Справа № 317/ 1859/16-к
№/п 1-в/317/886/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2016 р.

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю засудженого: - ОСОБА_4

представника адміністрації - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Новомиколаївка Запорізької області, освіта середня до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення
ВСТАНОВИВ:
В квітні 2016р. до канцелярії Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно - дострокове звільнення. В обґрунтування свого клопотання засуджений зазначив, що він просить застосувати відносно нього ст. 81 ч.3 КК України у зв`язку з тим, що він за час відбування покарання має одне заохочення, яким він довів своє виправлення. Також засуджений зазначив, що звертався із вказаним клопотанням до адміністрації БВК УДПтС України в Запорізькій області №99, однак йому було відмовлено, адміністрація вважає, що ОСОБА_4 не довів свого виправлення, на виробництві не працевлаштований. ОСОБА_4 зазначив, що він не може працювати, оскільки має інвалідність ІІІ групи. На підставі вищевикладеного засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним клопотанням та просить суд звільнити його умовно-достроково від призначеного покарання.
Своє клопотання в судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав та просив суд його задовольнити.
Судом був зроблений запит до БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 та витребувані матеріали особової справи, характеристики на засудженого та відгуку на клопотання.
Відповідно до наданих до суду відгуку та характеристики на засудженого ОСОБА_4 , адміністрація БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 зазначила, що засуджений ОСОБА_4 з 07.08.2013 відбуває покарання в БВК УДПтС України в Запорізькій області №99. За час відбування покарання засуджений допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, також засуджений має 1 заохочення за сумлінну поведінку. На виробництві колонії не працевлаштований, з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ним неслужбових стосунків, однак при цьому до виконання вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Провину у скоєному злочині визнає але робить це з метою отримати для себе поблажливість. За вироком суду має позов на суму 13036,00 грн., який не відшкодовано. Адміністрація колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення в повній мірі.
В судовому засіданні, представник адміністрації БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 ОСОБА_5 проти клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення заперечував.
Прокурор також заперечував проти клопотання засудженого ОСОБА_4 , оскільки засуджений так і не довів своє виправлення.
Вивчивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 02.08.2012р. за ч.2 ст. 190, ст.71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. 15.01.2013р. був знов засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя за ч1 ст.190, ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ст.69, ч.2 ст.309, ч.1 ст.213, ч.1, 4 ст.70, ст.72 Кк України до 5 років 4 місяців позбавлення волі. 17.02.2016р. Запорізьким районним судом Запорізької області було винесено ухвалу про зарахування засудженому ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення відповідно до змін у ст.72 КК України.
Відповідно до ч.3 ст. 6 КВК України необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
За час відбування покарання в БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 допустив одне порушення розпорядку дня 10.08.2015р., за що був притягнутий до адміністративної відповідальності правами начальника установи та має одне заохочення 06.11.2013р. за сумлінну поведінку та ставлення до праці, однак суд вважає, що вказане заохочення не може вказувати, що засуджений ним довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 118 КВК України, засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.
Суду була надана довідка про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 , відповідно до якої, ОСОБА_4 , з 26.02.2013р. на виробництві колонії не працевлаштований, від роботи відмовляється, обґрунтовує відмову хворобою.
В матеріалах особової справи засудженого міститься медична довідка, відповідно до якої ОСОБА_4 має інвалідність, однак термін її дії сплив, а сам засуджений в судовому засіданні пояснив, що на даний час він має на руках довідку МСЕК, однак термін вказаної довідки також сплив ще в березні 2016 р.
Вважати, що засуджений ОСОБА_4 не працює на виробництві у в`язку з тим, що йому не дозволяє його стан здоров`я, суд не може, оскільки а ні в матеріалах особової справи, ані в матеріалах клопотання засудженого не міститься жодного чинного медичного документу.
Стосовно позову за вироком суду, який складає 13 036, 00 грн., засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що не відшкодовував його, оскільки в колонії не працював, а як він збирається відшкодовувати його, засуджений пояснити не зміг.
Відповідно до ст. 130 КВК України,засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Однак, на підставі вищевикладеного суд не може зробити висновок, що засуджений ОСОБА_4 дійсно довів своє виправлення.
Керуючись ст.81 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України,суд-
УХВАЛИВ:
В клопотанні засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1