Справа № 504/4215/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2016 р. смт. Комінтернівське
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду №1, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002687 від 18.04.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білогорівка, Попаснянського району Луганської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, заступника командира бойової машини навідника оператора 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, відносно якого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 з 01 квітня 2013 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (після відмобілізування частини умовне позначення було змінено на ПП В0095) на посаді заступника командира бойової машини - навідника-оператора 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні «солдат».

Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11. 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та своїх функціональних обов`язків, зобов`язаний суворо додержуватись у своїй службовій діяльності вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, бути зразком виконання службових обов`язків, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

У період з 28 серпня 2014 року по 3 вересня 2014 року ОСОБА_6 перебував у щорічній основній відпустці за 2014 рік.

Відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 27.08.2014 р., 4 вересня 2014 року солдат ОСОБА_4 повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжити виконання обов`язків військової служби за посадою.

Проте, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог та обов`язків, 4 вересня 2014 року солдат ОСОБА_4 не з`явився на службу з відпустки до військової частина НОМЕР_1 , з метою ухилитися від військової служби, та незаконно був відсутній до 6 листопада 2015 року.

6 листопада 2015 року ОСОБА_4 було затримано та доставлено до військової прокуратури Одеського гарнізону.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді заступника командира бойової машини - навідника-оператора 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, з метою ухилитися від військової служби 4 вересня 2014 року без поважних причин не прибув з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно був відсутній за місцем проходження військової служби до 6 листопада 2015 року.

Під час судового розгляду, 11.05.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України лейтенант юстиції ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 470,472 КПК України укладена угода про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості має положення про те, що обвинувачений ОСОБА_4 в ході досудового розслідування щиро розкаявся та сприяв розкриттю вчиненого ним злочину, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, а саме у дезертирстві, тобто не з`явлення на службу з відпустки з метою ухилитися від проходження військової служби.

Крім того, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості, особу ОСОБА_4 який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та служби характеризується виключно позитивно, приймав безпосередню участь у зоні проведення антитерористичної операції, де отримав поранення, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони з урахуванням особи винного узгодили призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої ч.1 ст. 408 КК України, у виді 1 (одного) року та 1(одного ) місяця позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст. 62 КК України замість позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 1 (один) місяць призначити ОСОБА_4 покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік та 1 місяць.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник адвоката обвинуваченого ОСОБА_5 просила затвердити угоду та підтвердила добровільність її укладення.

Прокурор в судовому засіданні підтвердила, що угода укладена добровільно, просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої ч.1 ст. 408 КК України, у виді 1 (одного) року та 1(одного ) місяця позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст. 62 КК України замість позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 1 (один) місяць призначити ОСОБА_4 покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік та 1 місяць.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту, угоду про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами, якщо шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто не з`явлення на службу з відпустки з метою ухилитися від проходження військової служби.

Вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано суспільним інтересам. Потерпілого в названому кримінальному провадженні немає.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставинам, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Тому слід затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченою та прокурором і призначити обвинуваченої узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої ч.1 ст. 408 КК України, у виді 1 (одного) року та 1(одного ) місяця позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст. 62 КК України замість позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 1 (один) місяць призначити ОСОБА_4 покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік та 1 місяць.

Керуючись ст.ст. 370, 374-375, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19.05.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України лейтенант юстиції ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої ч.1 ст. 408 КК України, у виді 1 (одного) року та 1(одного ) місяця позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст. 62 КК України замість позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 1 (один) місяць призначити ОСОБА_4 покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік та 1 місяць.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення, а саме з моменту його фактичного затримання 05.11.2015 року по дату ухвалення вироку, включно до 20.05.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення на два дні тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні ОСОБА_4 , з урахування застосування ст. 72 КК України, спливає 20.05.2016 року 08 годині 30 хвилин.

Звільнити з під варти в залі суду ОСОБА_4 в зв`язку зі спливом строку відбування покарання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1 .