490/9779/16-к 17.10.2016
н/п 1-кп/490/637/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Бориси Глобинського району Полтавської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, раніше несудимого, одруженого, має на утриманні доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проходить військову службу на посаді заступника командира роти вогневої підтримки по роботі з особовим складом 1 аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні старший лейтенант,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
22 квітня 2015 року громадянин ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 24.06.2015 №181 старший лейтенант ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду офіцера-психолога 1 аеромобільно-десантного батальйону даної військової частини.
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 28.04.2016 №6 старшого лейтенанта ОСОБА_3 переміщено на посаду заступника командира роти вогневої підтримки по роботі з особовим складом 1 аеромобільно-десантного батальйону зазначеної військової частини.
21 червня 2016 близько 08 год. 00 хв. старший лейтенант ОСОБА_3 , з метою тимчасово ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем своєї реєстрації у місті Кременчук Полтавської області, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
У період з 16.07.2016 по 26.07.2016 (включно) ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні у Кременчуцькій першій міській лікарні.
28 липня 2016 близько 17 год. 00 хв. старший лейтенант ОСОБА_3 прибув до військової прокуратури Миколаївського гарнізону та повідомив про себе як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину.
29 липня 2016 о 08 год. 00 хв. старший лейтенант ОСОБА_3 з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби.
В судовому засіданні ОСОБА_3 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у самовільному залишенні військової частини та у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу, вчиненні в умовах особливого періоду, за вище викладених обставин, і дав показання про те, що у зазначений в обвинуваченні період він дійсно був відсутній у військовій частині та перебував за місцем свого проживання в м.Кременчук Полтавської області. Після повернення на місце служби, він усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно звернувся до військової прокуратури. У вчиненому щиро кається.
Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує з`явлення із зізнанням, щире каяття обвинуваченого, перебування на утриманні неповнолітньої дитини.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, без покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік, без покладення на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1