Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 530/779/16-к
Провадження № 1-кп/553/152/2016
У Х В А Л А
Іменем України
17.06.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_7 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст.194, ч.3 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Апеляційний суд Полтавської області передав до Ленінського районного суду м. Полтави матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст.194, ч.3 ст.289 КК України з Зіньківського районного суду Полтавської області для розгляду по суті.

Дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Полтави.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив на наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: вплив на потерпілу та ухилення від слідства, наголосив на тому, що підозрюваний може переховуватися в Російській Федерації. Зазначив, що підозрюваний за місцем реєстрації постійно не проживає, тому застосування інших запобіжних заходів неможливе.

Адвокат обвинуваченого просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та не обирати запобіжний захід, пов`язаний з триманням під вартою, наголосив на відсутності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також наголосив на відсутності будь-яких доказів відносно впливу на потерпілу та ухилення від слідства. Звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора заперечив, зазначив, що вину визнає, але з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення не погоджується, зазначив, що досить часто перебуває на території Російської Федерації з метою пошуку роботи за фахом. Просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив задовольнити клопотання захисника і змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши наявні у суду матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22.04.2016 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на два місяці, тобто з 20 квітня 2016 року по 19 червня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 22 квітня 2016 року про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишено без змін.

Відповідно до ч.1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи те, що на даний час обвинувачений ОСОБА_6 утримується в Полтавській установі виконання покарань УДПтС України в Полтавській області і в нього закінчується строк тримання під вартою, обставини які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого вищевказаного запобіжного заходу не змінились, суд приходить до висновку щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Щодо скарги захисника ОСОБА_7 про визнання незаконними дій слідчого та прокурора в частині визнання потерпілою ОСОБА_8 та допущеної тяганини під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, що виразилося у явно незначному та неспівмірному обсягу проведених процесуальних дій, суд заслухавши пояснення учасників судового процесу, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні даної скарги у зв`язку з її необгрунтованістю конкретними доказами та недоведеністю суду безпідставного залучення ОСОБА_8 в якості потерпілої, а також невідповідності дій слідчого та прокурора вимогам КПК України.

Керуючись ст. ст. 183, 314, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.194, ч.3 ст.289 КК України призначити до судового розгляду на 10 год. 30 хв. 24 червня 2016 року.

Судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 30 (тридцять) днів.

Строк застосування запобіжного заходу рахувати з 17 червня 2016 року 18 год. 30 хв. по 16 липня 2016 року 18 год. 30 хв. включно.

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 на незаконні дії слідчого та прокурора відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3