Справа № 541/2475/15-к
Провадження № 1-кп/541/9/2016
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
23 червня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у закритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-
в с т а н о в и в :
На розгляді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно вказаного клопотання ОСОБА_6 25 січня 2015 року, знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив сварку з ОСОБА_7 , 1929 року народження. У ході сварки ОСОБА_6 , маючи намір на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , наніс останній не менше сорока одного удару руками та ногами по голові та тулубу останньої. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла за місцем мешкання. Згідно висновку судово-медичного експерта ОСОБА_8 № 28 від 10.03.2015 року смерть ОСОБА_7 настала внаслідок тупої травми грудної клітини, яка призвела до виникнення чисельних переломів ребер справа та зліва по декількох анатомічних лініях та ускладнилася шоком тяжкого ступеню. По давності утворення тілесні ушкодження можуть відповідати 3-4 добовій давнині та по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті. Згідно висновку цього ж експерта № 28 А від 24.03.2015 року смерть ОСОБА_7 могла настати 30.01.2015 року близько 3.00-6.00 годин.

В ході судового розгляду судом було задоволено клопотання прокурора про призначення комісійної судово-медичної експертизи.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №41 від 31.03.2016 року смерть ОСОБА_7 могла настати в ніч з 29 на 30 січня 2015 року, а виявлені у неї тілесні ушкодження можуть відповідати терміну їх заподіяння 4-5 діб до настання смерті та могли бути заподіяні ОСОБА_7 25.01.2015 року. Наявність перелому під`язикової кістки не позбавляло підекспертну можливості вживати їжу та рідину. Враховуючи весь комплекс тілесних ушкоджень, дані її амбулаторної карти, можна вважати, що до розвитку явищ шоку тяжкого ступеня потерпіла не була позбавлена можливості скоювати певні активні дії: вживати їжу та рідину, пересуватися на незначну відстань.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_8 підтримав свій висновок, пояснив, що допускає можливість заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 за менший період до смерті, ніж зазначено у висновку, але не більше ніж за 4 дні. Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_9 пояснив, що вважає вірним висновок комісійної судово-медичної експертизи №41 від 31.03.2016р. щодо заподіяння тілесних ушкоджень за 4-5 діб до настання смерті ОСОБА_7 . При цьому експерти послались на застосування однієї методики судово-медичного дослідження.
В зв`язку з цим постало питання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, у вирішенні якого прокурори поклалися на розсуд суду.

Захисник вважав що необхідності у проведенні повторної експертизи не вбачається, але якщо суд прийде до висновку про необхідність її проведення просив доручити проведення експертизи ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України».

Вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997р. «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.

Оскільки визначення дати смерті ОСОБА_7 та часу заподіяння їй тілесних ушкоджень має важливе значення для об`єктивного судового розгляду та прийняття законного рішення у кримінальному провадженні, висновки експертів щодо цих обставин суперечать один одному і допит експертів не усунув ці суперечності, суд вважає за необхідне призначити повторну комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, як найменш віддаленого від місця розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 242, 332 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Призначити у кримінальному провадженні по розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повторну комісійну судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) Коли саме настала смерть ОСОБА_7 та які об`єктивні медичні дані про це свідчать?;

2) Скільки часу пройшло з моменту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 до настання її смерті та на підставі яких об`єктивних медичних даних це встановлено?

3) Які із виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , пов`язані причинним зв`язком із її смертю?;

4) Який час могла жити ОСОБА_7 , з наявними тілесними ушкодженнями, зокрема переломом під`язикової кістки, та вживати їжу та рідини?;

Проведення експертизи доручити експертам КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи», (61052, м. Харків, вул. Дмитрівська, 14) попередивши експертів про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України.
В розпорядження експертів надати матеріали кримінального провадження № 541/2475/15-к.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1