на суму 300 грн. для проведення оперативної закупівлі особливо небезпечного наркотичного засобу - «канабісу» (к/п а.с.18).

Змістом протоколу добровільної видачі від 27.11.2014 року підтверджено, що за адресою: м. Харків, вул. Тімірязєва, 20, гр. ОСОБА_10 добровільно видав співробітникам міліції полімерний пакет, в якому знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому вигляді, яку від придбав у гр. ОСОБА_7 (к/п а.с.20).

Даними відеозаписів на флеш картах №279нт та №280нт, підтверджено, що 27.11.2014 року зустріч ОСОБА_15 з ОСОБА_13 відбувається у період часу з 13 год. 36 хв. до 13 год. 38 хв. в парку за адресою м.Харків вул.Тімірязєва, поблизу буд.№26-А. О 13 год. 36 хв. 52 сек. де ОСОБА_15 передає згорток із наркотичною речовиною та отримує за це грошові кошти та перераховує їх. Під час розмови ОСОБА_7 зазначає, що найближчим часом йому обіцяють кращий товар, звідки саме - він не знає.

Відповідно до протоколу негласних слідчих (розшукових) дій №4169нт, в ньому зафіксовано обставини, за яких 27 листопада 2014 року гр. ОСОБА_7 збув ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб, також у протоколі зазначено зміст розмов обох учасників цього дня (к/п а.с.126-127).

Порушень вимог ст.ст.246, 252, 260, 266 КПК України при проведенні фіксації ходу та результатів негласних слідчих (розшукових) дій, не встановлено.

Висновком судово-хімічної експертизи №2467 від 28.11.2014 року підтверджено, що на дослідження експерту надійшов полімерний пакет, в опечатаному вигляді із бірками з підписами понятих, упаковка пакету не порушена. При відкритті пакета встановлено, що в ньому знаходиться прозорий безбарвний пакет полімерного матеріалу з фіксатором з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 5,1541 гр. (к/п а.с.65-66).

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 підтвердили, що протокол помітки грошових коштів, протокол огляду покупця та протокол добровільної видачі від 23.11.2014 року (к/п а.с.14-17), вони підписували особисто, зміст документів відповідає обставинам та фактичним подіям, за яких було проведено вказані слідчі дії, жодних зауважень чи заперечень щодо правильності та достовірності оформлення цих документів у них не було.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 підтвердили, що протокол помітки грошових коштів, протокол огляду покупця та протокол добровільної видачі від 27.11.2014 року (к/п а.с.18-20), вони підписували особисто, зміст документів відповідає обставинам та фактичним подіям, за яких було проведено вказані слідчі дії, жодних зауважень чи заперечень щодо правильності та достовірності оформлення цих документі у них не було

За таких обставин, ураховуючи показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , доводи скарг про фальсифікацію працівниками міліції доказів обвинувачення, шляхом заміни збутої ОСОБА_15 , нібито кропиви, на наркотичний засіб з подальшим направленням його на судово-хімічні експертизи, є надуманими.

Повідомленням Апеляційного суду Харківської області №1.1-19/18нт/2867 від 24.02.2015 року підтверджено, що цим судом виносились ухвали про надання дозволів на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи №8232цт від 07.11.2014 року строк дії ухвали 60 днів, а також №8848т від 20.11.2014 року, строк дії ухвали один місяць стосовно ОСОБА_7 .

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що надані стороною обвинувачення докази є допустимими та належними.

Наведеними вище доказами, які не викликають сумнівів у їх достовірності, також спростовуються доводи скарги обвинуваченого про збут ним 23 і 27 листопада 2014 року не наркотичного засобу, а кропиви та заміну працівниками міліції цієї рослини на наркотичний засіб канабіс.

Даними протоколу затримання особи від 27.11.2014 року підтверджено, що під час особистого обшуку у ОСОБА_7 , у присутності захисника та двох понятих, було вилучено грошові кошти у сумі 302 грн. 45 коп. та зроблені змиви з долоней обох рук обвинуваченого. Зробити зрізи тканини з кишень ОСОБА_15 відмовився.

Дані вищенаведеного протоколу підтверджують, що під час досудового слідства зрізи тканини з кишень одежі обвинуваченого не робилися, хоча у мотивувальні частині вироку помилково зазначено, що під час обшуку у ОСОБА_15 була вирізана внутрішня підкладка правої задньої кишені брюк.

Однак, допущена у вироку вищезазначена помилка, не впливає та не могла вплинути на вирішення питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_15 , а тому не є підставою для скасування чи зміни вироку суду.

Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №193 від 01.12.2014 року на поверхні вилучених у ОСОБА_15 грошових купюрах сумою 302 грн. 45 коп., та на поверхні ватних тампонів зі змивами з долоней рук ОСОБА_7 виявлена спеціальна хімічна речовина, яка має спільну родову належність зі спеціальною хімічною речовиною, представленою у якості зразка помітки грошових купюр на поверхні ватного тампону (т.2 а.с.70-72).

Доводи скарги обвинуваченого про те, що надані під час судового розгляду показання свідка ОСОБА_10 і понятого ОСОБА_14 мають суттєві розбіжності із свідченнями, наданими ними під час досудового розслідування і цьому факту судом не була надана належна оцінка, безпідставні, оскільки істотних розбіжностей у показаннях цих свідків не міститься, про що зазначено судом у вироку з наведенням відповідного аналізу цих показань.

Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про необґрунтоване відкриття кримінального провадження і неправомірність проведення 12 листопада 2014 року аудіо-, відео контролю його зустрічі з ОСОБА_13 , з посиланням на те, що ця негласна слідча (розшукова) дія передбачена ч.1 ст.271 КПК України і була у порушення вимог ч.4 ст.246 КПК України проведена без відповідного на це рішення прокурора, є безпідставними.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.271 КПК України така негласна слідча (розшукова) дія, як контроль за вчиненням злочину проводиться у формі контрольованої та оперативної закупки і рішення про її проведення, згідно ч.4 ст.246 КПК України, може прийняти виключно прокурор.

Що стосується такої негласної слідчої (розшукової) дії, як аудіо-,відео контроль особи, то вона передбачена ч.3 ст.8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та ч.1 ст.260 КПК України і згідно вимог ч.2 ст.246, ч.1 ст.247 КПК України вона проводиться на підставі ухвали слідчого судді, у тому числі судді апеляційного суду області, а не за рішенням прокурора, як про це помилково зазначає у скарзі обвинувачений.

За змістом ч.2 ст.7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукові дії можливо проводити до початку досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення такої негласної розшукової дії, як аудіо-,відео контроль особи, що передбачено ч.3 ст.8 цього Закону.

Матеріалами провадження встановлено, що у жовтні 2014 року працівниками міліції була заведена оперативно-розшукова справа «Захист» стосовно ОСОБА_15 , який займається збутом наркотичних засобів.

12 листопада 2014 року на підставі ухвали судді Апеляційного суду Харківської області від 07.11.2014 року, винесеної в порядку ч.1 ст.247 КПК України, була проведена негласна слідча (розшукова) дія у формі аудіо-,відео контролю особи, яка передбачена ч.3 ст.8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та ч.1 ст.260 КПК України, результати якої підтвердили протиправну діяльність ОСОБА_15 (т.1 а.с.99, т.2 а.с.123-124).

У зв`язку з цим, за рапортом в.о.Начальника СБНОН Жовтневого РО ХГУ ГУМВДУ в Харківській області, 13 листопада 2014 року було відкрите кримінальне провадження щодо ОСОБА_15 за ч.2 ст.307 КК України, з внесенням відповідних відомостей до ЕРДР та розпочате досудове розслідування, що відповідає вимогам ст.214 КПК України (т.2 а.с.12, 1).

12 листопада 2014 року контрольованої оперативної закупки, яка передбачена ч.1 ст.271 КПК України, не проводилося, а для проведення негласної слідчої (розшукової) дії у формі аудіо-,відео контролю особи - рішення прокурора не потрібно.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що негласна розшукова дія у формі аудіо-,відео контролю особи була проведена листопада 2014 року із дотриманням вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та чинного кримінального процесуального закону, а тому дані її результатів є допустимими доказами.

Доводи скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про вчинення співробітниками міліції стосовно нього провокації на збут наркотичних засобів, є необґрунтованими і спростовуються сукупністю наведених вище доказів.

Зокрема, із досліджених у судовому засіданні відеозаписів, отриманих під час здійснення аудіо-,відео контролю особи, зміст яких докладно наведено у вироку, слідує, що 12.11.2014 року під час першої зустрічі ОСОБА_7 сам надав ОСОБА_10 номер мобільного телефону своєї дівчини, зазначивши, що той може в подальшому йому телефонувати і в майбутньому придбати у нього наркотичні засоби. Аналогічного змісту розмови між вказаними особами зафіксовані і в протоколах негласних слідчих (розшукових) дій №4167нт, №4168нт та №4169нт від 18.12.2014 року.

При цьому, ні співробітники правоохоронного органу, ні ОСОБА_10 не вчиняли примусу чи інших незаконних дій, які могли б поставити ОСОБА_7 у скрутне матеріальне становище чи змусили його здійснити збут наркотичного засобу. Після першого збуту наркотичних засобів ОСОБА_15 сам наголосив ОСОБА_13 про те, що і подальшому він, ОСОБА_15 , має змогу придбати для продажу наркотичні засоби.

Зазначене свідчить про те, що у правоохоронних органів були конкретні і достатні фактичні дані, що вказували на вчинення ОСОБА_15 злочину, співробітники міліції обмежилися пасивним розслідуванням злочинної діяльності ОСОБА_15 , не здійснювали вплив на обвинуваченого, щоб підбурювати його до вчинення злочинів, а тому суд прийшов до правильного висновку про відсутність зі сторони правоохоронних органів підбурювання до вчинення злочину, навівши відповідні обґрунтовані мотиви такого рішення з посиланням на конкретні рішення Європейського суду з прав людини, постановлених у справах з цього питання.

Таким чином, сукупністю вищенаведених та інших доказів, на які є посилання у вироку, і які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх об`єктивності, спростовуються доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та непричетність ОСОБА_15 до вищевказаного кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Цими ж доказами повністю підтверджена винуватість ОСОБА_15 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України і його дії за цим законом кваліфіковано правильно.

Клопотання обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_15 вчинив злочин після набрання цим законом чинності, що згідно положень ст.12 цього закону унеможливлює застосування амністії до таких осіб.

За таких обставин, виходячи із положень ст.94 КПК України про оцінку доказів, колегія суддів вважає, що сукупність зібраних у провадженні доказів, які безперечно викривають ОСОБА_7 у вчиненому, було для суду першої інстанції достатньо для того, щоб дійти обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні ним зазначеного у вироку кримінального правопорушення.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту ухвалення вироку, тобто з 12 березня 2015 року по 10 листопада 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: