АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №642/2536/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/649/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.289 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 липня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10
потерпілого - ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_12 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Люботина Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий 22 червня 2010 року за ч.1, ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.304 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ухвали суду від 1 жовтня 2012 року з місць позбавлення волі звільнений 9 жовтня 2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 2 дні, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Милова Балаклійського району, Харківської області, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий 10 лютого 2011 року за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджені за ч.2 ст.289 КК України до 5 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить їм на праві власності.
Строк покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рахується з 5 березня 2015 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до набрання вироку законної сили залишений без зміни тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №27.
Цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 40 000 гривень залишений без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди задоволений повністю, присуджено стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 10000 гривень.
Доля речових доказів вирішена згідно ст.100 КПК України.
Як встановив суд, приблизно о 23 годині 30 хвилин 3 березня 2015 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , раніше судимі за корисливі злочині, повторно, з корисливих спонукань, знаходились в автомобілі ВАЗ 2105, яким користувався ОСОБА_7 , проїжджаючи по вул. Соціалістичній в м. Харкові, звернули увагу на те, що біля будинку № 59 на вказаній вулиці стоїть автомобіль ВАЗ 21063, синього кольору, яким вони вирішили незаконно заволодіти.

З зазначеною метою, ОСОБА_7 підійшов до вказаного автомобіля, тоді як, ОСОБА_8 - став спостерігати за навколишньою обстановкою. ОСОБА_7 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, рукою відкрив вітрове скло з водійського боку, просунув руку до середини, та, відчинивши дверцята, сів до салону автомобіля, де, з`єднав під кермом дроти та запустив двигун, однак рушити з місця не вдалося, бо двигун автомобіля перестав працювати.

Після чого ОСОБА_7 підігнав автомобіль, яким він керував, та разом з ОСОБА_8 , за допомогою троса зачепили автомобіль ВАЗ 21063, що належить ОСОБА_11 , потім ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля ВАЗ 2105, а ОСОБА_8 за кермо вищевказаного автомобіля ВАЗ 21063 та таким способом потягнули його з місця стоянки.

У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за допомогою буксирування відтягнули автомобіль ВАЗ 21063 за адресою: АДРЕСА_3 , де сховали його на подвір`ї та у подальшому розібрали на запчастини, таким чином розпорядившись викраденим транспортним засобом на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 27 550 гривень.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України він вчинив самостійно і ОСОБА_7 до його скоєння непричетний, просить перекваліфікувати його дії на ч.1 ст.289 КК України;

- захисник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати і постановити новий вирок, яким виправдати його підзахисного у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Обгрунтовуючи зазначені клопотання захисник посилається на те, що ОСОБА_7 не знав про викрадення автомобіля ОСОБА_8 , він лише допоміг перегнати автомобіль до своєї рідні для проведення ремонту.
Вважаючи вирок суду безпідставним, захисник вказує на відсутність доказів винності ОСОБА_7 у скоєнні злочину, посилається на недопустимість наведеного у вироку суду доказу довідки оператора зв`язку «МТС Україна» про місцезнаходження належного його підзахисному мобільного телефона, що за висновком суду, перебував у місці скоєння злочину та транспортування викраденого транспортного засобу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційних скарг, вислухавши прокурора та потерпілого, що вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши зазначені доводи і матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, в апеляційних скаргах не заперечується висновок суду про скоєння вищезазначеного злочину ОСОБА_8 .

Згідно показань свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні, до нього додому біля 15 години 4 березня 2015 року приїхав його знайомий ОСОБА_7 , який продав йому двигун, генератор, радіатор, кришку багажника синього кольору, стартер та інші вузли і механізми до автомобіля ВАЗ 2106.

Через декілька годин, зазначені предмети були вилучені співробітниками міліції, як викрадені у власника вищезазначеного автомобіля.

Згідно протоколу огляду місця події від 18 березня 2015 року (а.с.100-107), за місцем проживання батька ОСОБА_7 у с. Катанське Великописарівського району Сумської області співробітниками міліції виявлено розібраний автомобіль ВАЗ 2106 синього кольору, на якому були відсутні вузли та деталі, раніше вилучені у свідка ОСОБА_13 .

Показаннями потерпілого ОСОБА_11 підтверджується, що в ніч з 3 на 4 березня 2015 року, невідомими був викрадений належний йому автомобіль ВАЗ 2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував біля під`їзду будинку АДРЕСА_4 , синього кольору, який в подальшому він бачив в будинку батька ОСОБА_7 в Сумській області, автомобіль був розібраний, були відсутні багато вузлів та деталей.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 про непричетність останнього до зазначеного злочину, окрім вищезазначених доказів, також спростовується наявними в матеріалах провадження, та наведеними у вироку доказами, яким районний суд дав належну і правильну оцінку.

Зокрема, дослідженою в судовому засіданні довідкою оператора мобільного зв`язку ПрАТ « МТС» підтверджується, що належний ОСОБА_7 мобільний телефон з номером НОМЕР_2 о 23 годині 33 хвилини 3 березня 2015 року, перебував в районі дії азимута ПДПЧ-6, по вул.Кандаурова 47, розташованого неподалік вул. Соціалістичної 59, де було скоєно вищезазначений злочин.

Після цього, послідовно абонент вищезазначеного номера мобільного зв`язку перебував:

-о 10 хвилині на першу 4 березня 2015 року в азимуті по вул.Тинякова 28 вм.Харкові;

-о 2 годині 12 хвилин- по азимуту вул..Клапцова 59 в м.Харкові;

-о 2 годині 32 хвилині по азимуту вул.Нариманова 1-ав м.Харкові;

-о 2 годині 53 хвилини по азимуту сел..Пісочин Харківського району;

-о 3 годині 19 хвилин по азимуту м.Люботина Харківського району;

-о 4 годині 43 хвилини- по азимуту смт.Старий Мерчик Валківського району;

-о 4 годині 56 хвилин по азимуту Великописарівського району Сумської області.

Зазначені обставини свідчать про перебування ОСОБА_7 під час угону автомобіля біля будинку потерпілого по АДРЕСА_4 , а потім послідовному пересуванні (переїзді) на територію Сумської області, як про це пояснив суду обвинувачений ОСОБА_14 , тому районний суд правильно визнав необґрунтованим твердження цього обвинуваченого про його перебування під час скоєння злочину за місцем проживання в м. Люботині Харківського району.

Не може бути підставою для скасування вироку твердження захисника про недопустимість як доказу, вищезазначеної довідки ПрАТ «ТС», оскільки саме за клопотанням прокурора, згідно вимог ст.333 КПК України було винесено судове доручення про витребування зазначеної довідки, тому колегія суддів вважає, що судом не були порушені будь-які вимоги КПК України щодо допустимості доказів по провадженню.

Твердження апелянтів про належність вищезазначеного номеру мобільного телефону ОСОБА_8 , а не ОСОБА_7 спростовується показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що саме ОСОБА_7 , якого він знав раніше, дзвонив йому з пропозицією купити деталі і вузли з автомобіля ВАЗ 2106.

Вирок суду містить системний аналіз доказів, які спростовують зазначені у апеляційних скаргах захисника і обвинуваченого ОСОБА_8 доводи про непричетність ОСОБА_7 до незаконного заволодіння транспортним засобом і свідчать про правильність кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.289 КК України.

При призначенні обвинуваченим покарання районним судом правильно призначено покарання позбавлення волі, оскільки кожен з них раніше судимий за скоєння умисних злочинів і знову вчинили тяжкий злочин.

Разом з тим, суд обґрунтовано врахував молодість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тому призначив кожному з них покарання ближче до мінімального розміру санкії ч.2 ст. 289 КК України.

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення будь-якої з апеляційних скарг, вважаючи вирок суду обґрунтованим і справедливим.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року, зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , строк попереднього ув`язнення з 5 березня 2015 року по 5 липня 2016 року включно, у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року, зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , строк попереднього ув`язнення з 5 березня 2015 року по 5 липня 2016 року включно, у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, які тримаються під вартою, у той же строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий

Судді