НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/2464/16-к
Провадження № 1-кп/0182/390/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі об`єднані кримінальні провадження №0001173, №0002404, №0001499 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, гр. України, з середньою освітою, не одруженого, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

08.10.2015 року Нікопольським міськрайоним судом за ст. 186 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, відповідно до ст.75,76 КК України з випробувальним терміном 1 рік;

за правовою кваліфікацією ст.186 ч.2, 190 ч.2 КК України,

з участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , суд -

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2016 року, приблизно о 21годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , діючи з метою заволодіння чужим майном, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, зловживаючи довірою потерпілого, попросив у неповнолітнього ОСОБА_7 мобільний телефон. Неповнолітній ОСОБА_7 , не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_3 , передав останньому мобільний телефон «Леново А-390» вартістю 750 гривень, з сім картою МТС вартістю 15 гривень, на рахунку якої було 2 гривні, і сім картою «Київ Стар» вартістю 25 гривень, на рахунку якої не було грошових коштів, а також з картою пам`яті на 32 Гб, вартістю 420 гривень, який належить його матері - потерпілій ОСОБА_6 . Зловживаючи довірою потерпілого, скориставшись тим, що неповнолітній ОСОБА_7 відволікся та не спостерігав за ним, ОСОБА_3 пішов та умисно, повторно заволодів зазначеним мобільним телефон, завдавши потерпілій ОСОБА_6 шкоду на загальну суму 1212 гривень.

Крім того, 25 червня 2016 року, приблизно о 21 годині 15 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись поблизу кафе «Маямі», що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, пров. Піонерський, 18, помітив що у потерпілого ОСОБА_5 є грошові кошти, коли той розраховувався в кафе і у нього виник умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 використавши момент, коли потерпілий намагався сісти в таксі, підбіг ззаду та шляхом ривка вирвав з лівої руки потерпілого поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходився мобільний телефон «G smart F280», чорного кольору, вартістю 780 гривень, мобільний телефон «BQ Istanbul» зеленого кольолру вартістю 900 гривень, грошові кошти в сумі 1600 гривень. Таким чином відкрито, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_5 , заподіявши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3280 гривень. З викраденим майном втік.

В судовому засіданні ОСОБА_3 визнав свою провину і пояснив, що в день святкування «дня молоді» він разом з дружиною та дитиною були на міському пляжі. Потім дружина з дитиною пішли додому, а він знаходився біля літнього майданчика кафе «Маямі». Помітив потерпілого з жінкою, які вечеряли та коли їм принесли рахунок, потерпілий достав записник з пакета в якому була купа грошей. Він одразу ж вирішив викрасти гроші. Дочекавшись, коли потерпілий з дружиною сідали в таксі, він підбіг ззаду і вихопив пакет. З пакетом він швидко побіг в першу вулицю і сховався за припаркованим автомобілем, оскільки потерпілий на машині таксі намагався його переслідувати. З пакету він викрав гроші у сумі 1600 гривень та один мобільний телефон, який подарував родичам дружини. Іншого телефону він не бачив, бо помітив в пакеті купальні костюми, ковдру і не став їх викрадати, а залишив пакет під автомобілем. У скоєнні зазначеного злочину зізнався, бо був затриманий за підозрою у вчиненні іншого злочину, який не вчиняв і вирішив покаятися. Його теща добровільно видала співробітникам поліції викрадений у потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон, який він подарував їй. Позовні вимоги потерпілого визнає в повному обсязі. Крім того, обвинувачений пояснив, що весною 2016 року, точної дати не пам`ятає, він знаходився разом зі своїм приятелем ОСОБА_9 на мікрорайоні ОСОБА_10 . Побачили біля під`їздуу молодших хлопців і він попросив у них мобільний телефон, спочатку подзвонив своєму приятелю ОСОБА_11 , а вдруге дружині. ОСОБА_12 передав телефон, нічого навіть не спитавши. Отримавши телефон, він зайшов у під`їзд, довго розмовляв, а коли вийшов вже нікого не було. Тому він забрав телефон собі та продав його на ринку. В скоєному він розкаюється і просить призначити мінімальний строк покарання.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що він сидів біля під`їзду свого будинку разом з приятелем ОСОБА_13 . Обвинувачений був разом з братом ОСОБА_14 , який старший за нього на чотири роки, саме він і просив телефон, щоб подзвонити. Тому він передав телефон. Йому повернули назад телефон, але через деякий час ОСОБА_15 знову попросив телефон подзвонити та приблизно через 5 хвилин відійшов і він його більше не бачив. При цьому ОСОБА_16 сказав , що вони не знайомі. Він перевірив під`їзд, піднімався на п`ятий поверх, але обвинуваченого, який представився ОСОБА_17 , він не знайшов, номер його телефону вже не відповідав.

Потерпіла ОСОБА_18 суду пояснила, що 19.04.2016 року її неповнолітній син ОСОБА_19 приблизно о 22 го. 30 хвил повідомив, що у нього відібрали мобільний телефон. Сказав, що це зробив приятель їх сусіда ОСОБА_14 , який назвався ОСОБА_17 . Вони ходили додому до ОСОБА_20 , але його дома не було, тому наступного дня вона з заявою про вчинення злочину звернулася до поліції. Телефон їй повернули, але відсутня карта пам`яті. Але цивільнйи позов нею не заявлений.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що він відпочивав на пляжі разом з цивільною дружиною ОСОБА_21 . Вони повечеряли в кафе «Маямі» і він викликав таксі. Коли сідав в машину хтось підбіг ззаду і вихопив з лівої руки пакет в якому були пляжні речі, їх з дружиною мобільні телефони та записник в якому було 1600 гривень. Він разом з водієм таксі намагалися переслідувати грабіжника, але марно, було дуже багато людей і вони навіть не побачили куди він побіг. Обличчя грабіжника він не бачив, навіть не пам`ятає в що той був одягнений. Один мобільний телефон йому повернули, а гроші та інший телефон ні, тому просить задовольнити його позовні вимоги та стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду у розмірі 2380 гривень.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що обвинуваченого вона не бачила навіть у кафе. В той момент коли вони сідали в таксі, вона помітила, що щось сталося, лише коли водій почав розвертатися та намагався наздогнати грабіжника, чоловік їй сказав, що у нього вирвали з рук пакет з їх речами і грошима. Вони одразу ж поїхали у відділ поліції, де чоловік написав заяву про вчинений злочин.

За згодою сторін кримінального провадження, судом досліджені докази, зібрані під час досудового розслідування. Так, неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 під час досудового розслідування по фото впізнав ОСОБА_3 , який заволодів його мобільним телефоном та назвався ОСОБА_17 . Крім того, свідок ОСОБА_22 під час досудового розслідування по фото також вказав на ОСОБА_3 , як хлопця який заволодів телефоном ОСОБА_7 відповідно до протоколу огляду від 05.05.2016 року викрадений телефон був оглянутий, оскільки його добровільно видала свідок ОСОБА_23 , яка зазначила, що купила вказаний телефон саме у ОСОБА_3 , якого також впізнала по фото. Вартість викраденого у ОСОБА_7 мобільного телефона станом на 19.04.2016 року склала 750 гривень. Під час слідства також встановлена вартість мобільних телефонів, викрадених у потерпілого ОСОБА_5 , оскільки вони придбані в Росії. Один із викрадених телефонів, а саме модель BQ Istanbul виданий свідком ОСОБА_24 , якій ОСОБА_3 подарував вказаний телефон та оглянутий співробітниками поліції. Відповідно до протоколу впізнання речей від 17.08.2016 року потерпілий ОСОБА_5 серед 4-х аналогічних телефонів впізнав свій, який видала саме свідок ОСОБА_24 . Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту розповів обставини вчинення ним злочину стосовно потерпілого ОСОБА_5 .

Аналізуючи досліджені безпосередньо докази, які є допустимими і належними, вважаю, що вина обвинуваченого доведена і зазначені дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, а також за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчинених правопорушень, враховує як пом`якшуючі обставини, той факт, що обвинувачений щиросердно покаявся у вчиненні інкримінованих злочинів, на що вказує те, що він давав правдиві покази як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні, він задовільно характеризується за місцем постійного проживання, перебуває у шлюбних відносинах та виховує спільно з цивільною дружиною неповнолітню дитину. Суд також враховую думку потерпілих, які не наполягали на позбавленні волі обвинуваченого у разі повного відшкодування завданої їм шкоди. Приймаючи до уваги, що кримінальне покарання має не меті не лише покарання але і виправлення обвинуваченого, суд вважає, що з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, який повторно вчинив ряд корисних злочинів, під час невідбутого покарання, вважаю, що відповідним до вчиненого та його наслідків буде покарання у виді позбавлення волі. Крім того, потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов, розмір якого обвинувачений не оспорює, провину свою у вчиненні зазначеного злочину, вважає доведеною, тому зазначений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Керуючись ст.ст. 349, 370-376 КПК України , суд,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки,
за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки,
відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.
Відповідно до вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 08 жовтня 2015 року і остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.
Строк відбуття покарання рахувати з 29 липня 2016 року згідно протоколу затримання.
Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання засудженого ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 29 липня 2016 року до набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_3 залишити без змін у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_25 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2380 гривень.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази: мобільний телефон Леново А-390 залишити в користуванні потерпілої ОСОБА_6 , мобільний телефон BQ Istanbul залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя :