Справа № 738/384/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/374/2016
Категорія - ст. 72 ч.5КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в режимі відеоконференції в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника, адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення задоволено частково. ОСОБА_7 , засудженому вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2015 року, зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 10.04.2013 року по 12.11.2013 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зарахований засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення ухвалено врахувати установі, де виконується вирок, при обчисленні кінця строку покарання. Суд вказав, що згідно вироку Дарницького районного суду м. Києва від 06 вересня 2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.121, ч.1 ст.289, 70 КК України на 8 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2013 року вирок суду першої інстанції залишено без змін. Строк відбування покарання обчислено з 10.04.2013 року.

Згідно протоколу затримання ОСОБА_7 затриманий 10.04.2013 року.

Вирок набрав законної сили 13 листопада 2013 року.

Вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.396 КК України на 3 місяці арешту. На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Дарницького районного суду м. Києва від 06.09.2013 року, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, із застосуванням ст.72 КК України, ОСОБА_7 призначено покарання у виді 8 років 2 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислено з 10.04.2013 року.

Вирок набрав законної сили 21 грудня 2015 року.

Суд врахував, що ОСОБА_7 в момент винесення вироку Попільнянським районним судом Житомирської області від 19 листопада 2015 року вже відбував покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 06 вересня 2013 року, тому в строк попереднього ув`язнення йому зарахував строк з моменту затримання по день набрання законної сили вироком Дарницького районного суду м. Києва від 06 вересня 2013 року, тобто з 10.04.2013 року по 12.11.2013 року.

Таким чином строк попереднього ув`язнення - з 10.04.2013 року по 12.11.2013 року -, який відбув засуджений, складав 7 місяців 3 дні позбавлення волі.

Суд вказав, що з урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України, цей строк підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою зарахувати засудженому ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.04.2013 року по 19.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, посилаючись на неповноту судового розгляду та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що після набрання вироком Дарницького районного суду м. Києва від 06.09.2013 року законної сили, під час перебування ОСОБА_7 в Лук`янівському СІЗО, 05 лютого 2014 року слідчим СВ Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ст.185 ч.3 КК України та в подальшому обвинувальний акт скеровано до Попільнянського районного суду Житомирської області. 21.02.2014 року ухвалою Попільнянського районного суду ухвалено перевести ОСОБА_7 з Менської ВК №91 до Житомирської УВП №8 та міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишено попередню тримання під вартою, тобто суд у такий спосіб обрав йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; на підставі даної ухвали він був етапований 20.03.2014 року у Житомирське СІЗО, де перебував весь час під час розгляду Попільнянським районним судом кримінального провадження відносно нього. Вважає, що суд помилково дійшов висновку щодо часткового задоволення клопотання засудженого, бо він перебував в СІЗО з 10.04.2013 року по 08.01.2016 року і даний строк попереднього утримання необхідно перерахувати у відповідності до ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення судом у строк покарання».

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення вимог захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження в обсязі апеляційної скарги в межах вимог у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законом України „Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року №838- УІІІ, який втупив в дію 24.12.2015 року, в частину 5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення були внесені зміни, відповідно до яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому у строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

- затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

- тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

- перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений :

- 06 вересня 2013 року Дарницьким райсудом м. Києва за ст.ст. 121 ч. 2, 289 ч.1, 70 КК України на 8 років позбавлення волі, строк відбування покарання обчислено з 10.04.2013 року, запобіжний захід залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили /а.с. 11-12/. Згідно протоколу, ОСОБА_7 затриманий 10.04.2013 року /а.с. 10/. Вирок набрав законної сили 13.11.2013 року згідно розпорядження суду /а.с. 13/;

- 19 листопада 2015 року Попільнянським райсудом Житомирської області за ст. 396 ч. 1, 70 ч. 4, 72 КК України, з урахуванням вироку Дарницького районного суду м. Києва від 06.09.2013 року, остаточно на 8 років 2 місяці позбавлення волі. Початок строку відбування покарання відраховано з 10.04.2013 року. Запобіжний захід не обирався. Вирок набрав законної сили 21.12.2015 року згідно розпорядження суду /а.с. 16/.

З вищенаведеного, а також із співставлення всіх наявних матеріалів у провадженні, суд першої інстанції цілком вірно зробив висновок, що з урахуванням того, що ОСОБА_7 в момент винесення вироку Попільнянським райсудом Житомирської області від. 19.11.2015 року вже відбував покарання за вироком Дарницького райсуду м. Києва від 06.09.2013 року, то в строк попереднього ув`язнення йому слід зарахувати термін з моменту затримання 10.04.2013 року по день набрання законної сили вироком Дарницького райсуду м. Києва від 06.09.2013 року 12.11.2013 року.

Тобто, строк попереднього ув`язнення, який відбув засуджений ОСОБА_7 , становить 7 місяців 3 дні позбавлення волі, що і підлягає зарахуванню з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Посилання захисника у апеляційній скарзі на те, що суд допустив невірний розрахунок строку попереднього ув`язнення та помилково дійшов висновку щодо часткового задоволення клопотання засудженого, не врахувавши у строк позбавлення волі перебування ОСОБА_7 в Лук`янівському СІЗО м. Києва, де щодо нього з 05 лютого 2014 року проводились слідчі дії СВ Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області та в подальшому проводився розгляд провадження у Попільнянському райсуді, і де він весь час перебував аж до 08.01.2016 року, не заслуговують на увагу.

Як вбачається з положень ст. 1 Закону України „Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України „Про попереднє ув`язнення підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою.

Відповідно до ст. 4 даного закону, установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до ст. ст. 11, 18 Кримінально-виконавчого Кодексу України, установами виконання покарань, зокрема, є виправні колонії.

З довідки Менської виправної колонії № 91 щодо руху засудженого ОСОБА_7 /а.с. 9/ вбачається, що згідно вироку Дарницького райсуду м. Києва від 06.09.2013 року, який набрав законної сили 13.11.2013 року, строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з 10.04.2013 року, з часу взяття під варту; за даним вироком для відбування покарання він прибув до Київського СІЗО - 11.04.2013 року, далі прибув до Менської ВК-91 - 11.02.2014 року, далі до Житомирської ВК-8 - 16.03.2014 року, знову до Менської ВК-91 20.01.206 року.

Вирок Попільнянського райсуду Житомирської області від 19.11.2015 року набрав законної сили 21.12.2015 року, строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з 10.04.2013 року, запобіжний захід не обирався.

Згідно ухвали Попільнянського райсуду Житомирської області від 21.02.2014 року, ОСОБА_9 переводився із Менської ВК-91 до Житомирської установи покарання №8 для розгляду кримінального провадження.

Тобто, ОСОБА_7 доставлявся /був етапований, слідував/ для проведення слідчих дій та судового розгляду не з установ попереднього ув`язнення, а з місць виконання покарання у виді позбавлення волі, і в такому разі термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань зарахуванню у строк попереднього ув`язнення не підлягає.

З огляду на вищенаведене суд першої інстанції не допустив порушень вимог матеріального та процесуального закону щодо зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , і апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Так як рішення апеляційного суду щодо ОСОБА_7 переглядається в порядку виконання вироку, не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, то оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404-405, 418-419, 537, 539, 424 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника, адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року щодо засудженого ОСОБА_7 про зарахування в строк покарання у виді позбавлення волі терміну попереднього ув`язнення з 10.04.2013 року по 12.11.2013 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4