Справа №577/521/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/763/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Опір представникові влади, працівникові правоохоронного органу, державному виконавцю, члену громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовцеві
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

адвоката ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2016 року, яким

ОСОБА_11 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ст. 342 ч. 2 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто процесуальні витрати 245 грн 52 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
16 листопада 2015 року близько 22 години обвинувачений ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку № 15 по проспекту Миру в м. Конотоп Сумської області, без дозволу власника ОСОБА_13 сів до автомобіля ВАЗ-21063, номерний знак НОМЕР_1 та не хотів його залишати, не пояснюючи своїх дій. На прохання викликаних на пригоду потерпілих по справі працівників поліції звільнити транспортний засіб, обвинувачений відреагував відмовою та почав чинити опір працівникам правоохоронного органу, при цьому хапав їх за одяг, вдарив по нозі працівника поліції ОСОБА_8 , заподіявши йому фізичного болю, бив ногами по дверях службового автомобіля працівників поліції, намагався вирватися та втекти.

В апеляційних скаргах прокурор та потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просять судове рішення скасувати та призначити обвинуваченому більш суворе покарання, при цьому прокурор таке покарання бачить у виді 2 років позбавлення волі, а потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 наполягають на покаранні у виді 6 місяців арешту.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Вислухавши доповідь судді про обставини провадження та доводи апеляційних скарг, прокурора та потерпілих на їх підтримку, думку обвинуваченого та його захисника про відсутність підстав для задоволення скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Судом правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження та зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого злочину. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, зокрема показаннях самого обвинуваченого у судовому засіданні, у яких він не заперечував своєї причетності до інкримінованого правопорушення, але наголошував на тому, що має автомобіль такої ж марки і кольору, який також ставить у цьому дворі, а тому сів до нього лише випадково, у зв`язку з чим просить вибачення у потерпілих за свою негативну поведінку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_11 щодо обставин кримінального провадження знайшла своє підтвердження у показаннях потерпілих та свідків, які є послідовні та узгоджені між собою, а також у протоколі огляду місця події від 20 листопада 2015 року, висновку судово-трасологічної експертизи № 62 від 8 грудня 2015 року, висновку медичного огляду ОСОБА_11 № 331 від 17 листопада 2015 року на стан сп`яніння.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 342 ч. 2 КК України є правильною і не оспорюється.

Що стосується міри покарання, то колегія суддів вважає, що вона визначена судом вірно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами, при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема форми вини, мотиву, способу, стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків тощо.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_11 характеризується позитивно як за місцем роботи так і за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у судовому засіданні попросив вибачення у потерпілих, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце роботи, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, а тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином вирок є законним і обґрунтованим, а тому, колегія суддів, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

УХВАЛИЛА:
Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2016 року відносно ОСОБА_11 залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора та потерпілих без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.