Справа № 300/302/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.03.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представників потерпілих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українку, з середньою освітою, не одружений, працюючий помічником машиніста електропоїзда ДТГО «Львівська залізниця», раніше не судимий,
засуджений за ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 6800 (шести тисячам вісімсот) гривень .
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 7348 (сім тисяч триста сорок вісім) грн. 98 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.
Цивільний позов прокурора Воловецького району в інтересах держави в особі Воловецької районної державної адміністрації - задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави: як відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_14 та 547, 15 грн. та 547,15 грн. - потерпілого ОСОБА_10 , а всього 1094 (одну тисячу дев`яносто чотири) грн.. 30 коп.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 08 березня 2014 року близько 19.30 години, керуючи технічно справним автомобілем марки Mercedes-Benz Vito 110 D» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в смт.Воловець по вул..Карпатській зі сторони центру в напрямку с.Гукливе, навпроти будинку №101, не забезпечив безпеку дорожнього руху, порушив вимоги пунктів 1.3,1.5,1.10,10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «АLFA ROMEO» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП водій автомобіля «АLFA ROMEO» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_9 та пасажир цього автомобіля ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні, фактичні обставини справи та кваліфікацію його дій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді сорок п`ять діб арешту. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, зокрема, керування автомобілем без посвідчення водія та навиків водіння транспортними засобами, грубого порушення одночасно декількох пунктів ПДР України, в результаті чого він допустив зіткнення із зустрічним автомобілем, а також його легковажне ставлення до того, що в керованому ним автомобілі знаходились троє пасажирів.
В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 порушується питання про скасування вироку суду і направлення справи на новий судовий розгляд, через однобічність, неповноту судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо встановлення місця зіткнення транспортних засобів, а відтак і його винуватості в порушенні правил безпеки дорожнього руху з відповідними наслідками. Зазначає, що наявні в матеріалах кримінального провадження висновки: транспортно-трасологічної від 10.05.2014 року та комісійної судової транспортно-трасологічної експертизи від 12.09.2014 року суперечливі та необ`єктивні щодо даних про встановлення місця зіткнення транспортних засобів. З метою усунення суперечностей стороною захисту заявлились клопотання про виклик в судове засідання експертів, а також присутніх під час огляду працівників міліції для допиту стосовно слідів залишених на проїжджій частині дороги після ДТП, однак в їх задоволенні судом першої інстанції було відмовлено, чим порушено його процесуальні права, передбачені ст..42 КПК України.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_6 , наводячи доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив таку залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, обсяг його оскарження, доводи прокурора та обвинуваченого на підтримку своїх апеляційних скарг, думку захисника, законного представника обвинуваченого, потерпілих та їх представників, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого задоволенню не підлягають, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції були дотримані.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 в порушенні ним, як особою, що керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за викладених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам та ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфіковані вірно.
Наведені у вироку докази повністю підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Твердження ОСОБА_6 про те, що він не вчиняв цього злочину і в справі відсутні належні та допустимі докази в підтвердження доведеності його вини, а також що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення правил дорожнього руху потерпілим ОСОБА_9 , були предметом перевірки судом першої інстанції та визнані такими, що не відповідають дійсності. Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив такі його показання і навів у вироку суду належне мотивування своїх висновків, які відповідають фактичним обставинам справи.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що 08.03.2014 року близько 19.30 год. він керував технічно-справним автомобілем марки Mercedes-Benz Vito 110 D» номерний знак НОМЕР_1 і рухався зі швидкістю близько 50 км/год. в смт.Воловець по вул..Карпатській зі сторони центру в напрямку с.Гукливе. Навпроти будинку №101 допустив зіткнення з автомобілем марки «АLFA ROMEO» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався йому на зустріч по його смузі руху з увімкнутим дальнім світлом фар. Ствердив, що побачивши автомобіль під керуванням потерпілого на своїй смузі руху, застосував гальмування та здійснив поворот вліво, однак зіткнення не уник. Також зазначив, що на вказаному відрізку шляху швидкість не перевищував, оскільки на дорозі були вибоїни. Відтак не вважає себе винуватим у даному кримінальному правопорушенні. Таку ж позицію обвинувачений виклав і в апеляційній скарзі .
Суд першої інстанції ретельно перевірив показання обвинуваченого про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і підставно їх не взяв до уваги, позаяк такі його твердження суперечать об`єктивно з`ясованим обставинам та дослідженим в суді доказам, які оцінено судом відповідно до ст..94 КПК України та покладеним в основу доведеності винуватості обвинуваченого.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 , будучи допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції, показав, що 08.03.2014 року близько 19 год. 30 хв. він, керуючи автомобілем «АLFA ROMEO» номерний знак НОМЕР_2 , в якому знаходився пасажир ОСОБА_10 , рухалися у напрямку до центра в смт.Воловець, зі швидкістю 50-60 км./год. з увімкнутим ближнім світлом фар. Проїжджаючи будинок №101 по вул.Карпатській побачив, що на зустріч із великою швидкістю рухається автомобіль під керуванням ОСОБА_6 , який з`їхав зі свої смуги руху та нісся прямо на його автомобіль, в результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів, після чого він втратив свідомість.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 показав, що 08.03.2014 року близько 19.30 год. їхав в автомобілі під керуванням ОСОБА_9 у напрямку до центра смт.Воловець зі сторони с.Гукливий. Автомобіль ОСОБА_9 рухався зі швидкістю близько 60 км./год., по своїй смузі руху, з увімкнутим ближнім світлом фар. Проїжджаючи біля будинку №101 по вул..Карпатській, побачив як з`їхавши зі своєї смуги руху, їм на зустріч з великою швидкістю рухається автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 110 D», внаслідок чого сталося зіткнення. Він отримав тілесні ушкодження і втратив свідомість.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий Свалявського РВ УМВС ОСОБА_16 пояснив, що прибувши на місце ДТП 08.03.2014 року проводив огляд місця події, в результаті якого повно та точно виклав у протоколі та доданій до нього схемі ДТП усі обставини події. Ствердив, що зіткнення автомобілів за даними огляду і виявлених обставин, відбулося на смузі руху автомобіля марки «АLFA ROMEO» , номерний знак НОМЕР_2 , який рухався зі сторони с.Гукливий в напрямку центру смт.Воловець під керуванням ОСОБА_9 ..
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні також показав, що будучи черговим у складі слідчо-оперативної групи Воловецького РВ УМВС України в Закарпатській області 08.03.2014 року о 19.30 год. виїздив на місце ДТП за участю автомобілів Mercedes-Benz Vito 110 D» та «АLFA ROMEO» та бачив, що автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 110 D» знаходився по середині проїзжої частини вулиці, передньою частиною на смузі руху в напрямку центру смт.Воловець, а задньою частиною на смузі зустрічного руху. Автомобіль Mercedes-Benz Vito 110 D» задньою частиною знаходився в лівому кюветі, а передньою на смузі руху зі сторони с.Гукливе в напрямку центру смт.Воловець. На цій смузі руху знаходилися і частини битого скла, осип грунту, мастила з двигунів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 дали аналогічні покази. Крім того зазначили, що проїзна дорога в місці ДТП вибоїнами та ямами пошкоджена не була.
Згідно зафіксованих у протоколі огляду місця події від 08.03.2014 року та схемі і фототаблицях до нього, даних, - положення транспортних засобів на місці ДТП 08.03.2014 року автомобіль марки «АLFA ROMEO», номерний знак НОМЕР_2 , знаходиться на своїй смузі руху від його напрямку, а автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 110 D», номерний знак НОМЕР_1 - на узбіччі, задньою частиною в кюветі , зустрічної смуги руху. Цим же протоколом встановлено, що між вказаними транспортними засобами знаходяться численні уламки полімерних частин, скла, плями нафтопродуктів. Вказані уламки знаходяться на лівій смузі руху автомобіля «АLFA ROMEO» та розміщені від краю проїжджої частини до передньої частини автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 110 D», так і до передньої частини автомобіля марки «АLFA ROMEO».

Такими доказами в сукупності об`єктивно підтверджено, що зіткнення автомобілів відбулось на смузі руху автомобіля «АLFA ROMEO».

Дані висновку експерта від 10.05.2014 року № 22/96 вказують, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz Vito 110 D» номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 в момент ДТП 08.03.2014 року був технічно-справним.
Відповідно до даних висновку транспортно-трасологічної експертизи № 22/98 від 10 травня 2015 року встановлено, що автомобіль марки «АLFA ROMEO», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував потерпілий ОСОБА_9 має механічні пошкодження характерні для контактування з автомобілем марки Mercedes-Benz Vito 110 D» номерний знак НОМЕР_1 , які розташовані в передній торцевій частині автомобіля, а автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 110 D» - механічні пошкодження, характерні для контактування з автомобілем марки «АLFA ROMEO» , які розташовані в передній правій частині. Кут між повздовжніми осями вказаних автомобілів в момент первинного контактування міг бути близько 165+-5 градусів. Мало місце зустрічне зіткнення, при цьому автомобіль «АLFA ROMEO» торцевою частиною контактував з передньою правою частиною автомобіля Mercedes-Benz Vito 110 D». Зіткнення відбулось на лівій смузі руху відносно напрямку в с.Гукливе, при цьому автомобіль марки «АLFA ROMEO» р/н НОМЕР_2 знаходився в положенні близькому до паралельного до проїзної частини дороги.
Висновком комісійної судово транспортно-трасологічної експертизи №2825/2826/2827 від 12.09.2014 року встановлено, що зіткнення транспортних засобів «АLFA ROMEO» та Mercedes-Benz Vito 110 D» відбулося на смузі руху автомобіля «АLFA ROMEO» у напрямку до центру смт.Воловець в районі розташування осипу уламків пластмасових частин елементів транспортних засобів, скла та плям нафтопродуктів, які знаходяться між передніми частинами автомобілів.

Згідно даних висновку судової авто технічної експертизи №22/25 від 20.02.2015 року, яким враховано суперечності між протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 та висновками транспортно-трасологічних експертиз, судовий експерт зробив обґрунтований висновок про те, що причиною виникнення ДТП з технічної точки зору стало недотримання водієм автомобіля Mercedes-Benz Vito 110 D», тобто обвинуваченим ОСОБА_6 вимог пунктів 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України.
Аналогічним чином, відповідно до висновку №45 судової авто технічної експертизи від 21.02.2015 року , підтверджені факти, встановлені попередніми висновками експертиз про те, що з технічної точки зору причиною виникнення ДТП були дії водія транспортного засобу Mercedes-Benz Vito 110 D» ОСОБА_6 , який виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «АLFA ROMEO», що рухався у зустрічному напрямку.

Згідно даних висновків судово-медичної експертизи № 56 від 11.04.2014 року та №132 від 04.06.2014 року, №57 від 11.04.2014 року та №134 від 04.06.2014 року ОСОБА_10 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 дня за обставин, вказаних в постанові про призначення експертизи і такі ушкодження знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою в результаті зіткнення автомобілів і вкладаються в час події - 08.03.2014 року.
Таким чином, протоколом огляду місця події та висновками вищевказаних судових експертиз, показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 спростовуються твердження апеляційної скарги обвинуваченого щодо помилкового висновку як органом досудового слідства, так і судом щодо місця зіткнення транспортних засобів, а відтак і відсутності його винуватості у вчиненні даного злочину.
З матеріалів провадження вбачається, що зазначені докази були досліджені судом в судовому засіданні у встановленому законом порядку, суд у вироку дав зазначеним доказам належну оцінку, обґрунтовано визнав їх достовірними, належними та допустимими, оскільки вони об`єктивно узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд обґрунтував ними судове рішення.
Твердження обвинуваченого та сторони захисту про те, що винуватцем дорожньо-транспортної події, що мала місце 08.03.2014 року є водій транспортного засобу марки «АLFA ROMEO» - потерпілий ОСОБА_9 не заслуговують на увагу, оскільки аналіз зібраних та досліджених в суді доказів свідчить про відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху, які б перебували в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.
При цьому, які конкретно Правила дорожнього руху порушив потерпілий і чим такі порушення підтверджуються ні на досудовому слідстві, ні в судах першої та апеляційної інстанцій стороною захисту, відповідно, не вказані та не надані.
Доводи апеляційної скарги про суперечливість та необ`єктивність висновків транспортно-трасологічної та комісійної судової транспортно-трасологічної експертиз - на увагу не заслуговують, оскільки як в суді першої інстанції так і в ході апеляційного перегляду кримінального провадження не наведено обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності даних висновків експертиз, не встановлено таких і апеляційним судом.
Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що відображений на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 08.03.2014 року під №4 осип грунту підтверджує , що місцем зіткнення є смуга руху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 , куди виїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_9 . Як видно з протоколу огляду місця події, і про це було заявлено обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником в судовому засіданні, автомобіль марки «АLFA ROMEO» був переміщений на незначну відстань зі смуги руху для забезпечення проїзду на ній інших транспортних засобів в бік своєї смуги руху, тому в цьому місці і було

виявлено осип грунту, який, крім схеми до протоколу, ніде не зазначений.

Навпаки, із цього ж протоколу і схеми до нього вбачається наявність відокремлених від транспортних засобів частин і об`єктів (уламки скла, плям нафтопродуктів) саме між автомобілями. Саме цим об`єктам та обставинам дана оцінка судом на підставі відповідних висновків експертів про місце зіткнення транспортних засобів на смузі руху автомобіля «АLFA ROMEO», під керуванням ОСОБА_9 .

Саме по собі зазначення у схемі, як додатку до протоколу, місця осипу грунту, на думку колегії суддів, не може бути достовірним доказом обставин, на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник про інше місце зіткнення транспортних засобів, ніж його визнано вироком суду.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на однобічність і неповноту судового розгляду кримінального провадження у зв`язку із відмовою в допиті в якості свідків працівників міліції ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 щодо результатів огляду місця пригоди та слідів залишених на проїжджій частині дороги після ДТП, є необґрунтованими, оскільки такі не являються очевидцями події, а вказані обставини та результати перевірені шляхом проведення у встановленому законом порядку експертних досліджень, визнаних судом обґрунтованими та допустимими доказами, висновки яких покладені в сукупності з іншими доказами в обґрунтування вироку.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції також безпідставно було відмовлено у допиті експертів, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення.
При цьому, жодного клопотання від сторони захисту щодо необхідності допиту свідків та експертів чи повторного дослідження тих чи інших обставини, які, на думку апелянта, неповно досліджені судом першої інстанції, в судовому засіданні апеляційного суду не заявлялося, а тому посилання обвинуваченого на однобічність та неповноту судового розгляду, колегія суддів вважає безпідставними.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо неповноти та однобічності судового розгляду, прийняття судом недопустимих доказів, а також невідповідності висновків у вироку суду фактичним обставинам кримінального провадження, підтвердження не знайшли. Висновки суду, викладені у вироку ґрунтуються на належних, достовірних, допустимих та достатніх доказах, зокрема, з врахуванням численних експертних висновків, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 призначено без належного врахування ступеню тяжкості та особи обвинуваченого і таке є занадто м`яким, а тому не відповідає вимогам закону, є також безпідставними.

Як видно, суд першої інстанції в повній мірі додержався вимог ст. ст. 50, 65, 103 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який відповідно до ст..12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про його особу, молодий вік та позитивну характеристику, відсутність судимостей, керування транспортним засобом без посвідчення водія, умови життя та виховання неповнолітнього, а також обставину, що пом"якшує покарання.
Крім того, враховуючи наявність у обвинуваченого самостійного доходу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування до обвинуваченого покарання в межах санкції статті 286 ч.1 КК України у вигляді штрафу та у відповідності до положень п.12 постанови Пленуму ВСУ України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» не призначив додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, особі, яка цього права не має.
Таке покарання ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст.65, 103 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

З врахуванням наведеного, апеляційні скарги прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_6 до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Судді: