Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

заінтересованої особи ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 07 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, що було вилучено відповідно до протоколу обшуку від 30.08.2016р. в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 на автостоянці № НОМЕР_2 Волинської обласної організації Всеукраїнської спілки Автомобілістів, м.Луцьк, вул.Володимирська, 70-А, та яке належить ОСОБА_8 .
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.
Непогоджуючись з ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був відмовити в задоволенні клопотання, оскільки не враховано те, що слідчий звернувся до суду з порушенням строку, передбаченого ч.5 ст.171 КПК України, сам обшук був проведений з порушенням вимог кримінального процесуального закону, заявнику підозра не оголошувалась, саме клопотання розглянуте в порушення вимог ч.2 ст.172 КПК України, заявник належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду клопотання. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді про задоволення клопотання слідчого скасувати, та відмовити в задоволенні даного клопотання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, заінтересованої особи, який підтримав апеляцію з викладених в ній підстав, прокурора та слідчого, які заперечили доводи скарги та просили залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Питання про арешт майна розглядалось без ОСОБА_8 , тому строк на апеляційне оскарження апеляційний суд вважає непропущеним, а право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна, не перешкоджає апеляційному оскарженню рішення слідчого судді.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя не дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий надіслав клопотання про арешт майна 01 вересня 2016 року, а тому твердження апелянта про порушення строків, передбачених ч.5 ст.171 КПК України, є безпідставними.

Про розгляд клопотання в суді першої інстанції ОСОБА_8 повідомлявся (а.с.22), тому, на думку апеляційного суду, сам розгляд відбувся з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, зокрема і ч.2 ст.172 КПК України.

Разом з тим, доказів, окрім постанови про визнання речовими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, необгрунтовано наклав арешт на майно ОСОБА_8 , а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407 ч.3 п.2, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 07 вересня 2016 року про накладення арешту на майно скасувати.

В задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, що було вилучено відповідно до протоколу обшуку від 30.08.2016р. в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 на автостоянці № НОМЕР_2 Волинської обласної організації Всеукраїнської спілки Автомобілістів, м.Луцьк, вул.Володимирська, 70-А, відмовити.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді