Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/429/16-к
Номер провадження 1-кп/540/47/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2016 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000066 від 26.02.2016р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого трактористом-машиністом ПП «Альфа-капітал», не військовозобов`язаного, не депутата, раніше судимого 27.10.2015р. Машівським районним судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч.2, 75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в :

згідно обвинувального акту від 10.03.2016, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, повторно, 23 лютого 2016 року близько 10.20 год., перебуваючи біля приміщення Машівського відділення ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» по вул. Леніна, 134 в смт Машівка Полтавської області, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, з корисливою метою, використовуючи довірливість потерпілої ОСОБА_4 , шляхом обману, який виразився в переконанні останньої, що предмет злочину, а саме грошові кошти в розмірі 1000 грн належать йому, так як через технічну несправність банкомату, належного «ПриватБанку», що розташований в смт Машівка, вул. Леніна, 112, Полтавської області, йому не було своєчасно видано кошти, заволодів грошовою сумою в розмірі 1000 грн, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

За таких обставин, дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Під час судового розгляду, 28 березня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про примирення, за умовами якої потерпіла, у зв`язку з тим, що обвинувачений компенсував матеріальну шкоду завдану злочином в розмірі 1000 грн, не має до нього жодних претензій в т.ч. матеріального та морального характеру, а останній у свою чергу зобов`язується негайно, після затвердження угоди судом, принести потерпілій офіційні вибачення за скоєні ним неправомірні дії.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

За таких обставин, сторони узгодили покарання обвинуваченому за ст. 190 ч.2 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Також сторони зазначили, що обізнані про правові наслідки укладення та затвердження угоди визначені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, що визначені ст. 476 КПК України, що відобразили в угоді та засвідчили своїми підписами.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується класифікується, як середньої тяжкості.

При цьому судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.1 КПК України, характер обвинувачення, інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди та погоджується на призначення узгодженого покарання.

В судовому засіданні обвинувачений зазначив, що фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності та він повністю визнає винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України і просить суд затвердити угоду. Той факт, що суд повинен призначити остаточне покарання з урахуванням вироку від 27.10.2015р. йому відомо.

Потерпіла просить суд затвердити угоду укладену між нею та обвинуваченим, оскільки вона укладена добровільно та вважає, що вона відповідає вимогам закону

Прокурор підтримала думку потерпілої та обвинуваченого, вважає, що угода відповідає вимогам закону та може бути затверджена судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом установлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права і свободи сторін.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення узгодженого покарання у виді штрафу, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той час, оскільки ОСОБА_5 27.10.2015р. був засуджений Машівським районним судом за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року обмеження волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, протягом якого вчинив вказаний злочин, а відтак покарання за даним вироком слід визначити із застосуванням ст. 71 КК України та принципу повного складання покарань за вказаним вироком Машівського районного суду і визначити остаточне покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі 850 грн.

Оскільки згідно ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу складенню з покаранням у виді обмеження волі не підлягає, а тому його слід виконувати самостійно.

Долю речового доказу, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України і вважає, що предмет злочину 420 грн, які зберігаються потерпілою ОСОБА_4 слід залишити їй, як власнику.

Процесуальні витрати відсутні.

В ході досудового розслідування до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном до 10 травня 2016 року, який суд вважає за необхідне залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

затвердити угоду про примирення укладену 28 березня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Машівського районного суду від 27.10.2015р. і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Згідно ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді домашнього арешту залишити без змін в термін до 10 травня 2016 року.

Строк відбування покарання у виді обмеження волі ОСОБА_5 рахувати після звернення вироку до виконання.

Речовий доказ у справі: 420 грн залишити потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: