Справа № 639/1216/16-к
Провадження № 1-в/639/820/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м. Харкова та Холодногірською ВК №18 клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким звернувся засуджений ОСОБА_5 .
Мотивоване клопотання тим, що двічі на протязі одного року та чотирьох місяців засуджений ОСОБА_5 призначався нічним днювальним відділення, перший раз з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, другий раз з листопада 2015 року по січень 2016 року включно, загалом на протязі 9 місяців. Протягом всього часу виконання обов`язків нічного днювального, засуджений ОСОБА_5 не мав жодного зауваження від чергових офіцерів.
Так, з 16 травня 2015 року по листопада 2015 року працював на виробництві установи, виконував установленні норми змінних завдань до 110 % середньомісячного показника, дотримувався техніки безпеки та культури поведінки на робочому місці, не мав жодного зауваження від безпосереднього начальника дільниці та начальника цеху.
У вільний від роботи час засуджений ОСОБА_5 відвідує музичний гурток художньої самодіяльності в клубі колонії, приймає участь у всіх заходах, що відбуваються у колонії, працював у роботах по благоустрію території колонії. Протягом всього часу перебування в колонії підтримує родинні стосунки зі своїми близькими, в зв`язку з чим засуджений ОСОБА_5 просить замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.
Засуджений ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що засуджений на момент розгляду клопотання досягнув пенсійного віку та під час відбування покарання мав 3 стягнення.
Суд, вислухавши думку осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали особової справи засудженого та матеріали судової справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за 26.12.2008 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.06.2009 року зазначений вирок змінено та виключено з мотивувальної частини вказання суду про нанесення ОСОБА_5 одного удару в область лівого плеча потерпілого ОСОБА_6 в зв`язку з недоведеністю його вини в цій частині. В іншій частині вирок залишено без змін, який набрав законної сили 04.06.2009 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2016 року задоволено клопотання ОСОБА_5 про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України та такий строк з 29.03.2008 року по 04.06.2009 року зараховано за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.
Початок строку 29.03.2008 року, кінець строку 23.01.2020 року.
На час звернення засудженого до суду з клопотанням ОСОБА_5 відбув 9 років 1 місяць 24 дні, лишилось 3 роки 10 місяців 6 днів, тобто відбув відповідну частину 2 / 3 строку призначеного судом покарання. За весь період відбування покарання ОСОБА_5 мав 3 стягнення, а саме: 09.08.2010 року у вигляді догани за порушення локалізації, 14.06.2012 року у вигляді поміщення на 5 діб до ДІЗО за неввічливу поведінку до іншого засудженого, 22.06.2012 року у вигляді догани за порушення режиму тримання, що погашенні у встановленні законом порядку. Також, суд звертає увагу на те, що засуджений ОСОБА_5 не мав жодного заохочення за весь період відбування покарання.
З характеристики засудженого вбачається, що з 29.03.2008 року ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі. За час тримання в Харківському слідчому ізоляторі режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 18.06.2009 року відбуває покарання у Холодногірській ВК №18, за час відбування покарання характеризується задовільно, мав 3 стягнення, що погашені у встановленому законом порядку, заохочень не має. У відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, виконує їх вимоги, за характером спокійний, у відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки. Зовнішній вигляд охайний, дотримується встановлених правил санітарії та гігієни. Підтримує родинні стосунки з дружиною та сином шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Вину у скоєному злочині визнав повністю.
Суд зазначає, що сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Згідно ст.12 КК України злочин, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_5 ч. 1 ст. 115 КК України, відносяться до тяжких умисних злочинів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Так, на момент розгляду клопотання засудженому ОСОБА_5 виповнилось повних 62 роки, тобто він досяг пенсійного віку.
Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_5 умисного злочину та форму вини, а саме: вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, досягнення пенсійного віку засудженим, відсутність заохочень, відтак приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання , а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладено, керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, 539 КПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Згідно ч.6 ст.539 КПК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу умовно-дострокового звільнення може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1