Справа № 191/2193/16-к
Провадження № 1-в/191/1516/16
У Х В А Л А
іменем України
20 квітня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації СВК -94- ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який засуджений 21.01.2014 року Нікопольським міськрайсудом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1,4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Залік з 12.01.2013 року по 24.04.2013 року.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.02.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано попереднє ув`язнення з 19.08.2013 року по 20.02.2014 року включно. Початок строку- 19.08.2013 року, кінець строку- 06.05.2017 року,

про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», посилаючись на те, що судимість, за яку він зараз відбуває покарання, підпадає під дію вказаного Закону.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання заперечував.

Представник адміністрації СВК-94 підтримав думку прокурора.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши засудженого, представника адміністрації СВК-94, з урахуванням думки прокурора, встановив наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Згідно матеріалів особової справи ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Нікопольського міськрайсуду Дніпропетровської області від 21.04.2014 року, яким він засуджений за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1,4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_5 раніше був засуджений вироком Нікопольського міськрайсуду Дніпропетровської області від 21.09.2009 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України до 4 років позбавлення волі та вироком Нікопольського міськрайсуду Дніпропетровської області від 10.07.2013 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі .

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

В силу ч.1 ст.88 КК України особа визнається такою, що не має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Положення закону про судимість поширюються на весь строк відбування як основного, так і додаткового покарання, а у випадках, передбачених пунктами 5- 9 ст.89 КК України, пунктами 2-4 ч.2 ст.108 КК України, - і на певний строк після відбуття покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 90 КК України якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Засуджений ОСОБА_5 має три судимості за вчинення тяжких злочинів.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Згідно з п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 19.12.1996 року із змінами і доповненнями амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 підпадає під заборони застосування амністії, передбачені статтями 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», як особа, яка має дві і більше судимості за вчинення тяжких злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст.8-10 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, ст..4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд ,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1