Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/777/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 153 (118) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.08.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянула у закритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький кримінальне провадження № 0000544 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.07.2016 року.
Цією ухвалою обвинувальний акт щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красногвардійське Красногвардійського району АР Крим, українця, громадянина України, освіта неповна середня, проживав у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 153 КК України, повернуто прокурору Новомиргородського відділу Знам`янської місцевої прокуратури, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, для усунення виявлених порушень.
Кримінальне провадження розглянуто з участю:
- прокурора ОСОБА_10 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- підозрюваного ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

У апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 в суді першої інстанції, але в іншому складі суду.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом не наведено жодної правової підстави, передбаченої кримінальним процесуальним законом України для повернення прокурору обвинувального акту.
Так, апелянт не погоджується з твердженням суду, що обвинувальний акт містить недопустиму натуралізацію опису злочину, адже відповідно до п. 4 ст. 7 Закону України «Про доступ до судових рішень» у текстах судових рішень, відкритих для загального доступу відповідно до цього Закону, не можуть бути розголошені відомості, для забезпечення нерозголошення яких було прийнято рішення про розгляд справи в закритому судовому засіданні.

Крім того, суд першої інстанції не заслухав думки учасників процесу щодо можливого проведення судового розгляду у відкритому чи закритому судовому засіданні, що ставить під сумнів повноту проведення підготовчого судового засідання, адже відповідно до ч. 2 ст. 27 КПК України, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини у випадках, якщо розглядається справа про злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

На думку апелянта, суд першої інстанції в ухвалі необґрунтовано вказав, повернути обвинувальний акт для усунення порушень вимог КПК України, оскільки відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд в підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення лише щодо повернення обвинувального акту прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

Також, судом необґрунтовано прийнято рішення про повернення обвинувального акту прокурору Новомиргородського відділу Знам`янської місцевої прокуратури, оскільки у вказаному кримінальному провадженні прокурором Новомиргородського району 01.11.2014 року призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні, а тому суд повинен був визначити конкретного прокурора у вказаному кримінальному провадженні, якому повертається обвинувальний акт.

Крім того, 14.06.2016 року заступником прокурора Кіровоградської області винесено постанову про створення групи прокурорів у кримінальному провадженні у зв`язку зі зміною в структурі та штатному розписі прокуратури Кіровоградської області, яку надано суду під час підготовчого судового засідання.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, скасувати, ОСОБА_8 обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України ніяким чином не може перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на свідків, які в судовому засіданні підтверджували факт його побиття. Свідків в інкримінованому правопорушенні за ч. 3 ст. 153 КК України немає, а всі речові докази знаходяться на зберіганні. Так само і впливати на потерпілу ОСОБА_8 не може, так як потерпіла ОСОБА_11 проживає з матір`ю, яка опікується дитиною і може вжити заходів у разі ймовірної протиправної поведінки з боку обвинуваченого.

Крім того, ОСОБА_8 , який тримається під вартою є інвалідом III групи, при цьому в травні 2015 року мав бути черговий переогляд для підтвердження групи інвалідності, але станом на сьогодні обвинуваченого так і не доставили до медичного закладу для повторного огляду.

Ураховуючи викладене, роз`яснення постанови Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» № 14 від 19.12.2014 року згідно якого стан здоров`я обвинуваченого, необхідність стаціонарного лікування у зв`язку з тяжкими хронічними захворюваннями в багатьох випадках зумовлює необхідність зміни запобіжного заходу, апелянт просить змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 просить залишити її без задоволення.Свої доводи обґрунтовує тим, що потерпіла та її законний представник не заперечували проти призначення справи до розгляду, а це свідчить про зацікавленість ОСОБА_9 у тому щоб позбутися свого колишнього співмешканця, шляхом тиску на свою дитину та обмови ОСОБА_8 , у будь-який спосіб притягнути його до кримінальної відповідальності. Також в матеріалах кримінального провадження немає жодного доказу винуватості в інкримінованих ОСОБА_8 злочинах.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 153 КК України.
Ухвалою підготовчого судового засідання від 26.07.2016 року суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт містить недопустиму натуралізацію опису злочину, яка полягає у описі статевих контактів, що є образливим, а згідно роз`яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» № 5 від 30.05.2008 року, є підставою для повернення справи прокурору для складання нового обвинувального висновку.

Крім того, суд першої інстанції продовжив обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляції і просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження, а у задоволенні апеляційної скарги захисника просив відмовити. Заслухавши захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляції адвоката і заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляцій, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Отже, за змістом зазначеної норми кримінального процесуального закону України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України. Зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт в частині формулювання обвинувачення містить відверту натуралізацію подій, щодо статевого злочину стосовно потерпілої ОСОБА_11 , що є недопустимим, порушує її права та виключає публічне проголошення такого обвинувального акту в судовому засіданні.

Про порушення вимог кримінального процесуального закону України стосовно натуралізації опису злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 зазначили Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також Апеляційний суд Кіровоградської області в ухвалах відповідно від 12.04.2016 року та від 02.06.2016 року.
Колегії суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано послався на роз`яснення п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» №5 від 30.05.2008 року, згідно якого у випадку недопустимої натуралізації опису в обвинувальному висновку обставин вчиненого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, що унеможливлює його публічне оголошення, судам необхідно повертати справу прокурору для складання нового обвинувального висновку.

Отже, наведене порушення під час складання обвинувального акту, де формулювання обвинувачення містить відверту натуралізацію подій, щодо статевого злочину стосовно потерпілої ОСОБА_11 , є недопустимим та таким, що виключає проголошення обвинувального акту в судовому засіданні, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і повернув його прокурору для усунення порушень вимог КПК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора стосовно того, що суд першої інстанції не з`ясував думки учасників процесу щодо можливості проведення судового розгляду у відкритому чи закритому судовому, відповідно до вимог ст. 410 КПК України не є підставою для твердження про неповноту проведення підготовчого судового засідання, а також не є підставою для скасування ухвали підготовчого засідання суду.
Також безпідставними на переконання колегії суддів є доводи прокурора про необґрунтоване повернення обвинувального акту прокурору Новомиргородського відділу Знам`янської місцевої прокуратури, без визначення групи прокурорів з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування.
За таких обставин, чинним кримінальним процесуальним законом України визначено, що суд першої інстанції не вправі визначати конкретного прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні. Визначати прокурора у кримінальному провадженні є виключною компетенцією керівника відповідного органу прокуратури, і прокурор, який подав апеляцію зобов`язаний про це знати.
Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції прокурора.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, зміни чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення? які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Отже, із точного змісту ч. 3 ст. 315 КПК України слідує, що ухвала суду першої інстанції про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу щодо обвинуваченого в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.
Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 314 КПК України ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру може бути оскаржена в апеляційному порядку.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала підготовчого судового засідання суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, а тому доводи апеляції захисника ОСОБА_7 в цій частині, колегією суддів не досліджуються, так як виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Не знаходячи підстав для задоволення апеляцій прокурора і захисника ОСОБА_7 , колегія суддів ухвалу суду першої інстанції залишає без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.07.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000544 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 153 КК України повернуто прокурору Новомиргородського відділу Знам`янської місцевої прокуратури для усунення порушень вимог КПК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4