Справа № 642/9332/15-к
Провадження 1кп/642/721/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, українця, з середньо-технічною освітою, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.353 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Харкова, громадянки України, українки, з середньою освітою, не заміжньої, раніше не судимої, що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.353 КК України,
ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_5 , маючи умисел на вчинення шахрайських дій, з використанням владних повноважень працівників міліції, скоїли злочин проти власності.
Так, 14.10.2015р. в обідній час доби ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 знаходились біля приміщення аптеки «Сімейна аптека», за адресою: м. Харків, вул.Полтавський шлях, 152, з метою заволодіння чужим майном, де о 13.58 побачили раніше незнайому їм ОСОБА_6 , яка заходила в аптеку. У цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, з цією метою вони увійшли до приміщення вказаної аптеки, слідом за ОСОБА_7 , де їм стало відомо, які саме медикаменти придбала остання. У цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діючи за мовчазною змовою, розділили між собою ролі, з метою обману та заволодіння майном ОСОБА_7 , та реалізовуючи свій намір о 14.04 годин ОСОБА_5 вийшла з аптеки та направилась до автомобілю марки «Пежо» бежевого кольору державний номер НОМЕР_1 , а ОСОБА_4 при виході ОСОБА_7 з аптеки підійшов до неї та представився працівником міліції, показавши їй посвідчення Служби внутрішньої безпеки Національної асоціації сприяння боротьбі з корупцією та посадовими злочинами серії УКВ № 215516, в обкладинці коричневого кольору з написом «МВС Україна», яке потерпіла сприйняла як посвідчення працівника міліції, та виконала його вимоги, сприйнявши їх які законні, прослідувавши до автомобілю де перебувала ОСОБА_5 .
Знаходячись у автомобілі «Пежо» бежевого кольору державний номер НОМЕР_2 .А, навпроти аптеки «Сімейна аптека», неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 почала відповідати на різні запитання ОСОБА_4 , який у свою чергу повторював, що ОСОБА_7 притягнуть до відповідальності, у цей час ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , погрожувала ОСОБА_7 , перебуванням у в`язниці, таким чином дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були злагоджені та направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману.
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 опинившись у автомобілі повірила, що перед нею знаходяться працівники міліції, злякавшись можливих своїх незаконних дій, будучи введеною в оману, сприйняла дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 законними, та на вимогу ОСОБА_5 надати їм з ОСОБА_4 грошові кошти, відкрила власну сумку, з якої ОСОБА_5 взяла грошові кошти в сумі 200 гривень, при цьому ОСОБА_7 не заперечувала вказаний факт, вважаючи що цим самим владнає ситуацію, що склалась.
Після того як ОСОБА_5 , шляхом обману заволоділа грошовими коштами у сумі 200 гривень, ОСОБА_4 вважаючи доведеним свій злочинний напір до кінця, наказав ОСОБА_7 вийти з автомобілю, після того як ОСОБА_7 виконала вказівку, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину, зникли, розпорядившись грошовими коштами у сумі 200 гривень на власний розсуд, чим спричинили неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 200 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, обставини зазначені вище.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, щиро покаялась у скоєному злочині, погодилась з кваліфікацією вчиненого нею діяння та пояснила, обставини зазначені вище.
Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюютья, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, допитавши обвинувачених та дослідивши матеріали, що їх характеризують.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, а також за ч.2 ст.28 - ч.1 ст.353 КК України, тобто самовільне присвоєння владних повноважень службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, за попередньою змовою групою осіб.
При обранні міри покарання ОСОБА_4 , який на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем мешкання характеризуються задовільно, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є щире каяття у вчинених злочинах.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд не вбачає.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, дані про її особу, яка раніше не судима, є студенткою, а також ставлення кожного з них до вчиненого, відсутність претензій з боку потерпілої матеріального характеру та морального порядку.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, однак, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді штрафу, виходячи із суми спричиненої шкоди, та того, що вона має дохід, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.353 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк три роки;
- за ч.2 ст.28 - ч.1 ст.353 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст. 28 - ч.1 ст.353 КК України, та призначити їй покарання:
- за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.;
- за ч.2 ст.28 - ч.1 ст.353 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1