Справа № 136/528/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець кримінальне провадження № 0000047, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2016 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

з боку захисту

підсудного ОСОБА_3

захисника, адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 06.02.2016 року близько 22:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), прийшов до домогосподарства ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де зайшовши на подвір`я через хвіртку, підійшов до підсобного приміщення, з дверей якого зняв навісний замок, який перебував в положенні відчинено, після чого відкрив вхідні двері та проник всередину, звідки таємно викрав індичку вагою 6,3 кг, вартість 1 кг. живої ваги якої, згідно довідки виданої Липовецькою районною спілкою споживчих товариств Вінницької області від 10.03.2016 року становить 45 гривень, чим завдав потерпілому майнову шкоду на суму 283,50 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення за обставин наведених в обвинувальному акті. Також, підсудний повідомив суд, що усунув заподіяну шкоду та запевнив, що розкаюється у вчиненому і бажає стати на шлях виправлення.

Суд переконався, що показання підсудного ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що підсудний визнав свою винуватість та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України.

Суд вважає, що дії підсудного вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який по місцю проживання характеризується задовільно, на диспансерному та наркологічному обліку не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий. З висновку судового-психіатричного експерта № 59 від 17.03.2016 року слідує, що в період вчинення злочину ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до ст.66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання підсудного щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення підсудним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією частини статті за якою інкриміновано його діяння. При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_3 без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 ч.1 пп. 2,3 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про процесуальні витрати та речові докази суд вирішує відповідно до положень ст. 100, 124 КПК України.

В ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, ст. 12, 65-67, 691, 75, 76, 185 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 10 (десять) місяців.

На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно статті 76 ч.1 пп. 2, 3 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки на протязі іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти про зміну свого місця проживання та роботи.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1