Справа № 405/7678/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.10.2016 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з вищезгаданим клопотанням в обґрунтування якого вказав, що 01 листопада 2014 року між ФГ «Зелений лан», головою якого є ОСОБА_4 , а також ФГ «Родючість», яке належить ОСОБА_5 було укладено договір про спільну діяльність, строком до 15 грудня 2015 року з можливістю його продовження за погодженням сторін.
Відповідно до умов вказаного договору сторони зобов`язалися шляхом об`єднання майна та зусиль спільно діяти в сфері вирощення врожаю на земельних ділянках належних фермерському господарству «Зелений лан», та в тому числі, земельній ділянці кадастровий номер :02:000:9010 розміром 35.0902 га., яка розташована на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області.
Вказана земельна ділянка, за своїм цільовим призначенням, використовувалась відповідно до договору оренди від 24.10.2003 року ОСОБА_4 та в подальшому останньому також надана в оренду 28.08.2008 року шляхом реєстрації в Держземагенстві Вільшанського району Кіровоградської області.
В зв`язку зі спливом терміну дії договору, та, з метою продовження використання земельної ділянки, ОСОБА_4 , в лютому 2013 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, проте не отримавши результатів розгляду вказаного звернення, 25 травня 2013 року, він повторно письмово рекомендованим листом звернувся до вказаної установи.
В зв`язку з тим, що на його адресу не надійшло відмови від продовження дії договору, на підставі ЗУ «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності», Постанови КМУ №77 від 27.01.10 р. «Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди» з урахуванням ЗУ «Про перелік документів дозвільного характеру», та відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» вказаний договір вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах.
За таких умов ОСОБА_4 продовжував користуватися вказаною земельною ділянкою, виконуючи свої обов`язки перед орендарем за попереднім договором оренди. З свого боку орендар у особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на протязі 2013, 2014 року та до липня 2015 року погоджувався з вказаними обставинами, не маючи будь-яких претензій до ОСОБА_4 , як орендатора, та останній вчасно сплачував передбачені договором оренди відповідні платежі.
Не зважаючи на те, що вказана земельна ділянка, відповідно до вимог чинного законодавства, як це передбачено ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України не була виділена ОСОБА_6 в натурі на підставі договору оренди чи державного акту на землю, останній вдався до протиправного заволодіння вирощеного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 врожай соняшнику на ній.
Так, 22.09.2015 близько 09:00 год., за спільним рішенням фермерських господарств «Зелений лан» та «Родючість», почався збір врожаю соняшнику з вказаного поля, комбайном «John Deere» під керуванням ОСОБА_7 , що збирав врожай в автомашини КАМАЗу із причепом та двох ЗІЛ-130, під керуванням водіїв ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповідно.
Проте ОСОБА_6 , діючи протиправно, з корисливих мотивів та із метою власної наживи, достовірно знаючи, що ним зазначена земельна ділянка йому не належить та ним не оброблялась, посіви не здійснювались, шляхом надання незаконних вказівок своїм синам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо протиправних дій відносно водіїв автомашин та комбайну, розуміючи, що його протиправні дії вчиняються очевидно, відкрито як злочин для інших осіб, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , примусив вищевказаних водіїв діяти за його вказівкою та спрямував автомашини КАМАЗ та два ЗІЛ-130, під керуванням водіїв ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були повністю завантажені зерном соняшника, до орендованих ним складів, що належать ТОВ АПК «Розкішне», та знаходяться по вул. Квітневій в с. Березова Балка, Вільшанського району, Кіровоградської області.
Після того як вантажні автомобілі під керуванням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зробили під психологічним примусом ОСОБА_6 по два вимушених вивантаження соняшнику, інші дії щодо протиправного заволодіння насіння соняшнику не вчинялось.
Згідно даних комбайнового комп`ютера «Джон Дір» яким здійснювалось збирання соняшнику було скошено 10 га. площі поля 35,0902 га., врожай якого, в розмірі 210 центнера було відкрито викрадено та привласнено ОСОБА_6 , оскільки відповідно довідки № 01-31/600/1 від 12.09.2016 управління агропромислового розвитку Вільшанської РДА середня врожайність соняшнику у 2015 році склала 21 центнер з гектара, відповідно було привласнено 21 тону.
В подальшому, незважаючи на заперечення власника врожаю ОСОБА_13 , якого було заблоковано у власному автомобілі, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, в період часу з 24 вересня 2015 року по 25 вересня 2015 року за участі невстановлених осіб та транспортних засобів зібрав врожай соняшнику в кількості 525 центнерів, що залишився на вищевказаному полі площею 35,09 Га., та за допомогою невстановлених слідством осіб та техніки вивіз його до складів ТОВ АПК «Розкішне», що знаходяться по вул. Квітневій в с. Березова Балка, Вільшанського району, Кіровоградської області.
З урахуванням викладеного та того, що впродовж 22 та 24 вересня 2015 року було фактично відкрито викрадено 73,5 тон насіння соняшника, середня вартість якого згідно довідки № 06.2-91/3638 від 15.09.2016 ГУ статистики у Кіровоградській області за цінами реалізації у вересні 2015 року по Вільшанському району склала 6579 грн., тобто протиправними діями ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі на суму 483 556, 5 грн.
16.09.2016 року щодо ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, яке вручено його сину ОСОБА_11 . 27.09.2016 року
Потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_14 заявлено цивільний позов з метою відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
З викладених підстав слідчий просить клопотання задовольнити.
Під час розгляду слідчим суддею клопотання - слідчий підтримав його повністю.
Вивчивши матеріали клопотання з урахуванням наданих слідчим пояснень, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 8 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частиною 4 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 від 30.09.2014 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.
16.09.2016 року щодо ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, яке вручено його сину ОСОБА_11 27.09.2016 року.
З наданої до матеріалів справи інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.08.2016 року ОСОБА_6 орендує земельну ділянку за кадастровим №:02:000:9010 загальною площею 35,0902 Га, строком на 49 років.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подано цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України до ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 на загальну суму 1059700,00 грн., та одночасно просять накласти арешт належне їм майно.
Враховуючи, що за приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, слідчий суддя дійшов висновку, що накладення арешту на посіви , що знаходять на земельній ділянці за кадастровим №:02:000:9010 загальною площею 35,0902 Га, які належать ОСОБА_6 , позбавить останнього можливості збору посіву, що в свою чергу незворотньо призведе до негативних наслідків у вигляді втрати врожаю, які суттєво позначаться на інтересах особи, яка здійснила посів такого зерна.
З протоколу огляду вказаної вище земельної ділянки вбачається, що вона засіяна посівами кукурудзи, яка на момент огляду перебуває в пожовклому стані.
Відтак, арешт врожаю (посівів) кукурудзи у конкретних умовах даної справи є на думку слідчого судді неприпустимим.
Разом тим, слідчим в клопотанні не вказано вартість майна, яке на його думку потрібно арештувати, а тому слідчий суддя позбавлений можливості встановити чи співрозмірний розмір заявленого цивільного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вартості майна, що необхідно арештувати.
Власником вказаної в клопотанні земельної ділянки є держава в особі Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області.
Оскільки в даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру лише ОСОБА_6 , тому відсутні підстави для накладення арешту на майно, яке йому не належить.
Враховуючи вищевикладене слідчий суддя вважає, що клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України,
ПОСТАНОВИВ :
В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1