Справа № 190/1996/16-к
Провадження №1-в/190/782/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2016 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки в режимі відеоконференції клопотання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого
23.04.1990 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, 42 КК України до 3 років позбавлення волі;
01.09.1994 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 140 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі;
13.09.1999 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 229-8 КК України до 2 років позбавленні волі;
22.12.2000 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 1 років 6 місяців позбавлення волі;
05.03.2003 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту;
25.07.2003 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
27.08.2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, 69, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
13.11.2013 року Дніпропетровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
13.03.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2014 року.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 , допитаний в режимі відеоконференції, клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, оскільки вважає, що став на шлях виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на те, що засуджений на шлях виправлення не став, своє виправлення не довів, а тому у задоволенні клопотання просив відмовити.
П`ятихатська виправна колонія № 122 в судове засідання свого представника не направили, надіслали листа з проханням справу розглядати без участі їх представника, у задоволенні клопотання засудженого просили відмовити, так як засуджений не довів своє виправлення.
Спостережна комісія П`ятихатської РДА про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила і подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника.
Вислухавши думку прокурора, який вважає, що відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно характеристики засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, працевлаштований на швейній дільниці різноробочим. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання робіт з благоустрою ставиться з розумною ініціативою. Дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 27.10.2016 року засуджений ОСОБА_4 мав 1 стягнення, яке погашене в установленому законом порядку та 1 захочення.
Згідно витягу з протоколу № 21 від 27.10.2016 року засідання адміністративної комісії ПВК 122 засудженому ОСОБА_4 в поданні матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України відмовлено, як такому, що не довів своє виправлення.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч. 3 ст. 81 КК України.
За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_4 свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, засуджений за період відбування покарання в установі мав стягнення, а відбуваючи покарання в П`ятихатській ВК (№ 122) заохочувався з метою стимулювання правослухняної поведінки в подальшому. При цьому ОСОБА_4 , неодноразово засуджений за вчинення тяжких корисливих злочинів, засуджений хоч і підпадає під дію ст. 81 КК України, оскільки відбув 2/3 строку покарання, однак при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення основним та вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Як видно з характеристики засудженого сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, характеризується посередньо, готовності до самокерованої, правослухняної поведінки в умовах обмеженої ізоляції та нагляду не виказує.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.
Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя ОСОБА_1