Ухвала
іменем україни
17 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 8 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від

8 липня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2015 року,

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець

м. Червоноград Львівської області,

проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 382 КК України до 17000 грн штрафу еквівалентних 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що він

з березня 2013 року будучи директором ТОВ «Центр інноваційних-будівельних технологій», достовірно знаючи, умисно не виконував постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 8 червня 2011 року, яка набрала законної сили 24 січня 2012 року і, будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за невиконання вказаної постанови суду, ігнорував встановлену цим судовим рішенням тимчасову заборону здійснення господарської діяльності ТОВ «Центр інноваційних-будівельних технологій» до отримання висновку державної екологічної експертизи про ведення в експлуатацію цеху з виробництва вказаної продукції та продовжував господарську діяльність товариства з метою отримання прибутку.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення у зв`язку з істотним порушенням вимог процесуального закону та закрити кримінальне провадження. Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує на неправильну оцінку судом першої інстанції доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, у тому числі і тих, як він вважає, його виправдовують і ці обставини не знайшли свого спростування в ухвалі апеляційного суду.
Заслухавши доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучені

до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Фактичні обставини провадження, були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і які перегляду, відповідно до вимог

ст. 438 КПК України, у касаційному порядку не підлягають, а тому колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених судом.

У ході перевірки ухвалених щодо ОСОБА_4 судових рішень виявлено, що судом досліджено і детально викладено у вироку всі обставини, які могли мати значення у цьому провадженні, безпосередньо перевірено зібрані докази з точки зору їх допустимості та достатності, зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме: умисному невиконанні службовою особою постанови суду, що набрала законної сили.

Вмотивовуючи свій висновок щодо доведеності вини ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 382 КК України, суд послався на: постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2011 року про тимчасову заборону господарської діяльності ТОВ «Центр іноваційно-будівельних технологій», директором згідно загальних зборів товариства був призначений ОСОБА_4 ; статут ТОВ «Центр іноваційно-будівельних технологій» про функціональні обов`язки ОСОБА_4 ; дані актів ДВС від 21 і 27 лютого 2013 року, якими це судове рішення було доведено до відома виконавця, й роз`яснено наслідки його невиконання; протоколи огляду місця події та фото ілюстрації до нього, обшуку та відеозапису, додаткового огляду місця події і таблиць ілюстрацій до нього, які вказують на те, що ТОВ «Центр інноваційних-будівельних технологій» займалась господарської діяльності незважаючи на встановлену судом заборону; показання свідків ОСОБА_5 про виконання виконавчого провадження та свідка ОСОБА_6 про те, що він попередив про кримінальну відповідальність ОСОБА_4 за невиконання судового рішення; показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про підтвердження ведення господарської діяльності на підприємстві та на аналогічні показання

свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про роботу підприємства.
Аналогічні доводи захисника засудженого адвоката ОСОБА_21 ,

щодо непричетності ОСОБА_4 до умисного невиконання службовою особою судового рішеннябули предметом ретельної перевірки судом апеляційної інстанції, який відповідно до ст. 419 КПК України, перевірив усі доводи апеляційної скарги захисника, аналогічні тим, що викладені засудженим у касаційній скарзі, у тому числі і щодо твердження про те, що у ОСОБА_4 не було прямого умислу на невиконання судового рішення, та навів відповідні мотиви на їх спростування.
Згідно зі встановленими у провадженні фактичними обставинами суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 382 КК України.

Істотних порушенькримінального процесуального законодавства, які могли перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючисьч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 8 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3