Справа № 461/7191/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.04.2016 р. м. Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002196 від 05.06.2014 року відносно, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Волиця Мостиського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судженого - востаннє 04.12.2012 року Мостиським районним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України встановлено іспитовий строк - 2 роки,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч..2 ст.186 КК України,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судженого - востаннє 06.12.2012 року Жовківським районним судом Львівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15-ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України встановлено іспитовий строк - 3 роки ,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч..2 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою та в групі із обвинуваченим ОСОБА_7 , 04.06.2014 року, приблизно о 23.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , знаходячись на площі Кропивницького у м. Львові, вчинили грабіж, тобто, відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , заволоділи її мобільним телефоном марки «Нокія» вартістю 600,00 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора «Лайф» вартістю 30,00 грн. та карта пам`яті вартістю 45,00, чим спричинили майнову шкоду потерпілій на загальну суму 675,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, винним себе не визнав та пояснив, що дійсно в зазначений день та час знаходився разом із ОСОБА_7 , із своєю фактичною дружиною ОСОБА_11 на пл.. Кропивницького в м.Львові; розпивали спиртні напої, він був дуже п`яний, відтак, подій не пригадує. Разом з тим, пояснив, що потерпілій тілесних ушкоджень не наносив, телефон не відбирав. Просить суд врахувати, що в нього на утриманні малолітня дитини.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, винним себе не визнав та пояснив, що злочину не вчиняв; вважає справу щодо нього сфабрикованою , звинувачення надуманим. Потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень він не наносив, телефон не викрадав. Пояснення останньої вважає неправдивими та не об`єктивними. Пояснив, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті день та час знаходився разом з ОСОБА_6 та його фактичною дружиною ОСОБА_11 в сквері на пл. Кропивницького у м. Львові, де вони всі разом тривалий час розпивали спиртні напої на лавочці. Він був випивший, так вжив приблизно півтори пляшки горілки. Пояснив, що потерпіла ОСОБА_9 дійсно підходила до них разом з свідком ОСОБА_12 , однак він її не бив а навпаки наливав їй горілку, яку вона разом з ним спожила. Телефон ОСОБА_13 він не викрадав, та його не бачив.
Не зважаючи на повне невизнання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), їх вина, повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному проводжені доказами:
- показами даними у судовому засіданні потерпілою ОСОБА_9 показала, що 4 червня 2014 року близько 23:00 год., маючи намір придбати сік, вийшла із дому та попрямувала у магазин «Тобі», який знаходиться на вулиці Городоцькій у місті Львові. Яким саме шляхом потерпіла прямувала у вказаний магазин не пригадує, оскільки з того моменту пройшов тривалий час. Надалі, потерпіла ОСОБА_9 , виявила, що зазначений магазин зачинений і повернулася додому через парк, що знаходиться на площі Кропивницького у м. Львові. Прямуючи парком потерпіла ОСОБА_9 побачила, що на лавочці на той час невідомі їй особи, серед яких були обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та жінка із дитячою коляскою, розпивають алкогольні напої. Зазначені лавочки розташовані ближче до проїжджої частини площі Кропивницького. Пройшовши місце, де сиділи зазначені особи, потерпіла ОСОБА_9 почула, що двоє чоловіків встали та почали рухатись в напрямку за нею. Надалі, наближаючись до сходів, розташованих на відстані приблизно 10-20 метрів від лавочки, на якій обвинувачені розпивали алкогольні напої, потерпіла відчула, що ззаду їй був нанесений удар від якого вона правою боковою частиною спини впала на траву. У зв`язку із тим, що удар був нанесений ззаду, повідомити хто саме із обвинувачених його наніс не може. Одночасно, потерпіла ОСОБА_9 вказала, що після падіння на землю вона побачила, що один із обвинувачених, обійшовши її знаходився спереду, інший залишившись на місці перебував навпроти останнього. В подальшому ОСОБА_9 пояснила, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почали наносити їй удари в голову, обличчя та живіт. Намагаючись уникнути побиття, потерпіла здійснювала спроби піднятися, проте обвинувачені штовхали її у лежаче положення та продовжували наносити удари руками та ногами. Також потерпіла показала, що звернулась до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із проханням припинити вказані дії, наголошуючи на тому, що вона вагітна, хоча на той момент у стані вагітності не перебувала. Обвинувачені не звертаючи уваги на вказану обставину продовжували здійснювати її побиття шляхом копання ногами та шарпанням рук. В загальному, нанесення ударів тривало, приблизно, 7 (сім) хвилин. Надалі, потерпіла відчула, як обвинувачені розпочали обшукувати її кишені. Хто саме здійснював зазначені дії ОСОБА_9 не пригадує, оскільки перебувала у стані сильного хвилювання. У лівій кишені куртки, в якій на час події була одягнена потерпіла, знаходився мобільний телефон синього кольору марки «Нокія», який в результаті дій обвинувачених був вилучений ними. В подальшому, до місця, де відбувалась зазначена подія, підійшла на той час незнайома потерпілій жінка ОСОБА_12 .. Розпочавши діалог із обвинуваченими, зазначена жінка одночасно звернулась до потерпілої ОСОБА_9 та сказала їй, щоб вона втікала. Потерпіла ОСОБА_9 піднявшись на ноги попрямувала додому, залишивши мобільний телефон синього кольору марки «Нокія» у розпорядженні обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Повертаючись додому потерпіла виявила, що в результаті нанесених ударів у неї з носа та голови йшла кров. Прийшовши до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , в якій проживає разом із чоловіком ОСОБА_14 , потерпіла розповіла останньому про те, що з нею трапилося. Чоловік потерпілої ОСОБА_14 , одягнувшись попрямував до місця події з метою повернути викрадений у неї телефон. Потерпіла ОСОБА_9 залишивсь вдома зателефонувала у міліцію з мобільного телефону чоловіка ОСОБА_14 .. Патруль міліції прибув на місце події, приблизно, через 2-3 хвилини після здійснення виклику. Після приїзду працівників міліції, потерпіла вийшла на вулицю та вказала останнім на осіб, які здійснювали нанесення ударів та вилучили у неї телефон. На момент приїзду патрулю міліції телефон знаходився у чоловіка потерпілої ОСОБА_14 та в подальшому був повернутий потерпілій. Після затримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 , її чоловік ОСОБА_14 разом із працівниками міліції попрямували у Галицький районний відділ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, який знаходиться у м. Львові на вул. Мартовича, 2, з метою дачі показів. В процесі дачі показів потерпіла ОСОБА_9 надавала слідчому телефон для запису його характеристик, проте, в подальшому він був повернутий у розпорядження потерпілої. Надалі потерпіла розпорядилася вказаним телефоном на власний розсуд, а саме віддала його братові, який перебуває за кордоном. В подальшому потерпіла ОСОБА_9 на підставі постанови слідчого, була скерована у медичну установу для проведення судово-медичної експертизи. При здійсненні опитування перед проведенням експертизи, судово-медичний експерт неправильно зрозумів потерпілу ОСОБА_9 та зафіксував, що нанесення ударів здійснювали двоє чоловіків та жінка, хоча насправді били тільки двоє чоловіків. В результаті проведеної експертизи на тілі потерпілої були виявлені садна на животі, руках, рана на задній частині голови, розсічена брова. З висновком експерта потерпіла ознайомлена не була, на лікуванні після встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не перебувала. На своїх показаннях потерпіла ОСОБА_9 настоює, до обвинувачених упереджено не відноситься; до цього з ними знайома не була; цивільний позов не заявляє; майнових претензій до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 немає; просить прийняти справедливе рішення відповідного до вимог закону.

- показами даними у судовому засіданні свідком ОСОБА_14 , який пояснив, що влітку 2014 року близько 23:00 год. його дружина ОСОБА_9 , повернувшись додому із ознаками тілесних ушкоджень, повідомила, що невідомі особи побили її та відкрито викрали у неї мобільний телефон марки «Нокія». Одночасно, потерпіла вказала, що дана подія відбулась у парку, який знаходиться біля площі Кропивницького у м. Львові, неподалік від місця проживання потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 .. В подальшому, свідок ОСОБА_14 , одягнувшись попрямував до місця, вказаного його дружиною. Прибувши на місце події свідок ОСОБА_14 вступив у діалог із обвинуваченими з метою з`ясування обставин побиття та відкритого викрадення мобільного телефону у його дружини. У відповідь обвинувачений ОСОБА_7 вдавав, що має намір знайти викрадений телефон у траві, в той же час обвинувачений ОСОБА_6 поводив себе неадекватно, не реагуючи на запитання свідка. В подальшому, свідок ОСОБА_14 побачив, що у руках обвинуваченого ОСОБА_7 знаходиться мобільний телефон його дружини, оскільки в цей момент хтось зателефонував, вказаний телефон засвітився та пролунав сигнал, який був встановлений на вхідні дзвінки потерпілої ОСОБА_9 . Зрозумівши, що у володінні обвинуваченого ОСОБА_7 знаходиться телефон потерпілої, свідок ОСОБА_14 намагався вилучити вказаний мобільний телефон від обвинуваченого, проте останній пояснював, що даний телефон він щойно знайшов у траві. Надалі, після того коли свідок ОСОБА_14 забрав вказаний телефон від обвинуваченого ОСОБА_7 , між останніми, у зв`язку із нецензурною лексикою обвинуваченого та небажанням повертати мобільний телефон, виник конфлікт, який переріс у шарпанину. Обвинувачений ОСОБА_6 побачивши, що між свідком ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_7 розпочалася бійка, підбіг до свідка ОСОБА_14 та почав наносити удари кулаками в різні частини тіла на протязі декількох хвилин. Свідок ОСОБА_14 намагаючись уникнути побиття відбіг на протилежну вулицю на відстані 100 метрів та зателефонував в міліцію з мобільного телефону, вилученого у обвинувачених. В подальшому свідок ОСОБА_14 забіг у під`їзд будинку в якому проживає разом із потерпілою ОСОБА_9 та повторно здійснив дзвінок у міліцію. З якого саме мобільного телефону був здійснений повторний дзвінок у міліцію свідок ОСОБА_14 не пригадує, оскільки в той час у нього знаходився власний мобільний телефон та телефон дружини, вилучений у обвинувачених. Приблизно через сім хвилин свідок ОСОБА_14 вийшов із вказаного під`їзду та побачив службовий автомобіль працівників міліції. Покликавши із дому потерпілу ОСОБА_9 та підійшовши до працівників міліції, свідок ОСОБА_14 разом із потерпілою розповіли про обставини події, яка відбулась, вказавши на обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , як на осіб, якій здійснили побиття потерпілої ОСОБА_9 та відкрито викрали у неї мобільний телефон марки «Нокія». Після затримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 , її чоловік ОСОБА_14 разом із працівниками міліції попрямували у Галицький районний відділ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, який знаходиться у м. Львові на вул. Мартовича, 2, з метою дачі показів.

- показами даними у судовому засіданні свідком ОСОБА_15 , який пояснив, що на початку червня 2014 року, перебуваючи у складі слідчо-оперативної групи, отримав вказівку від чергового Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області про необхідність прибуття на місце події за адресою: м. Львів, пл. Кропивницького. Прибувши за вказаною адресою до працівників міліції звернулася потерпіла ОСОБА_9 та повідомила, що її побили та відкрито викрали мобільний телефон марки «Нокія»., вказавши на обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , як на осіб, які вчинили дані дії. На момент прибуття слідчо-оперативної групи, мобільний телефон знаходився у розпорядженні потерпілої ОСОБА_9 . Зафіксувавши відомості про подію, працівниками міліції було забезпечено доставку учасників події у Галицький РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області.

- показами даними у судовому засіданні свідком ОСОБА_11 , яка показала, що ввечері на початку червня 2014 року, перебувала разом із обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у парку, який знаходиться біля площі Кропивницького у м. Львові. Обвинувачені вживали алкогольні напої, а свідок ОСОБА_11 не вживаючи алкогольних напоїв слідкувала за своєю дитиною, яка на той час знаходилась поруч у колясці. В подальшому до них підійшла потерпіла ОСОБА_9 разом із невідомою коротко стриженою, чорнявою жінкою. Потерпіла ОСОБА_9 , судячи із зовнішніх ознак, перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Вступивши у діалог з обвинуваченими, потерпіла ОСОБА_9 просила пригостити її алкогольним напоєм, який розпивали обвинувачені, проте останні відмовились. У зв`язку з наведеним вище розпочався конфлікт, потерпіла ОСОБА_9 покликала свого чоловіка. В подальшому на місце події прибули працівники міліції. В той момент, коли потерпіла ОСОБА_9 підійшла до свідка та обвинувачених, тілесних ушкоджень на ній не було. Звідки вони з`явилися в подальшому свідку ОСОБА_11 невідомо. Мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_9 свідок ОСОБА_11 не бачила.

- показами даними у судовому засіданні свідком судово-медичним експертом ОСОБА_16 , який пояснив, що ним на підставі постанови слідчого СВ ГРВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області була проведена судово-медична експертиза потерпілої ОСОБА_9 та в результаті проведення експертного дослідження складено висновок експерта №925 від 05.06.2014 року. Відомості про подію, які містяться у даному висновку експерта були записані зі слів потерпілої ОСОБА_9 без перекручень змісту понять та обставин. Також свідок ОСОБА_16 повідомив, що відповідно до Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, при складанні висновку експерта, виконуючи вимоги щодо протокольної частини висновку, здійснюється опитування потерпілої особи у вільній формі, без попереджень про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, оскільки це не входить до компетенції судово-медичного експерта.

Суд надає віри показанням потерпілої ОСОБА_9 , які є послідовними, об`єктивно відображають обставини справи та стверджуються іншими безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обвинувачені, заперечуючи показання потерпілої , не навели доводів та аргументів, які б ставили під сумнів їх правдивість та стверджували упередженість ОСОБА_9 по відношенні до останніх.

Суд приймає до уваги показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 як об`єктивні, оскільки вони підтверджуєються іншими доказами у кримінальному провадженні.. Зазначені показання свідків є допустимими, узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Разом з тим суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_11 та не надає їм віри, оскільки вони є непослідовні, плутані, не узгоджуються з показами інших свідків, потерпілої та обвинувачених осіб, та показам цього ж свідка у інших судових засіданях, а також вважає що вказаний свідок є прямо зацікавлений у вирішенні вказаної справи, оскільки є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 , з яким має спільну малолітню дитину.

Так, вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими в процесі судового слідства доказами: показами потерпілої ОСОБА_9 , даними у судовому засіданні; показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , даними у судовому засіданні; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілої ОСОБА_9 про відкрите викрадення в неї із застосуванням насильства мобільного телефону (а.с.2); протоколами огляду предметів від 05.06.2014 року (а.с. 20, 22); протоколом одночасного допиту свідка ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_6 від 12.06.2014 року, згідно якого особи підтвердили свої покази; даними протоколу слідчого експерименту від 13.06.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_9 , яким відтворено обставини вчинення пограбування потерпілої ОСОБА_9 04.06.2014 року; протоколом слідчого експерименту від 13.06.2014 року за участю ОСОБА_14 , яким відтворено обставини подій 04.06.2014 року; протоколом слідчого експерименту від 20.01.2016 року за участю ОСОБА_14 , яким відтворено обставини подій 04.06.2014 року та диском з відеофіксацією вказаного слідчого експеременту (т.2 а.с. 187-191); даними висновку експерта №925 від 05.06.2014 року, з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_9 виявлені: садна та поверхнева рана на обличчі справа, з синці на лівому плечі, ділянки шкіри без волосся у потиличній ділянці голови. Пошкодження на лиці утворились від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, синці утворились від дії тупого предмету, можливо від ударів рукою, стиснення плеча пальцями рук. Дефект волосся потиличної ділянки може бути результатом механічної дії сили виривання його. По давності утворення тілесні ушкодження відповідають періоду 04.06.2014 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості (а.с. 32).

Згідно акту судово-психіатричної експертизи № 331 від 16.06.2014 року, ОСОБА_7 психічним захворюванням не страждає, виявляє легку розумову відсталість в ступені легко вираженої дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; В період інкримінованих йому дій, також психічним захворюванням чи недоумством не страждав, не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Висновком медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 26.09.23014р. сверджується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_17 перебували в стані алкогольного сп`яніння (а.с.4,5).

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченими діянь по епізоду, інкримінованому їм стороною обвинувачення, відтак за відсутності будь-яких суперечностей по справі суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні.

Аналізуючи позицію обвинувачених щодо заперечення своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та їх показання у суді, суд приходить до висновку, що така позиція не відповідає зібраним та дослідженим об`єктивним доказам по справі, спрямована на уникнення відповідальності за вчинене; спростовується встановленими фактичними обставинами і доказами по кримінальному провадженні, а саме послідовними та вичерпними показаннями потерпілої ОСОБА_9 , та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , даними ними у судовому засіданні, які підтвердили, що саме обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили відкрите викрадення чужого майна /грабіж/ поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, за попередньою змовою групою осіб.

Заперечення своєї винуватості обвинуваченими у вчиненні злочинних дій суд розцінює, як обрану ними позицію захисту; доводи обвинувачених спростовуються об`єктивними доказами у справі, наведеними у мотивованій частині вироку. Оцінюючи показання обвинувачених, потерпілої та свідків в частині скоєння обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються іншими доказами. Обвинувачені не навели доводів чи мотивованих аргументів, які б дали підстави вважати, що потерпіла ОСОБА_9 їх оговорює. Стосовно встановлення реальної ціни телефона «Нокіа», який був викрадений у потерпілої ОСОБА_9 , то з`ясувати це у судовому засіданні не представляється можливим, оскільки вказаний телефон потерпіла ОСОБА_9 , з її слів, віддала своєму родичу, який перебуває за межами України.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, предаченого ч.2 ст. 186 КК України. Таким чином, аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена.

За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; обставини, що пом`якшують покарання - не встановлені, те, що він вчинив злочин під час перебування на іспитовому терміні, обставини справи, його роль у вчиненні злочину, характеристику, та вважає за необхідне призначити покарання за вказаний злочин у виді позбавлення волі в межах санції статті кримінального кодексу.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_6 вже притягався до кримінальної відповідальності, не працював, характеризується за місцем проживання задовільно, є батьком малолітньої дочки, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; обставини, що пом`якшують покарання - не встановлені, те, що він вчинив злочин під час перебування на іспитовому терміні, обставини справи, його роль у вчиненні злочину, характеристику, та вважає за необхідне призначити покарання за вказані злочини у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального кодексу.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_7 , раніше вже притягався до кримінальної відповідальності, характеризується за місцем проживання посередньо.

Суд не відносить до обтяжуючих покарання обставин вчинення злочину щодо жінки, яка перебувала у стані вагітності, оскільки встановлено, що ОСОБА_9 на час вчинення щодо неї злочину не перебувала у стані вагітності; на той час вона помилково вважала, що вагітна; в подальшому за медичними показниками, виявилось, що в неї інше захворювання (кіста), з приводу чого мала операційне втручання.

Відповідно до ст.71 КК України, ОСОБА_6 до призначеного покарання слід частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 04.12.2012 року, яким він засуджений за ст.185 ч.3 КК України на три роки позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України із встановленням іспитового строку - два роки.

Відповідно до ст.71 КК України, ОСОБА_7 до призначеного покарання слід частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06.12.2012 року, яким він засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15-ч.3 ст.185 КК України на п`ять років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України із встановленням іспитового строку - три роки.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу, враховуючи особи та тяжкість злочинних діянь, слід залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід рахувати з моменту фактичного затримання - 05.06.2014 року.

Речові докази: мобільний телефон марки «Нокія» в корпусі синього кольору, сорочку чорного кольору із надписом білого кольору «Oxxyze» слід залишити потерпілій ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_6 частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 04.12.2012 року, та призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06.12.2012 року, та призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - тримання під вартою, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Строк відбування покарання покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рахувати з 05.06.2014 року.
Речові докази: мобільний телефон марки «Нокія» в корпусі синього кольору, сорочку чорного кольору із надписом білого кольору «Oxxyze» - залишити потерпілій ОСОБА_9 .
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова до Апеляційного суду Львівської області з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1