АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/1482/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/716/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровськ, громадянки України, перебуває в Орджонікідзівському ВЦ №79,
про відмову в задоволенні заяви щодо застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7
представник Орджонікідзевського ВЦ №79 ОСОБА_8
захисник засудженої - ОСОБА_9
засуджена - ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції від 26 серпня 2016 року та постановлення нової, якою звільнити її умовно-достроково від відбування покарання.

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в оскаржуваній ухвалі від 26 серпня 2016 року зазначив, що 24 листопада 2014 року ОСОБА_6 була засуджена Роменським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 69, 70 КК України до 2 років обмеження волі. Відбуває покарання в Орджонікідзевському ВЦ-79.
Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд врахував дані про особу засудженої за весь період відбування покарання у виправному центрі, думку засудженої, яка просила задовольнити її клопотання, прокурора та представника адміністрації ОВЦ-79, які заперечували проти задоволення заяви засудженої про застосування до неї умовно-дострокового звільнення, та після дослідження матеріалів особової справи прийшов до висновку, що своїм відношенням до праці та поведінкою ОСОБА_6 не довела своє виправлення та перевиховання.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджена ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, у зв`язку з не дослідженням належним чином матеріалів справи, що характеризують її особу, тому просить оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити свою, якою її звільнити умовно-достроково від відбування призначеного покарання.

Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні засуджена ОСОБА_6 та її захисник просили апеляційну скаргу засудженої задовольнити, звільнити її умовно-достроково від відбування призначеного покарання.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор та представник установи відбування покарань заперечували проти задоволення апеляційної скарги засудженої, зазначали, що ОСОБА_6 своєю поведінкою не довела виправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, вивчивши матеріали особової справи на засуджену, представленої органом відбування покарання, вислухавши думку учасників процесу та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а ухвала суду від 26 серпня 2016 року підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, з матеріалів справи та особової справи на засуджену вбачається, що засуджена ОСОБА_6 звернулась з клопотанням до суду про її умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що вона відбула необхідну частину строку покарання, і сумлінним ставленням до своїх обов`язків, виконанням всіх законних вимог адміністрації, дотримуючись санітарно-гігієнічних норм, прийняттям участі у концертах та масових заходах, довела своє виправлення та заслуговує на розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання (а.кп.1)
Проте, колегія суддів з думкою засудженої про можливість застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання через неналежне дослідження судом першої інстанції її особи погодитись не може, і вважає такі доводи не обґрунтованими.

Так, з матеріалів кримінального провадження та особової справи на засуджену ОСОБА_6 вбачається, що до останньої фактично за часом відбування покарання може буди застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте, проаналізувавши всі відомості про особу засудженої за весь період відбування нею покарання у своїй сукупності, факт перевиховання, на думку колегії суду, не підтвердився, про що суд першої інстанції правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі.

Так, вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнана винною та засуджена за ст.185 ч.2, ст.186 ч.2, 70 ч.1 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі (а.кп.6-7).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2015 року направлена до Орджонікідзевського ВЦ (№79) для відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі (а.кп.8-9).

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року залишено без розгляду заяву засудженої ОСОБА_6 щодо застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі сь.81 КК України (а.кп.13).

Згідно характеристики (а.кп.16), засуджена ОСОБА_6 відбуває покарання з 11 березня 2015 року в СІЗО м. Суми, характеризувалась посередньо, стягнень та заохочень не мала. За час перебування в Орджонікідзевському виправному центрі у Дніпропетровській області (№79) утримує у чистоті та порядку своє спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд і використовує за призначенням, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі та у роботі самодіяльної організації, підтримує зв`язок з рідними. Була працевлаштована до бригади №38 майстерні установи робочою, норму виробітку намагалась виконувати, з виробничої необхідності була переведена до бригади №13 майстерні установи, робочою. Встановлений об`єм роботи намагається виконувати. Вимоги режиму утримання та правила внутрішнього розпорядку установи не виконує. За час відбування покарання характеризується незадовільно: має одне заохочення, одне стягнення, яке не погашено в установленому законом порядку, що вбачається з довідки про заохочення та стягнення (а.кп.17). У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Не бере участь в програмі диференційованого виховного впливу. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Вимоги режиму утримання та правила внутрішнього розпорядку установи не виконує, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться незадовільно, норму виробітку належним чином не виконує (а.кп.15, 16, 18).
Згідно витягу з протоколу №16 від 29 червня 2016 року сумісного засідання спостережної комісії виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області і комісії Орджонікідзевського ВЦ-79 засудженій ОСОБА_6 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні як такій, що не довела своє виправлення (а.кп.14).
Колегія суддів, враховуючи положення п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002 року №2, після з`ясовування ставлення засудженої до вчиненого злочину, праці та навчання, щодо додержання нею вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях, даних про особу засудженого ОСОБА_6 за весь період перебування в установах відбування покарань, приходить до висновку, що засуджена ОСОБА_6 за весь період відбування покарання у своїй сукупності не довела свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці. Тому, погоджуючись з думкою суду першої інстанції щодо відсутності належних підстав для звільнення засудженої ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженої такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржену ухвалу такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3