Провадження № 11-кп/792/620/16
Категорія: ч.1 ст.126 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого

ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено та стягнуто з
ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 2000 грн. моральної шкоди.
За вироком суду 08 червня 2015 року, близько 17 год. ОСОБА_9 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 два удари долонею правої руки в лобну ділянку голови та близько п`яти ударів кулаками обох рук в грудну клітку, заподіявши йому фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження відносно нього закрити за відсутністю події кримінального правопорушення, посилаючись на порушення судом вимог кримінального процесуального закону, а саме ст.ст.214, 477, 55, 97, оскільки: заяви потерпілий ОСОБА_7 не подавав, отже кримінальне провадження розпочате всупереч ст.477 КПК України, та, крім того, він не був попередженний під розпис про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, отже заява не може вважатися поданою, а внесення відомостей до ЄРДР та подальше досудове розслідування є прямим порушенням КПК, процесуального статусу потерпілого він не набув; суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення не подав, незважаючи на це допитав його в якості потерпілого та використовував його показання в якості доказів; крім того суд безпідставно відхилив клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_10 , проведення процесуальних дій, витребування матеріалів перевірок та кримінальних проваджень, відкритих по попередніх заявах ОСОБА_7 та про витребування та приєднання до справи пояснення та протоколу допиту ОСОБА_7 від 12.06.2015. Як вказує апелянт, судом першої інстанції не було взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме: наявні в справі фототаблиці; показання ОСОБА_11 , а також те, що свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_10 є зацікавленими особами; показання свідка ОСОБА_12 , та прийнято, в якості заяви про вчинене кримінальне правопорушення, вимогу потерпілого призначити йому судово-медичну експертизу і захистити від дій ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, заперечення на апеляційну скаргу потерпілого та його представника, думку прокурора про законність та обґрунтованість рішення суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_9 в умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , при зазначених у вироку обставинах, є обгрунтованим, правильним, відповідає фактичним обставинам справи, стверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку.

Як убачається з матеріалів справи, в обгрунтування висновку про винуватість ОСОБА_9 в скоєному, судом першої інстанції покладені:

-показання потерпілого ОСОБА_7 про те, що 08 червня 2015 року він перебував на дачі, в мікрорайоні Лезнево, куди прийшов його пасинок ОСОБА_9 та запитав у нього, в грубій формі, чи той не помер, бо він допоможе, та два рази вдарив його долонею в лоб і п`ять-шість разів кулаками в груди, після чого потерпілий відчув біль та запаморочення, а коли останній став кликати сусідку ОСОБА_12 , то ОСОБА_9 втік з подвір`я на дорогу;

-показання свідка ОСОБА_13 про те, як на початку червня 2015 року, під час скопування городу, на дачі потерпілого, він почув шум біля будинку та побачив, як ОСОБА_9 два-три рази штовхнув ОСОБА_7 в груди;

-показання свідка ОСОБА_14 , яка підтвердила, що 08 червня 2015 року до неї зателефонував чоловік, який перебував на дачі, та повідомив, що його побив ОСОБА_9 , а наступного дня, дізнавшись про погане самопочуття чоловіка, внаслідок побиття, вона викликала швидку допомогу, яка забрала його в лікарню, та звернулась в міліцію;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що бачила, у вищевказані день та час, ОСОБА_9 , біля подвір`я потерпілого, який їй сказав, що бандит прийшов його вбивати, а наступного дня до неї телефонувала дружина ОСОБА_7 та просила викликати останньому швидку допомогу у зв`язку з його побиттям;

-даними слідчого експерименту, проведеного 12.10.2015 року, під час якого потерпілий підтвердив надані ним показання про побиття його обвинуваченим.

Вказані показання потерпілого та свідків узгоджуються між собою, тому суд обгрунтовано взяв їх до уваги, оскільки будь-яких підстав вважати їх недостовірними, під час розгляду кримінального провадження здобуто не було.

Більше того, про те, що конфлікт між ОСОБА_9 та

ОСОБА_7 мав місце 08 червня 2015 року вказував й сам обвинувачений під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

В свою чергу показання обвинуваченого щодо непричетності останнього до нанесення ударів підставно були місцевим судом розцінені критично, як спосіб його уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, так як вказані показання повністю спростовуються послідовними та узгодженими між собою показаннями потерпілого

ОСОБА_7 та очевидця події свідка ОСОБА_13 .

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, а доводи обвинуваченого, в цій частині, перевірені при апеляційному розгляді справи, однак свого підтвердження не знайшли, є необгрунтованими і суперечать наявним доказам по справі, висновків місцевого суду, з приводу доведеності його вини і правильності кваліфікації дій, не спростовують.

Колегія суддів вважає надуманими доводи ОСОБА_9 про те, що при розгляді справи судом першої інстанції мала місце неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки вони спростовуються даними матеріалів кримінального провадження.

Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що він є інвалідом I групи, за станом здоров`я (паралізована рука) не міг писати заяву про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, тому її написала, на його прохання, дружина - ОСОБА_14 . Ця заява була внесена в ЄРДР, що спростовує твердження апелянта про порушення на досудовому слідстві вимог ст.ст.214, 477 КПК України, оскільки кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення було розпочате слідчим за наявності заяви потерпілого.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів не вбачає порушень досудовим слідством та судом і вимог ч.2 ст.55 КПК України щодо визнання потерпілим та допиту ОСОБА_7 .

Посилання ОСОБА_9 на порушення судом вимог ст.97 КПК України, при допиті свідка ОСОБА_14 , є необгрунтованими, так як судом безпосередньо допитано вказаного свідка з приводу виклику швидкої допомоги для потерпілого та звернення в міліцію.

Клопотання обвинуваченого про витребування матеріалів перевірок та кримінальних проваджень, по попередніх заявах ОСОБА_7 , знаходяться поза межами судового розгляду даного кримінального провадження, тому суд обгрунтовано їх відхилив.

Відповідно до положень ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, тому суд підставно відхилив клопотання ОСОБА_15 і щодо витребування та приєднання до кримінального провадження пояснень та протоколів допиту потерпілого ОСОБА_7 .

Колегія суддів критично розцінює доводи обвинуваченого про те, що судом, при ухваленні рішення, не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме: - фототаблиці, які свідчать про те, що з місця, на якому перебував свідок ОСОБА_13 , не було видно

ОСОБА_7 , а також, що на тому місці ніякого городу немає; - показання свідка ОСОБА_11 про зайняття потерпілого жебрацтвом та схильності до обману; - дані про те, що свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , як і потерпілий ОСОБА_7 , є зацікавленими особами; показання свідка ОСОБА_12 про те, що, якби свідок ОСОБА_10 був на городі, то вона бачила б його, проте ніякого городу на тому місці, на яке вказував цей свідок, немає і йому, із вказаного ним місця, не було б видно ОСОБА_7 , а також, що після уявного ОСОБА_7 побиття, він був абсолютно спокійний, нічого їй не казав про побиття, якого вона між обвинуваченим та потерпілим не бачила, оскільки такі доводи апелянта не спростовують висновки суду про те, що вказане кримінальне правопорушення скоїв саме він.

Судом встановлено приблизний час нанесення ОСОБА_9 ударів потерпілому, тому ставити під сумнів показання ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , з приводу часу вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає.

Посилання апелянта на те, що суд взяв до уваги показання свідка

ОСОБА_12 , яка бачила його біля подвір`я ОСОБА_7 , та відкинув факт, що її показання співпадають з його і суперечать показанням потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_9 не конкретизував вказаних обставин, а саме: в чому вони співпадають, а в чому суперечать.

Не грунтуються на матерілах справи і доводи обвинуваченого про те, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, оскільки таких він не зазначає, лише в запитальній формі з`ясовує, чи встановлені, у вироку, обставини могли бути.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку у межах апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21 червня 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2