Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
23 травня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 ,. ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000840 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варковичі Дубенського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області суду від 14 березня 2016 року, ОСОБА_5 в середині вересня 2015 року, порушуючи вимоги ст. 4 Закону України Про металобрухт № 619-14 від 5.05.1999 року зі змінами та ст. 9 Закону України Про ліцензування певних видів господарської діяльності від 1.06.2000 року, на території господарства в АДРЕСА_1 здійснював операції з брухтом чорних металів без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якої передбачено законодавством, організував незаконний пункт прийому брухту чорних металів. Протягом вересня 2015 року ОСОБА_5 прийняв від громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інших невстановлених осіб, брухт чорних металів вагою 950 кг, по ціні 2 грн 50 коп. за 1 кілограм, який зберігав за вказаною адресою з метою перепродажі по вищій ціні.

Дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 213 КК України, як здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачене законодавством, організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, і затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_5 , якого визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, та призначено покарання у вигляді 150 год. громадських робіт.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі.

В поданій апеляційній скарзі першого заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_11 зазначено, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог покликається на неправильність призначеного судом ОСОБА_5 покарання, оскільки ним інкриміноване діяння вчинене у вересні 2015 року, тобто після набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція) від 12.02.2015 року, яким посилено кримінальну відповідальність за порушення порядку здійснення операцій з металобрухту.

До початку апеляційного розгляду прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції в порядку ст. 403 КПК України від своєї апеляційної скарги відмовився.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які не заперечують проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 394 та ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції за апеляційною скаргою прокурора переглядає вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості виключно в частині призначеного судом покарання.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Згідно зі статтею 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, а у резолютивній частині повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання.

За положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону і відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам КПК України та закону.

Санкцією ч. 1 ст. 213 КК України, за якою було засуджено ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді штрафу від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років або обмеження волі на строк до одного року.

Як вбачається з матеріалів справи, судом затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_5 , якого визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та призначено покарання у виді 150 год. громадських робіт.

Однак, при затвердженні угоди судом не було враховано, що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване діяння у вересні 2015 року, тобто після набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція) від 12.02.2015 року, яким посилено кримінальну відповідальність за порушення порядку здійснення операцій з металобрухту, внаслідок чого не правильно призначив обвинуваченому покарання, яке не передбачене санкцією ч. 1 ст. 213 КК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про неправильність призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 213 КК України у виді 150 год. громадських робіт, і з врахуванням положень п. 4 ч. 1ст. 409 КПК України, згідно яких неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, до яких, віднесено і застосування закону, який не підлягає застосуванню, є підставою для скасування судового рішення стосовно ОСОБА_5 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3