Дата документу Справа № 334/1422/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/1422/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/817/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.296 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000114 від 04 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 березня 2016 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.

Своє рішення суд мотивував тим, що дане провадження не підсудне Ленінському районному суду м.Запоріжжя, оскільки кримінальне правопорушення вчинено у м.Дніпропетровськ, тобто у межах територіальної підсудності іншого суду. Крім того, на думку суду, в обвинувальному акті, всупереч вимогам ст.291 КПК України, не вказані всі обставини, які були встановлені в ході досудового розслідування, та зазначені дії іншої особи відносно потерпілого ОСОБА_9 , які ОСОБА_6 не вчинялись. Крім того, у наданих суду матеріалах відсутні дані про те, що ОСОБА_6 ознайомлений з матеріалами досудового розслідування, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000114 від 04 лютого 2015 року зазначено, що 10 березня 2015 року ОСОБА_10 повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, в той же час, обвинувальний акт складено та затверджено 21 грудня 2015 року. Однак, даних про те, що ОСОБА_6 ознайомлений з матеріалами досудового розслідування, яке тривало до вказаної дати, у суду немає. Також, суд вказав на те, що у обвинувальному акті не зазначено розмір заподіяної потерпілому ОСОБА_9 моральної шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в тому ж суді зі стадії підготовчого судового засідання. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що непідсудність кримінального провадження певному суду не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Крім того зазначає, що у тексті обвинувального акту неодноразово зауважується, що відносно інших осіб, які брали участь у певних діях, досудове розслідування здійснюється в окремому кримінальному провадженні, та в реєстрі матеріалів кримінального провадження зазначені відомості про винесення прокурором постанови про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження. Щодо визначення розміру моральної шкоди, завданої потерпілому, апелянт зазначає, що цивільний позов потерпілим не заявлявся, тому і визначити розмір вказаної шкоди неможливо. В той же час, на думку апелянта, сам факт спричинення потерпілому ОСОБА_9 діями обвинуваченого моральної шкоди сумніву не підлягає. Стосовно ознайомлення обвинуваченого з матеріалами досудового розслідування прокурор вказує на те, що зазначене розслідування завершено 10 березня 2015 року , після чого не відновлювалось. Жодних слідчих та процесуальних дій з 10 березня 2015 року по 21 травня 2015 року, окрім надання доступу до матеріалів провадження, складання обвинувального акту, реєстру та вручення їх копій обвинуваченому та захиснику, не здійснювалось, у зв`язку з чим, ознайомлювати обвинуваченого не було з чим. Крім того, упродовж вказаного часу відбувалися судові засідання у даному кримінальному провадженні, за результатами яких обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків, після чого складено та затверджено новий обвинувальний акт у кримінальному провадженні. На думку апелянта, обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки містить всі передбачені законом відомості, а отже прийняте судом рішення про повернення цього акту, на його думку, є необґрунтованим та безпідставним.

Згідно з ухвалою, до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор та представник потерпілого ОСОБА_11 вважали за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти призначення обвинувального акту до розгляду та заявили клопотання про повернення цього акту прокурору, оскільки, на їх думку, він не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і наполягав на скасуванні ухвали суду першої інстанції та призначенні нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання; захисника - адвоката ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

У статті 291 цього Кодексу зазначені відомості, які має містити обвинувальний акт.

При перевірці в апеляційному порядку матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 складений з дотриманням вимог закону.

В обвинувальному акті зазначені всі відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України - зазначені анкетні дані обвинуваченого та потерпілого, викладені ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване обвинувачення.

Висновки суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не викладені обставини, які були встановлені в ході досудового розслідування, суперечать матеріалам провадження.

До обвинувального акту додані документи, передбачені ч.4 ст.291 КПК України - реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки ОСОБА_6 та його захисника про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

У обвинувальному акті зазначено, що правопорушенням завдано моральну шкоду потерпілому ОСОБА_9 .

Цивільний позов у провадженні не заявлений.

Тому посилання суду, як на одну з підстав для повернення обвинувального акту, на відсутність у цьому акті відомостей про розмір заподіяної потерпілому шкоди, є необґрунтованим.

Окрім того, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що основною підставою для повернення вищевказаного обвинувального акту прокурору стало те, що на думку суду першої інстанції, дане кримінальне провадження не підсудне Ленінському районному суду Запорізької області та направлено до цього суду з порушенням вимог ст.32 КПК України, оскільки правопорушення вчинено у м.Дніпропетровськ, тобто у межах територіальної підсудності іншого суду.

Проте, кримінальним процесуальним законом не передбачено такої підстави для повернення обвинувального акту прокурору.

Окрім того, колегією суддів встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2015 року зазначене провадження направлено з Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ на розгляд саме Ленінського районного суду м.Запоріжжя, про що вказував прокурор у підготовчому судовому засіданні. Проте, суд першої інстанції не вжив заходів для перевірки вказаної інформації.

Відповідно до ч.5 ст.34 КПК України, спори про підсудність між судами не допускаються.

Інші, зазначені вище обставини, на які посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, відповідно до чинного процесуального закону, також не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору і мають перевірятись при розгляді провадження по суті.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що вищевказаний обвинувальний акт повернуто прокурору судом першої інстанції без передбачених законом підстав, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З врахуванням викладеного, а також положень ст.ст.7, 409, 412 КПК України, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В ході нового розгляду необхідно дотриматись вимог гл.27 КПК України і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.7, 404, 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 березня 2016 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4