Справа № 2315/7106/2012
ПОСТАНОВА

17 березня 2014 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сміла справу про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильків Шполянського району Черкаської області, а жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, такого, що не має судимості;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, такого, що не має судимості;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Нежухів Стрійського району Львівської області, а жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого останній раз 23 березня 2010 року Бориспільським міським судом Київської області за ч.1 ст. 296 КК України на 1 рік обмеження волі,
кожного за ч. 2 ст. 127 КК України, -
в с т а н о в и в:
Органом досудового слідства ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються в тому, що вони 20 травня 2012 року близько 13 год., за попередньою змовою між собою, біля бару «Думанич», що по вул. Пролетарська в м. Шпола, з метою покарати ОСОБА_7 за насильство, яке він вчинив щодо ОСОБА_9 цього ж дня близько 1 год. біля бару «Лотос», нанесли йому множинні удари по голові та тулубу, після чого, збивши з ніг, поклали у багажник автомобіля ВАЗ 2101, що належить ОСОБА_9 , привезли до приміщення забійного цеху (бойні) по АДРЕСА_4 , де, продовжуючи свої насильницькі дії, зв`язали йому ноги мотузкою і підняли механічною лебідкою і, тримаючи у підвішеному стані, протягом 20 хв. наносили тому множинні удари руками по голові та тулубу, ОСОБА_12 з метою залякування, приставляв сокиру до голови та руки потерпілого.
В результаті цих спільних умисних дій підсудних, що пртягом тривалого часу не припинялися і носили характер побоїв, мучення та мордування та мали на меті залякування та покарання за його дії, спричинили ОСОБА_7 сильний фізичний біль, фізичні і моральні страждання та нанесли тілесні ушкодження у вигляді саден потиличної ділянки голови, правого колінного суглобу та гомілки, правого плеча, набряку м`яких тканин нижньої третини обох гомілок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Дії підсудних кваліфіковані за ч. 2 ст. 127 КК України, як катування тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю та фізичного і морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дії з метою залякування та покарання за дії, скоєні потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Як в суді так і на досудовому слідстві ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 винними себе не визнали.
Прокурор заявив клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, оскільки досудовим слідством допущені істотні порушення кримінально-процесуального закону, які перешкоджають суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний та обґрунтований вирок.
Захисники підсудних, адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як і підсудні, проти заявленого клопотання заперечують, посилаючись на те що суд дослідив докази, які надало слідство, і має дати їм у вироці юридичну оцінку.
Представнк потерпілого, адвокат ОСОБА_8 , та потерпілий заперечують проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вина підсудних у вчиненні злочину доказана і суд може постановити обвинувальний вирок.
Суд вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення оскільки при судовому розгляді справи встановлена неповнота та істотні порушення КПК України допущені досудовим слідством, які не можуть бути усунуті судом при розгляді справи в суді.
Відповідно до ст.281 КПК України суд повертає справу на додаткове розслідування якщо по справі допущена неповнота або неправильність досудового слідства, яку не можна усунути в судовому засіданні, або при наявності істотних порушень КПК України.
Згідно ст.22 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані вжити всіх, передбачених законом заходів, для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдують обвинуваченого.
Органом обвинувачення підлягає доказуванню, крім іншого, подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину.
Виходячи з диспозиції ч.1ст.127 КК України обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони катування є мета, яка полягає або у примушенні потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі в тому числі отримати від нього відомості чи визнання, або з метою покарати його за дії, які він скоїв або у скоєнні яких підозрюється, або у залякуванні його чи інших осіб.
Однак вказана спеціальна мета (мотив) скоєння злочину підсудними спонукати потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, органом досудового слідства по справі не встановлена.
Потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що в ніч на 20 травня 2012 року у барі «Лотос» ОСОБА_9 ударив його в плече, а він у відповідь штовхнув того. Цього ж дня біля бару «Думанич» ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 побили його, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вкинули його в багажник автомобіля ВАЗ і привезли у приміщення бойні, де усі підсудні нанесли йому чисельні удари в голову та по тулубу, а ОСОБА_11 зв`язав йому ноги мотузкою та підняв на лебідці, коли опустив - поставив на коліна, розмахував сокирою, приставляв до шиї, погрожував відрубати руки. ОСОБА_10 зажадав, щоб він та ОСОБА_13 заплатили 5 тисяч грн. і вони поїхали до батька ОСОБА_13 та разом прибули до бару «Думанич», де були підсудні.
Підсудний ОСОБА_9 не заперчує факт з`ясування відносин із ОСОБА_7 на бойні 20 травня 2012 року та нанесення удару останньому рукою і ногою за те, що той напередодні побив його, вибив зуба та викрав велику суму грошей. Тому його дії були пов`язані з бажанням повернути викрадені у нього гроші та витрати на лікування. Проте ніхто ОСОБА_7 не погрожував і не катував, не зв`язував тому ноги мотузкою та не піднімав на механічній лебідці з метою примусити до дій, що суперечили його волі.
Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 Галушка ОСОБА_17 та ОСОБА_13 підтведили суду, що ОСОБА_7 визнав факт побиття ОСОБА_9 , зобов`язався повернути викрадені гроші та відшкодувати йому витрати за вибитий зуб та і їздив по гроші.
Показання ОСОБА_9 в частині спричинення йому тілесних ушкоджень обєктивно підтверджуються медичними документами згідно яких він перебував на стаціонарному лікуванні з 21 травня по 12 червня 2012 року з діагнозом «закрита черепно-мозгова травма, травматичний перелом 12-го зуба, травматична деформація кісток носа».
Проте органом досудового слідства не надано належної юридичної оцінки діям ОСОБА_7 по факту побиття ОСОБА_9 та заволодіння його грошима, не перевірена версія того, що він з мотивів утримання грошей, які зобов`язася повернути ОСОБА_9 , оговорив його, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у скоєнні ними стосовно нього злочину. Процесуального рішення щодо дій ОСОБА_7 відносно ОСОБА_9 слідством не прийнято (постановою слідчого від 8 листопада 2012 року без зазначення щодо кого відмовлено в порушенні кримінальної справи по факту побиття ОСОБА_9 та заволодіння його грошима).
По справі органом слідства не встановлено чи була у підсудних попередня змова на вчинення злочину. Якщо вона була, то хто і на якому етапі її ініціював, чому інші згодилися, які саме дії кожен з них вчиняв на виконання цієї домовленості. В суді, як і на слідстві підсудні заперечують про будь - яку домовленість на скоєння злочину щодо потерпілого. Відповідно ж до ч.2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою группою осіб, якщо його вчинили декілька осіб, які до початку злочину домовились про спільне його вчинення.
Орган досудового слідства обвинувачує підсудних, що вони протягом тривалого часу наносили потерпілому побої, мучили та мордували, маючи на меті залякати та покарати за його дії, чим спричинили ОСОБА_7 сильний фізичний біль, фізичні і моральні страждання та нанесли легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я .
Підсудні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заперечують факт насильства щодо ОСОБА_7 і пояснили суду, що у них не було ніяких підстав залякувати, або покарати його так як ніяких проправних дій щодо них він не вчиняв. ОСОБА_11 стверджує, що на бойні не був, а ОСОБА_10 , що ОСОБА_9 розмовляв із ОСОБА_7 , при цьому він йому не погрожував, не мучив і не бив.
Згідно показань свідків, на які посилається орган обвинувачення, ОСОБА_7 підсудні не били по голові та тулубу, вони його не залякували, не зв`язували ноги мотузкою і не піднімали на механічній лебідці та не утримували догори ногами протягом 20 хв..
Слідство допустило неконкретне обвинувачення, не зазначивши тривалість часу, протягом якого підсудні наносили потерпілому побої, мучили та мордували, не розмежувало, які саме дії підсудних підпадають під ці поняття ( побої це неодноразове задання потерпілому численних ударів; мучення дії, повязані з тривалим позбавленням людини їжі, пиття чи тепла, утримання її в шкідливих для здоров`я умовах; мордування полягають у тривалому різним чином спричиненні болю, підвішенні тіла та інші дії, що супроводжуються стресом, почуттям жаху чи неспокою і здатні принизити особу, зламати її морально ). Слідству необхідно було б у передбачений законом порядок дійти висновку ким, у зв`язку з чим і де були спричинені ОСОБА_7 садна потиличної ділянки голови, правого колінного суглобу та гомілки, правого плеча, набряк м`яких тканин нижньої третини обох гомілок і кваліфікувати дії винної особи (осіб) відповідно до вимог КК України (якщо насильницькі дії вчинені з метою отримати чуже майно чи з метою примушення потерпілого до виконнання чи невиконання цивільно правових зобовязань чи з інших спонукань, вони повинні кваліфікуватися по відповідним статтям КК України).
Орган досудового слідства обвинувачує підсудних в тому, що вони поклали ОСОБА_7 у багажник автомобіля ВАЗ 2101, що належить ОСОБА_9 і привезли його до приміщення забійного цеху (бойні).
Як вбачається із матеріалів справи доведеність винуватості підсудних у цій частині грунтується на показаннях свідка ОСОБА_18 , які він дав на слідстві. Про те в судовому засіданні ОСОБА_18 від цих показань відмовився і пояснив, що 20 травня 2012 року він протягом дня був на роботі, а показання на слідстві дав під психологічним тиском працівників міліції.
Обставини зміни показань цього свідка підлягають перевірці, оскільки їх результати мають значення для визначення їх допустимості та достовірності цих свідчень як доказу по справі.
Суд позбавлений можливості самостійно здіснити таку перевірку оскільки вона повязана з процесуальною діяльністю покурора щодо перевірки доводів свідка ОСОБА_18 про застосування до нього незаконних методів слідства, вияснення у останнього у чому вони полягали, які працівники міліції на нього і чому саме на нього тиснули та за результатами перевірки прийняти відповідне процесуальне рішення. Підлягають перевірці і твердження цього свідка, що 20 травня 2012 року близько 13 год. він знаходився на робочому місці. Для цього слід перевірити табель виходу на роботу та допитати як свідків осіб, що працюють разом з ним, які б підвердили, або спростували показання ОСОБА_18 про знаходження його на робочому місці.
Якщо ОСОБА_18 не міг бути свідком, а ОСОБА_7 наполягає, що його перевозили у багажнику автомобіля, то потрібно встановити свідків, які могли бачити це і у разі його підтвердження, дати належну юридичну оцінку діям підсудних. В разі того, що катування мало місце і було поєднане із незаконним позбавленням волі, то вчинене належить кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених відповідними статтями КК України.
Орган обвинувачення обгрунтовує вину підсудних в тому, що вони підвішували потерпілого догори ногами і, протягом 20 хв. наносили останьому множинні удари по голові та тулубу на показаннях самого потерпілого та свідка ОСОБА_13 котрий бачив як ОСОБА_11 знімав з ноги підвішеного вниз головою ОСОБА_7 мотузку, ОСОБА_9 у цей час сидів на капоті автомобіля, а ОСОБА_10 зажадав від потерпілого гроші.
Як на доказ того, що потерпілий був підвішений догори ногами слідство посилається на висновок первинної судово-медичної експертизи від 27 червня 2012 року згідно якої набряк м`яких тканин нижньої третини обох гомілок у ОСОБА_7 міг бути отриманий внаслідок прив`язування ніг мотузкою та повішенні його на лебідці (т.1 а.с. 199, 200).
Разом з тим, при огляді місця події від 21 травня 2012 року у приміщенні бойні сокири та мотузки не було, виявлено тільки механічну лебідку. Свідок ОСОБА_19 , власник бойні, показав суду, що мотузка та сокира при виробничому процесі не застосовуються і їх на бойні не було.
Відповідно до висновку повторної судово-медичної експертизи, проведеної 23 серпня 2013 року Черкаським обласним бюро СМЕ можливість виникнення набряку у нижній третині гомілок ОСОБА_7 внаслідок звязування його ніг мотузкою та підвішування тіла є малоймовірною та висновоку Кіроградського обласного бюро СМЕ від 7 листопада того ж року наяність набряку на нижній третині гомілок потерпілого не свідчить про підвішування його за нижні кінцівки догори ногами.
У зв`язку з цим слід з`ясувати чи був ОСОБА_7 підвішений догори ногами і за яких обставин він отримав ушкодження у виді набряку у нижній третині гомілок.
При додатковому розслідуванні слід: розширити коло свідків по справі, які могли бути біля барів «Лотос», «Думанич» та на бойні; встановити за яких обставин ОСОБА_7 отримав легкі тілесні ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я; детально перевірити показання потерпілого щодо вчинення підсудними його побиття і конкретних дій кожного з них. З цією метою провести очні ставки учасників події, у разі необхідності інші слідчі дії об`єктивних обставин. Залежно від встановленого відповідно кваліфікувати їх дії .
Виходячи із сукупності наведених істотних порушень КПК України, суд позбавлений можливості постановити обвинувальний чи виправдувальний вирок по справі.
Оскільки усунути недоліки досудового слідства неможливо, тому справа підлягає поверненню на додаткове розслідування з метою усунення порушень і проведення розслідування відповідно до вимог КПК України.
Керуючись ст.281 КПК України, суд,-
постановив:
Справу про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 127 КК України повернути прокурору Шполянського району для проведення додаткового розслідування усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині постанови.
Запобіжний захід підсудним залишити попередній підписку про невиїзд.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської бласті через Смілянський міськрайонний суд протягом 7 діб.

Головуючий: