Провадження № 11-кп/792/471/16
Справа № 676/4590/13-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: на ухвалу Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.06.2016 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілого

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000419, №0001779 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19 травня 2016 року,

у с т а н о в и л а :
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19 травня 2016 року обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000419 від 27.02.2013 та №0001779 від 10.02.2015 за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч.2 ст.190 КК України повернуто прокурору.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що в обвинувальному акті не викладено формулювання обвинувачення, фактичні обставини події зазначені неповно та не розкрито в повному обсязі об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Крім того, дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України за ознакою вчинення шахрайства, яким завдано потерпілим значної шкоди, однак не зазначено, яким саме потерпілим завдано значної шкоди і в чому вона виражалась, а також чи така ознака визначається стосовно окремих потерпілих, чи загалом усіх.

Ці порушення вимог ч.2 ст.291, ст.374 КПК України суд визнав істотними і такими, що унеможливлюють здійснення судового розгляду та позбавляють обвинуваченого права на ефективний захист.

При поверненні обвинувальних актів судом також взято до уваги відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Уважав, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, а суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору дійшов безпідставних висновків про те, що обвинувальні акти не містять формулювання обвинувачення.

Стверджував, що суд вийшов за межі підготовчого судового засідання, зазначивши, що незрозумілим є чи кваліфікуюча ознака заподіяння значної шкоди стосується усіх потерпілих. На переконання прокурора, питання щодо встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, його кваліфікації є предметом судового розгляду та не вирішуються під час підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з коротким викладом змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення проти неї потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 ; міркування обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12 на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акту викладені у ст.291 КПК України. Згідно з приписами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) цього закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Також формулювання обвинувачення має бути викладене так, щоб чітко були зазначені основні обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному процесі, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення.

Проте, формулюючи ОСОБА_11 обвинувачення, слідчим ці вимоги були порушені.

Зокрема, суд аргументовано послався на відсутність формулювання обвинувачення в обвинувальних актах, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкоджає ухваленню законного та обгрунтованого судового рішення. Водночас у кримінальному провадженні №0000419 від 27.02.2013 фактичні обставини події викладені неповно та не розкрито в повному обсязі об`єктивну сторону кримінального правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів.

Сформульоване в такий спосіб обвинувачення настільки незрозуміле та суперечливе, що унеможливлює здійснити судовий розгляд та позбавляє обвинуваченого права на ефективний захист. Таку правову позицію місцевий суд переконливо мотивував посиланням на конкретні судові рішення Європейського суду з прав людини.

Доводи ж апеляційної скарги прокурора про те, що недоліки обвинувального акту можуть бути усунуті в ході судового розгляду, зокрема, відповідно до ст.338 КПК України прокурор під час судового розгляду може змінити обвинувачення, в якому уточнити обставини кримінального правопорушення, є безпідставними та на увагу не заслуговують.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення пордку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання», зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно ж до абз.5 ч.5 ст.72 КК України, у разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження.

Згідно з санкцією ч.2 ст.190 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_11 , передбачено покарання у виді штрафу від від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Як установлено колегією суддів, ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні утримувався під вартою з 03 травня по 01 липня 2013 року та з 31 грудня 2014 року по сьогоднішній день, тобто 1 рік 7 місяців 23 дні.
З огляду на викладене він підлягає звільненню з-під варти з одночасною зміною запобіжного заходу з утримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відповідно до положень ст.ст.177, 178, 181, 194 КПК України з покладенням на нього низки процесуальних обов`язків.
Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19 травня 2016 року про повернення прокурору обвинувальних актів у кримінальних провадженнях за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч.2 ст.190 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

На підставі абз.5 ч.5 ст.72 КК України звільнити ОСОБА_11 з-під варти.

Змінити йому запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт без застосування радіоелектронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 22 серпня 2016 року включно, заборонивши залишати житло цілодобово.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_11 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом, не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Копію ухвали в частині запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Кам`янець-Подільському РВП ГУНП у Хмельницькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2