Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/3007/16-к
Провадження № 1-кп/644/288/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

При секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Орджонікідзевського районного суду м.Харкова кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше судимого 09.12.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України - звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, 19.10.2010 року постановою Київського районного суду м.Харкова оголошений у розшук та скасовано іспитовий строк, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи раніше судимий, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків не зробив, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, знову скоїв умисний, корисливий злочин при наступних обставинах. 12.03.2016 року приблизно о 02:00 годині, знаходячись біля будинку № 7 по бул. Грицевця у м. Харкові, побачив на узбіччі дороги у дворі будинку за вищевказаною адресою, автомобіль ВАЗ 2102 Д/Н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , в цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось у вказаному автомобілі, а саме на викрадення акумуляторної батареї. Направився до вищевказаного автомобіля, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, дістав з карману своєї куртки викрутку та щипці за допомогою яких відкрив капот вищевказаного автомобіля та викрав акумуляторну батарею ТМ «Amega» 60 a/h білого кольору. Після чого, ОСОБА_4 , забрав вищевказану акумуляторну батарею, яка належала ОСОБА_6 , та зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №174 від 23.03.2016 року на суму 1115 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними противоправними діями, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою провину визнав в повному обсязі. Просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись його поясненнями та розглянути справу відповідно до вимог ст.349 КПК України. Надав суду пояснення аналогічні викладеним в обвинувальному акті. Суду пояснив, що він дійсно змінив місце свого проживання, проживає із батьками, мати працює, а батько є інвалідом 2 групи, він за ним доглядає, потрібні були кошти на ліки, розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України та проти цього не заперечували учасники судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого доказана, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, що відноситься до злочину середньої тяжкості, а також відомості які характеризують його особу. Судом враховується, що обвинувачений раніше судимий, на обліку лікаря психіатра, нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації. Потерпілим подано заяву про відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

На підставі ч.4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Суд враховує, що кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено в період відбуття покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 09.12.2009 року, за яким він був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням вимог ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, відповідно до постанови Київського районного суду м.Харкова від 19.10.2010 року іспитовий строк скасовано, а тому покарання йому, згідно ст.71 КК України треба призначати за сукупністю вироків і воно має бути більшим, ніж 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається. Строк відбування покарання слід відраховувати з 12.03.2016 року, тобто з моменту фактичного затримання за постановою Київського районного суду м.Харкова від 19.10.2010 року.

Відповідно до ухвали Московського районного суду м.Харкова від 21.03.2016 року було задоволено клопотання старшого прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_4 в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27) на строк 2 місяці у зв`язку з проведення досудового розслідування СВ Орджонікідзевського ВП ГУНП в Харківській області. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У зв`язку із викладеним в строк відбуття покарання з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України слід зарахувати термін попереднього ув`язнення з 21.03.2016 року виходячи із наступного співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

З обвинуваченого підлягають стягненню суми витрат на проведення експертизи в рамках провадження.

Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку встановленому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 09.12.2009 року та остаточно призначити покарання у вигляді 1 року 7 місяців позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на користь держави /код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м.Харкова/ за проведення авто товарознавчої експертизи №174 від 23.03.2016 року в сумі 351 (триста п`ятдесят одна) гривня 84 копійки.

Строк відбуття покарання призначеного за даним вироком рахувати з моменту його фактичного затримання з 12.03.2016 року, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.03.2016 року року, виходячи із наступного співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27) до набрання вироком законної сили.
Речові докази акумуляторну батарею ТМ «Amega» 60 a/h білого кольору, що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 вважати переданим за належністю.
Вирок може бути оскаржено, з урахуванням ч.2. ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя ОСОБА_1