Справа № 461/3683/16-к
Провадження № 1-кс/461/2625/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність відповідального працівника ГУ НП у Львівській області щодо невнесення відповідних даних до ЄРДР за заявою від 30.05.2016р. про вчинення кримінального правопорушення та зобов`язати внести відповідні відомості до ЄРДР.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 30.05.2016 року він звернувся в ГУ НП у Львівській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Однак, такі відомості не внесені до ЄРДР. Вважає, що така бездіяльність суперечить ст.214 КПК України, так як відомості за повідомленням не внесені до ЄРДР.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній. Просить скаргу задоволити.

Представник ГУ НП у Львівській області в судовому засіданні скаргу заперечив з мотивів безпідставності. При цьому, зазначив, що заява скаржника передана на розгляд до Шевченківського ВП, а в подальшому до органів прокуратури.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення скаржника, думку слідчого, приходжу до переконання, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Частиною 1 ст.24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як встановлено та видно з матеріалів скарги, 30.05.2016 року ОСОБА_3 звернувся до ГУ НП у Львівській області з заявою про вчинення злочину.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

З аналізу зазначеної норми випливає, що законом передбачено обов`язок слідчого, прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, прийняти і зареєструвати їх, у разі якщо ці заяви чи повідомлення відповідають тим критеріям, які встановлені для таких КПК України, чого, як встановлено в ході розгляду справи, зроблено не було.

Як встановлено слідчим суддею, відомості викладені у заяві ОСОБА_3 від 30.05.2016р. не внесені до ЄРДР.

Також, слідчим суддею встановлено, що подана ОСОБА_3 заява від 30.05.2016р. в цілому відповідає критеріям, визначеним ч.5 ст.214 КПК України, хоча містить також відомості про можливі процесуальні порушення, які не можуть свідчити про наявність ознак злочину. Крім того, в процесі розгляду заяви або здійснення слідчих дій, перевірці підлягає правильність кваліфікації діяння, в контексті положень Кримінального кодексу України.

Посилання представника щодо скерування заяви скаржника до іншого підрозділу Національної поліції та органів прокуратури не підтверджено жодними доказами.

Відповідно ч.1 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що заява ОСОБА_3 від 30.05.2016р. за своїм змістом відповідає тим критеріям КПК України, які для неї визначені та встановлені, а доводи скаржника не спростовані під час розгляду справи представником суб`єкта оскарження, приходжу до переконання, що ГУ НП у Львівській області не було вжито належних заходів щодо дотримання, передбачених ч.1 ст.214 КПК України, строків щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за згаданою заявою.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, даний перелік є вичерпним, а відтак, суд не може виходити за межі повноважень, визначених КПК України. Таким чином, задоволення вимог даної скарги в частині визнання бездіяльності протиправною буде суперечити вищенаведеним нормам КПК України, а тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 на невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволити частково.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області вжити передбачені ч.1 ст.214 КПК України заходи щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 30.05.2016 року, про що повідомити заявника у визначеному КПК України порядку та строки.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5