АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/78/16 Справа № 183/2631/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши 25 лютого 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0000729, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року,
встановила:
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпроаетровської області, громадянина України, не судимого,
- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи, про зміну місця проживання, а також періодично зявлятися для реєстрації.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не судимого,
- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи, про зміну місця проживання, а також періодично зявлятися для реєстрації.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 720 (сімсот двадцять) гривень, та в рахунок відшкодування моральних збитків 10 000 (десять тисяч) гривень.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 220 (двісті двадцять) гривень, та в рахунок відшкодування моральних збитків 10 000 (десять тисяч) гривень.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду, 02 березня 2015 р. близько 18-30 год. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 діючи умисно, відкрито, згідно попередньої змови із корисливих мотивів, знаходячись на другому поверсі під`їзду №1 буд. АДРЕСА_1 наблизилися ззаду до ОСОБА_11 та шляхом ривку відкрито заволодіпи її майном, а саме металевим візком синього кольору вартістю 250 грн., на якому знаходився поліетиленовий пакет із живими раками в кількості 20 кг, вартістю 120 грн. за 1 кг на загальну суму 2400 грн., поліетиленовий пакет із сушеною рибою в кількості 0,7 кг, вартістю 64 грн., електронними вагами фірми «Porrtole electronics», жовтого кольору, вартістю 190 грн., електронним кантером вартістю 35 грн. та дерев`яним розкладним стільцем, вартістю 120 грн., після чого з викраденим майном втекли, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши своїми діями матеріальну шкоду ОСОБА_11 на суму 3059 грн.
05 травня 2015 р. близько 17 год. 50 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Самарь» розташованого по вул. Комсомольській б. 29 м. Новомосковська, Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав сумку для відеокамери «Sony LCS-G1BP» вартістю 840 грн. в середині якої знаходились відеокамера марки «Sony HDR-AX2000E» вартістю 19974 грн. 50 коп., фільтр марки «Sony 72 mm» вартістю 239 грн. 20 коп., модуль пам`яті марки «DDR-111 8 Gb 1333 MHz Transcend JetRM+AM (JM1333KLH-8G) вартістю 389 грн. 90 коп., модуль пам`яті марки «DDR-1118Gb 1333 MHz Transcend JetRM+AM (JM1333KLH-8G) вартістю 389 грн. 90 коп., акумулятор марки «Sony NP-F970» вартістю 336 грн., радіосистема накамерна sonnheiser 135Р-63 вартістю 4655 грн., що належать ТОВ «ТРК «Самарь». Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ТОВ «ТРК «Самарь» матеріальну шкоду на суму 26824 грн. 50 коп.
В апеляції прокурор, не оскаржуючи доведеність вини обвинувачених та кваліфікацію їх дій, вказує на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості злочинів та особам обвинувачених, через його м`якість. Мотивує свою скаргу тим, що судом при призначенні покарання не було враховано позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка наголошувала на призначенні покарання у виді реального позбавлення волі. Крім того, на його думку, обвинуваченими не було відшкодовано завдані правопорушенням збитки. Також судом не враховано, що обвинувачені ведуть антисоціальний спосіб життя та не мають законних джерел прибутку.
Просить вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року, скасувати та постановити свій вирок, яким призначити:
ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, 1 (місяць) місяць;
ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
В іншій частині вирок просить залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, що містяться в апеляції, зіставивши їх з наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються матеріалами справи та в апеляції не оскаржуються.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України так само є правильною і в апеляції також не оскаржується.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинуваченого, не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особи обвинувачених, які у скоєному щиро розкаялись.
Твердження в апеляції, що суд безпідставно застосував ст.75 КК України та призначив покарання, яке не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених, мотивується тим, що скоєне кримінальне правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_11 відноситься до категорії тяжких, а також тим, що потерпіла просила призначити обвинуваченим покарання у виді реального позбавлення волі. Таке твердження належним чином не обґрунтоване в апеляції та не відповідає фактичним обставинам справи.
Нормою ст.75 КК України передбачено звільнення особи від відбування покарання з випробуванням за умови, якщо суд враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів справи та вироку, суд, приймаючи таке рішення, врахував тяжкість злочинів та послався на декілька обставин, зокрема, на те, що відсутні обставини обтяжуючи покарання, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 щиро розкаялися у вчиненому, повністю повернули викрадене майно власникові ТОВ «ТРК «Самарь» та частково потерпілій ОСОБА_11 , заявив про свою готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне та відшкодувати спричинені збитки потерпілій ОСОБА_11 , що свідчить про можливість їх виправлення без відбування покарання, але з покладанням на нього певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Твердження прокурора про те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ведуть антисоціальний спосіб життя та не мають законних джерел прибутку мають характер припущень, які нічим не підтверджуються, а тому не можуть бути враховані при призначенні покарання, а тим паче, при вирішенні питання про застосування умовного покарання з покладанням відповідних обов`язків.
Врахував суд і думку потерпілої, яка відповідно до журналів судового засідання дійсно в дебатах висловила побажання про призначення обвинуваченим покарання у виді реального позбавлення волі, проте упродовж судового розгляду мала претензії суто матеріального характеру, що було враховано судом у вироку та стягнуто з обвинувачених на корить потерпілої не тільки спричинені збитки, але й в рахунок відшкодування моральної шкоди по 10 000 гривень з кожного з обвинувачених.
Слід зазначити, що з моменту скоєння злочину минув достатній проміжок часу. За цей час ніяких порушень з боку обвинувачених не виявлено, належна поведінка яких підтверджує правильність рішення суду.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд на законних підставах прийняв рішення про застосування вимог ст.75 КК України та звільнив обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, належним чином вмотивувавши своє рішення. А тому, навіть з врахуванням доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що призначене судом покарання за своїм виглядом і розміром є необхідним для виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та попередження скоєння ними нових правопорушень.
Підстав для призначення більш суворого покарання, як про це ставиться питання в апеляції, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів -
постановила:
Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції - залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: