10.11.2016
Справа № 1-кп/359/77/2016р.
В И Р О К
Іменем України
10 листопада 2016 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючий суддя ОСОБА_1

за участі прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000416 за обвинуваченням відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бандурово Гайворонського району Кіровоградської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , освіта вища, одружений, інвалід 2 гр, , раніш не судимий

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 знаходячись 10.03.2014, близько 10 год. 10 хв., біля ділянки АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , який у цей час був на драбині, став між драбиною та електроопорою, обперся спиною об неї, та руками відштовхнув драбину з ОСОБА_6 від себе.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 впав разом з драбиною та вдарився потиличною частиною голови об ґрунт, отримавши відповідно до висновку експерта №124Д від 19.06.2014 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин із синцем потиличної області голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що 10.03.2014 він біля садового будинку займався господарськими роботами. Його покликала дружина і він вийшовши на вулицю побачив, що біля стовпа , на якому був встановлений належний йому електролічильник , стоїть драбина, а на ній якийсь чоловік, якого він не впізнав через слабий зір. На його запитання, що він робить , останній йому не відповів і ОСОБА_4 обходячи стовп для встановлення особи чоловіка, який стояв па драбині зачепився хворою ногою і намагаючись втриматися пхнув драбину, внаслідок чого остання впала і разом із нею чоловік упав спиною на землю.. Будь яких намірів стосовно спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не мав. Заявлений потерпілим цивільний позов не визнає.

Не дивлячись на невизнання провини ОСОБА_4 , його винуватість підтверджена показами потерпілого , свідків та іншими матеріалами справи.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що є членом садового товариства «Масив Кийлівський»., працює на посаді електрика і 10 березня 2014 року близько 10 години разом з членом правління ОСОБА_7 та головою правління ОСОБА_8 прийшли на вул. 7 біля ділянки №88 в садовому товариству «Масив Кийлівський» для перевірки показів лічильника, який розташований на стовпі на вищевказаній ділянці. Рішення про перевірку, тому числі й вказаного лічильника, було прийнято прийняте рішенням правління СТ «Масив Кийлівський». Оскільки лічильник розташований на стовпі, з собою принесли драбину довжиною біля 3 м, алюмінієва, форма видвижна, телескопична. Драбина у верхній частині чає рожки, які при встановленні драбини на опору, не дають їй впасти вправо-наліво. ОСОБА_9 покликав ОСОБА_10 , який вийшов і відразу привітався до них матом. Приставивши драбину до стовпа під кутом, щоб забезпечити її стійкість, піднявся по драбині наверх на рівень, коли голова була на рівні лічильника. Коли хотів відкрити ящик , в якому був лічильний , відчув що драбина падає, і побачив як ОСОБА_4 стоячи між стовпом та драбиною, спиною уперся в стовп, а руками товкав драбину, яка впала на землю. Він також впав з висоти на землю, на спину, ударившись потилочною частиною голови, і тимчасово втратив свідомість. Коли прийшов до тями, рядом був ОСОБА_9 , який допоміг піднятися, довів до дому, а потім відвіз до лікарні. Проходив лікування в Бориспільській ЦРЛ, витрати на лікування склали всього 3639,66 грн.

Також йому спричинено моральну шкоду через фізичний біль, душевні страждання та переживання внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, неможливістю жити нормальним життям , оскільки фактично за станом здоров;я не міг працювати як зазвичай. Загальну суму матеріальної та моральної шкоди визначає в 20000 грн.

Свої покази ОСОБА_6 підтвердив під час слідчого експерименту 13.10.2014р.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що 10.03.2014 року за рішенням правління , разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 проводили огляд лічильників членів садового товариства. Коли прийшли до ділянки АДРЕСА_3 , через дружину покликали ОСОБА_4 , лічильний якого мали намір перевірити. Беба на драбині заліз на стовп, ОСОБА_10 підійшовши в цей час став між стовпом та драбиною, уперся спиною в стовп і штовхнув драбину, яка упала разом з ОСОБА_11 .

Свої покази підтвердив під час слідчого експерименту 13.10.2014р.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду , що бачив , як 10 березня 2014 року під час перевірки лічильника, ОСОБА_10 штовхнув драбину, на якій був ОСОБА_13 , і останній впав з висоти на землю.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що 10.03.2014 року біля двору гребла стару траву, підійшов ОСОБА_9 , і попросив покликати її чоловіка, що вона й зробила. Бачила як чоловік, підходячи до стовпа, спіткнувся та падаючи штовхнув драбину, на якій була людина.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пояснили суду, що були понятими під час , коли ОСОБА_17 та ОСОБА_18 розказували і показували обставини за яких ОСОБА_10 завалив драбину, на якій був ОСОБА_13 .

Відповідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, 10.03.2014 року ОСОБА_6 заявив про те, що ОСОБА_4 біля ділянки АДРЕСА_2 заподіяв йому тілесні ушкодження.

Оцінюючи досліджені покази , суд бере до уваги, що покази потерпілого щодо спричинення йому тілесних ушкоджень внаслідок умисних дій ОСОБА_4 також знайшли своє об`єктивне підтвердження як показами самого потерпілого, свідків, , так і висновками судово-медичної експертизи. За таких умов не визнавати правдивими покази потерпілого в частині спричинення тілесних ушкоджень за інших обставин , будь які підстави відсутні .

За вказаних обставин суд розцінює твердження обвинуваченого про відсутність умислу на спричинення тілесних ушкоджень через ненавмисні дії, викликані обставинами, коли він перечепився і падаючи ненавмисно товкнув драбину , як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне та не може покласти їх у основу вироку.

Свідок ОСОБА_7 , який був очевидцем вказаних подій, не є родичем потерпілого або обвинуваченого, підстави для оговору з його боку відсутні, тому суд визнає його покази в частині навмисних дій ОСОБА_4 правдивими. При цьому суд звертає увагу, що конструкція драбини, наявність в її верхній частині «рожків», які при встановленні драбини на опору, не дають їй впасти вправо-наліво, встановлення драбини під кутом до стовпу, і вага особи, що є на драбині, унеможливлюють падіння драбини без застосування значної сили в напрямку від стовпа, що й було встановлено по справі.

За вищевказаних обставин покази свідка ОСОБА_14 дружини обвинуваченого, в частині механізму дії чоловіка на драбину, а саме перечіпився та впав на драбину ненавмисно , , суд визнає такими, що є необ;єктивними через родинні стосунки з обвинуваченим.

Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень встановлена та підтверджена висновками судово-медичних експертиз №124д та №189 д , свої висновки експерт ОСОБА_19 підтвердив в судовому засіданні.

Оцінюючи усі здобуті під час судового провадження докази з точки зору належності та допустимості, достовірності, у їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, та відсутність правових підстав для визнання доказів недопустимими , з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

6) отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Досліджені в судовому засіданні судово-медичні експертизи №124д від 19.06.2014 та №189д від 04.11.2014 р проведені на підставі постанов слідчого Бориспільського ВП, в межах повноважень експерта , з урахуванням вимог КПК України, Закону України «Про судову експертизу», а також «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» та «Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3.11.1998 за № 705/3145.

Посилання захисника , що при проведенні огляду потерпілого ОСОБА_6 , складанні акту судово-медичного обстеження, а також проведенні судово-медичних експертиз експертом не використовувалися будь які медичні документи щодо звернення до лікаря ОСОБА_6 та перебігу його лікування (історія хвороби, виписки або інші документи щодо звернень потерпілого за медичною допомогою) є безпідставними, оскільки заявником не вказано що ж саме не використав експерт, чи були в наявності ці документи, і як це вплинуло на висновок.

Вказуючи, що у постановах про призначення судово-медичної експертизи від 19.06.2014 та від 28.10.2014 не зазначено вихідні дані щодо обставин справи, які мають значення для проведення експертизи, захисник не взяв до уваги, що вказані постанови слідчого взагалі судом не досліджувались . Яким чином ця обставина впливає на допустимість цих доказів , заявником не обґрунтована.

Доводи захисника як підставу визнання недопустимим доказів , а саме висновків судово - медичних експертиз №124д від 19.06.2014 та №189д від 04.11.2014 р через те , що слідчим не було вказано про проведення додаткової чи повторної експертизи, є безпідставними та не обгрунтованими, оскільки діючий КПК України взагалі не містить поняття додаткової чи повторної експертизи. Проведення одноособово одним експертом декількох експертиз в одному провадженні не заборонено.

Оцінюючи посилання захисника на порушення вимог ст. 104 КПК України при складанні протоколів огляду місця події, слідчих експериментів через не зазначення дати народження понятих, а у протоколах проведення слідчого експерименту від 13.10.2014 не вказано прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання потерпілого ОСОБА_6 , а також дати народження, місця проживання свідка ОСОБА_7 ; щодо зазначення в заключній частині протоколу способу ознайомлення учасників зі змістом протоколу в протоколі огляду місця події та протоколі проведення слідчого експерименту від 13.10.2014 за участю свідка ОСОБА_7 , суд вважає що ці недоліки є такими, що не впливають на доказове значення документа.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 87 КПК України при оцінці доказів, на які посилається суд і про які вказує захисник , не встановлено правових підстав для визнання цих доказів недопустимими

Суд вважає наведені обвинуваченням докази у провадженні належними і допустимими, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведеною, оскільки ОСОБА_4 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров;я.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, , особу винного, раніше не судимого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває , є пенсіонером, інвалід 2гр.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченго, судом не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді мінімального штрафу. Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів

Обмежень для застосування такого виду покарання судом не встановлено

Підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче нижчої межі або більш м`якого, суд не вбачає.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно ч.І ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред;явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.І ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивачем 08.04.2014 р заявлено позов про стягнення матеріальної шкоди 499 грн 66 коп, та моральної 10000 грн.

18 січня 2016 року заявлено вимогу про стягнення додатково затрачених коштів 3140 грн, загальна сума матеріальної та моральної шкоди становить 20000 грн.

В судовому засіданні цивільним позивачем ОСОБА_4 були надані ксерокопії довідок лікарні, виписки з амбулаторної карти , квитанції, фіскальні чеки. Враховуючи принцип змагальності в наданні доказів по цивільному позову, суд приходить до висновку що ці докази є неналежними, оскільки не засвідчені належним чином. Крім того надані матеріали не містять доказів які медичні препарати призначались під час лікування потерпілого, тобто підстави для їх придбання; не надано доказів споживання хворим цих препаратів.

Відповідач заявлений позов не визнав, тому правові підстави для задоволення позову про стягнення матеріальних збитків відсутні.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.З). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4).

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Вирішуючи питання про розмір стягнення моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 23 та ч. І ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд приймає до уваги доводи потерпілого про заподіяння йому моральної шкоди через фізичний біль, душевні страждання та переживання внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, неможливістю жити нормальним життям , оскільки фактично за станом здоров;я не міг працювати як зазвичай.

На підставі наведеного, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, суд вважає за необхідне, виходячи з принципів розумності, справедливості та доцільності вимоги щодо відшкодування моральної шкоди обвинуваченим задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого 3000 грн.

Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому під час досудового слідства не обирався, підстави для його обрання після оголошення вироку також відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373-374 Кримінального- Процесуального кодексу України , ст. 23, ч.1 ст. 1167 ЦК України,

.

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 3000 ( три тисячі) гривень , в частині стягнення матеріальних збитків відмовити.

Копію вироку вручити негайно, після його проголошення прокурору та обвинуваченому, іншим учасникам судового провадження - в порядку ч. ч. 6,7 ст. 376 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області впродовж 30-ти діб з моменту проголошення вироку, а засудженому в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Вирок набрав законної сили _____________________________

Суддя ОСОБА_1