Справа № 473/3198/16-к
Номер провадження1-кп/473/194/2016
ВИРОК
іменем України
"01" листопада 2016 р. м.Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0002759 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженець м.Вознесенськ, Миколаївської області, тимчасово не працює, з середньою освітою, одружений, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 наприкінці серпня 2014 року, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, перебуваючи на місцевому пляжі р.Південний Буг, що по вул.З.Космодемянської в м.Вознесенську шляхом зриву верхівок та листя з кущів дикоростучої рослини коноплі з метою особистого вживання, без мети збуту, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який переніс до свого місця проживання в кв. АДРЕСА_2 , де висушив природнім шляхом, та надалі подрібнив шляхом перетирання між пальцями рук та поклавши в полімерний пакунок, незаконно зберігав за місцем свого проживання до ранку 24.12.2014 р.

Зранку 24.12.2014 р. ОСОБА_4 з метою подальшого особистого вживання наркотичного засобу, взяв вищевказаний полімерний пакунок, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою (в перерахунку на висушену речовину) 6,959 г, поклав собі в зовнішню кишеню куртки та пішов з дому. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно зберігав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс до 21.00 години 24.12.2014 року, тобто до виявлення та вилучення працівниками поліції в ході його особистого обшуку, який проводився в приміщенні Вознесенського МВ УМВС по вул.Ж.Революції 24 в м.Вознесенську у зв`язку із його затриманням за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КпАП України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 стороною обвинувачення були кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

21 жовтня 2016 року між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому згідно із ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст.468, ч.4 ст.469, 472 КПК України. Згідно з угодою про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК Українита зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Цією угодою визначено покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України у вигляді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень. Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження, відповідно до ч.2 статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості на визначених в ній умовах. Враховуючи викладене, а також те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості. Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачено ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана суспільним інтересам. Обвинувачений характеризується позитивно, раніше не судимий та визнає вину у вчиненому злочині.

Судом роз`яснено, що наслідком затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора та обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку, окрім випадків, визначених ч.4 ст.394 КПК України, а для обвинуваченого - відмова від здійснення права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, в тому числі відмова від права мовчати, мати захисника, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє свої права, визначені ч.4 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, пояснив, що він в змозі виконати умови угоди в повному обсязі, а також розуміє інші наслідки, які будуть застосовані відносно нього у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах. Відсутні підстави для відмови в затвердженні угоди, які передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 21 жовтня 2016 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити останньому покарання, узгоджене сторонами угоди.

Оскільки відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього, суд вважає, що стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають витрати за проведення експертизи за даним кримінальним провадженням.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21.10.2016 року між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. На підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі, а саме: речовину рослинного походження зеленого кольору з характерним запахом коноплі, що поміщена в полімерний пакет з написом «Експертна служба» №1348865 від 24.12.2014 року які зберігається в кімнаті речових доказів Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-хімічної експертизи №1762595 від 26.12.2014 року в сумі 196 гривень 56 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: