справа № 563/1206/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.02.2016 м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в особі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець кримінальне провадження №0000361 відносно

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 14 лютого 2014 року за ч. 1 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1350 (одна тисяча триста п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 22 950 (двадцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень з конфіскацією незаконно виготовленої продукції;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Рівне та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
09 жовтня 2015 року приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужи майном, а саме: дизельним паливом, об`ємом 20 літрів, вартістю 16 гривень 10 копійок за 1 літр, на загальну суму 322 гривні, підійшли до автомобіля марки МАЗ-5334, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та знаходився на узбіччі автодороги в с.Користь Корецького району Рівненської області, поблизу автозаправочної станції "Маршал". Підійшовши до вказаного автомобіля ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за допомогою гайкового ключа відкрутили зливну пробку в нижній частині бака даного автомобіля та ОСОБА_4 почав зливат з нього дизельне пальне у каністру, об`ємом 10 літрів, яка була підготовлена для вчинення злочину заздалегідь, а ОСОБА_5 стояв збоку та спостерігав чи ніхто до них не наближається. Однак під час вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були виявлені власником автомобіля МАЗ-5334, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , і тому з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачені в судовому засіданні свою вину у скоєному визнали повністю, підтвердивши обставини, які повністю підтверджують встановлені судом фактичні обставини скоєння злочину. Додатково показали, що дійсно мали намір злити пальне з автомобіля, який належить ОСОБА_6 , однак не встигли, оскільки потерпілий виявив їх до того, як вони встигли довести злочин до кінця. На даний час розкаюються у вчиненому, просять їх суворо не карати, зобов`язуються в подальшому не порушувати закон.

Потерпілий в судове засідання повторно не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши учасників кримінального провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вважає вину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доведеною, і кваліфікацію їх дій правильною за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він судимостей не має, на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує те, що він раніше не судимий, на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховуючи пом`якшуючі обставини, особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України. Одночасно суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 не становить небезпеки для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним та доцільним звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховуючи пом`якшуючі обставини, особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України. Одночасно суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 не становить небезпеки для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним та доцільним звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За таких умов, суд вважає, що виправлення обвинувачених можливе без ізоляції їх від суспільства.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальних витрат на залучення експертів немає.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання - 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

Згідно пунктів 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

Згідно пунктів 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази, а саме: білий поліетиленовий мішок з металевою каністрою синього кольору, об`ємом 10 літрів, пластмасову пробку-кришку чорного кольору, що передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Корецького ВП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області - передати за належністю ОСОБА_4 ; велосипед марки "Аист", червоного кольору, що передано на зберігання ОСОБА_5 - залишити у його власності.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1