УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/392/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія зап .захід Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2016 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного ОСОБА_7
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2016 року та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Зазначає, що слідчий суддя не надав належної оцінки усім обставинам, які мають значення для вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу. Так, слідчим суддею не прийнято до уваги, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, ніде не працює, на утриманні будь-яких осіб не має, а тому, знаходячись на волі, він з метою уникнення покарання, може ухилитися від досудового слідства та суду.
Незважаючи на те, що згідно ст. 184 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але вказані вище обставини вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КІІК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, не буде переховуватись від органів досудового розслідування/суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Олевського відділення поліції Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк шістдесят днів з 17 години 00 хвилин 01 листопада 2016 року до 17 години 00 хвилин 31 грудня 2016 року, заборонивши йому в нічній час з 21.00 години до 06.00 години залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 в період застосування запобіжного заходу такі обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;
-не відлучатися за межі АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Роз`яснено підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що прокурором не доведено того, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам переховуватись від органів досудового розслідування або суду та вчинення підозрюваним іншого кримінальної о правопорушення.
Згідно ухвали слідчого судді ОСОБА_7 29.10.2016 близько 13 години 30 хвилин маючи умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 , перебуваючи на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , за допомогою кухонного ножа, якого взяв на території вище вказаного домогосподарства, з метою вбивства ОСОБА_9 , наніс два проникаючих ножових поранення в життєво важливі органи потерпілого. Перший удар в область лівої грудної клітини, другий удар в область лівої лопатки, внаслідок чого настала смерть потерпілого ОСОБА_9 ..
30 жовтня 2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 115 КК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 проти доводів апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин"(рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, n. 34).
Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи запобіжний захід щодо останнього у вигляді домашнього арешту з покладанням відповідних обов`язків, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який у разі винесення обвинувального вироку суду підозрюваному загрожує покарання понад десять років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, а також дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має постійне місце проживання, вину в інкримінованому злочині визнав, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, а також те, що раніше підозрюваний до кримінальної відповідальності не притягувався.
Слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що слідчим та прокурором не доведено та у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 можливе виключно в умовах тримання його під вартою.
Посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, само по собі не може бути підставою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі прокурор не навів доказів на спростування висновків суду та наявності передбачених ст.177 КПК України ризиків, які б унеможливлювали застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Не доведено наявність таких ризиків прокурором і під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді щодо обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, є обґрунтованим.
Підстави для зміни чи скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. 407,422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: