Провадження № 1-кс/734/385/16 Справа № 734/4132/15-к
У х в а л а

03 березня 2016 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
у присутності прокурора ОСОБА_3 ,
заявника (обвинуваченого) ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Козелець заяву про відвід судді Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_5 , в провадженні якого знаходиться заява обвинуваченого про відвід судді ОСОБА_6 ,

встановив:

до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшла заява про відвід судді Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_5 , на розгляді у якого знаходиться заява про відвід судді ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001077 (справа № 734/4132/15-к) відносно ОСОБА_4 , обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Заява мотивована тим, що суддя ОСОБА_5 під час проведення судового засідання поводився з ОСОБА_4 як з особою завідомо винною у вчиненні кримінального правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав ініційовану ним заяву та просив суд її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_5 , оскільки такий є необґрунтованим та не мотивованим.

Суддя ОСОБА_5 не висловив бажання надати свої пояснення з приводу заявленого йому відводу.

Вислухавши думку осіб, які брали участь в судовому засіданні, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Статтею 77 КПК України регламентовано, що прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Мироненко і Мартенко проти України (рішення від 10 грудня 2009 року) згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії", рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна, п. 43). Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна, п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії", рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951 - 952, п. 58) п. 66, 67, 69 згаданого рішення Європейського суду з прав людини у справі Мироненко і Мартенко проти України.
Заслухавши в судовому засіданні додаткові пояснення ОСОБА_4 , вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що доводи, викладені ОСОБА_4 в заяві, як підстави для відводу судді ОСОБА_5 в зв`язку з упередженістю судді не знайшли свого підтвердження; останній не надав належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту, хоча був вільний у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України, тому суд вважає доводи обвинуваченого не обґрунтованими, оскільки вони не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 77 КПК України, а особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.
За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_5 від участі в розгляді заяви про відвід судді ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0001077 (справа № 734/4132/15-к).

Керуючись ст. 76 КПК України, суд

ухвалив:
Відмовити в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_5 від участі в розгляді заяви про відвід судді ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0001077 (справа № 734/4132/15-к).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1