ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/656/15-к
провадження № 1-кп/691/16/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

Городищенський районний суд Черкаської області в складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , а також потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, кримінальне провадження №0000171 від 06.04.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого 23.12.2014 року Городищенським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном три роки,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 , будучи 11.06.2014 року повідомлений СВ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.185 КК України (вирок суду від 23.12.2014р.), на шлях виправлення не став та знову скоїв кримінальне правопорушення, Так, в кінці листопада місяця 2014 року, в невстановлений досудовим слідством день, близько 11год. 40хв., перебуваючи в будинку своїх батьків, що розташований по АДРЕСА_1 , за місцем власної реєстрації, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно, керуючись корисливим мотивом, викрав належні ОСОБА_4 ноутбук «Compaq Armada E 500», вартістю 3400,00грн. з блоком живлення вартістю 210,00грн., чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3610,00грн., а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, в подальшому продавши та отримані кошти витратив на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з кваліфікуючою ознакою, повторно.

Укладення угоди про примирення було ініційоване потерпілим ОСОБА_4 , під час дослідження доказів, які характеризують особу обвинуваченого, при судовому розгляді матеріалів кримінального провадження за нормами ч.3 ст.349 КПК України.

21.06.2016 року, під час судового провадження, між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в порядку ст.468 КПК України, укладено угоду при примирення.

Із змісту угоди про примирення потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин і правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, та узгодили міру покарання, яку повинен понести обвинувачений за скоєне, а саме, у виді одного року позбавлення волі. Жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого, на час укладення угоди про примирення, потерпілий не має, та в подальшому не матиме, за умови, що обвинувачений бере на себе зобов`язання провернути ноутбук після відбуття призначеного покарання, протягом двадцяти днів.

Потерпілий ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті, пояснивши, що достовірно знаючи, про те, що ноутбук «Compaq Armada E 500» не є власністю його батьків, викрав останній у листопаді місяці, точної дати не пригадує, з блоком живлення, продав і кошти використав на власні потреби, та дав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди, як і на обов`язок повернути рівноцінне викраденому. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання.

З`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п.1 ч.1 ст.473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом (ч.5 ст.474 КПК України). Потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження даної мирової угоди, що визначені у п.2 ч.1 ст.473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для нього, як потерпілої сторони, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілим) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкції статті 185 ч.2 КК України, тобто, умови даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам діючого кримінального процесуального та матеріального законодавства.

Прокурор висловив думку, що при укладені угоди про примирення сторонами дотримані вимоги норм діючих КПК України і КК України, та просив угоду про примирення затвердити, призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, яке виконувати окремо від вироку Городищенського районного суду Черкаської області за 23.12.2014 року, відповідно до якого обвинуваченого ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді п`ять років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном три роки.

Відповідно до ст.12 КК України, злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 є злочином середньої тяжкості, та за нормами ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, чи інших осіб.

Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Домовленістю сторін угоди при узгодженні покарання, враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, за медичною допомогою не звертався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога, відповідно до довідок КЗ «Городищенське РТМО» не перебуває, є судимий.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 належить затвердити, з призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.11.2012р. №223-1679/0/4-12 Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод, п.20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015р. «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», якщо ж обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК України. Разом з тим, за абз.2 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003р. №7, коли особа, щодо якої було засноване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується.

Речовий доказ ноутбук «Compaq Armada E 500», який зданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , повернути за належність, звільнивши останнього від зберігальної розписки.

Цивільного позову не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 350, 369, 370, п.1 ч.1 ст. 468, ч.1, ч.3, ч.5 ст.469, ст.471, ч.1 ст.473, ст. ст. 474 476, ч.3 ст.394, п.1 ч.1 та п.1 ч.2 ст.395 КПК України, суд, -

засудив:

угоду, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , про примирення, від 21 червня 2016 року, затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 28.03.2016 року, з часу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати до строку відбутого покарання у виді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін - тримання під вартою.

Даний вирок та вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 23.12.2014 року, за яким ОСОБА_5 був засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном три роки, виконувати окремо.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор мають право звернутися до суду, який затвердив угоду з клопотанням про скасування вироку; умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речовий доказ ноутбук «Compaq Armada E 500» повернути ОСОБА_4 , звільнивши від зберігальної розписки.

Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення, виключно з підстав:

- призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди - обвинуваченим, його захисником;

- призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судоми вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу потерпілим;

- затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена прокурором.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити потерпілому, засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1