Справа № 729/132/16-к
1-кп/729/11/16 р.

В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2016 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
колегії суддів: головуючої - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
секретаря ОСОБА_8
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новий Биків Бобровицького району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , одруженого, маючого вищу освіту, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 грудня 2015 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, одягнувши на голову балаклаву з вирізами для очей та роту, маючи умисел на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, прибув до господарства розташованого по АДРЕСА_3 , де погрожуючи мисливською рушницею, вчинив розбійний напад на ОСОБА_5 , яка сприйняла дану погрозу як таку, що має реальний характер, дійсно може бути реалізована та є небезпечною для її життя та здоров`я, в подальшому незаконно проник до приміщення сараю, де з мисливської рушниці здійснив постріл в свиню, в подальшому перемістив тушу свині до автомобіля та зник з місця вчинення злочину, отримавши таким чином реальну можливість розпоряджатись цим майном на свій розсуд.
Органами досудового розслідування, після зміни обвинувачення, дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.3 ст. 187 КК України, як розбійний напад з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу поєднаний з проникненням у приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , який при встановленні порядку дослідження доказів від дачі показів та відповідей на запитання учасників провадження відмовився, а в подальшому погодився, винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.187 КК України не визнав, заявлений до нього цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди також не визнав та пояснив, що дійсно він за попередньою домовленістю з потерпілою ОСОБА_5 в кінці вересня 2015 року придбав у неї за 1400 гривень поросну свиню, яка не опоросилася і тоді він 19.12.2015 року по телефону домовився з потерпілою, що вона поверне йому половину коштів отриманих за свиню. Коли він 20.12.2015 року рано вранці приїхав до господарства ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_3 , то остання відмовилася повернути кошти, а сказала привезти свиню назад до неї тоді вона поверне всю суму. Він поїхав до свого господарства в с.Кобижча та забрав порося, щоб відвезти потерпілій. Коли він приїхав до господарства потерпілої на автомобілі Део Ланос 20.12.2015 року після обіду і зайшов у двір, то не виявив потерпілої вдома, будинок був зачинений на замок. На голові в нього була шапка натягнута низько на очі, а в руках палка. Потім він пішов до подвір`я сусідки ОСОБА_9 , з якою почав розмову і яка повідомила, що потерпіла кудись пішла через їх подвір`я, і що вона йому грошей за порося не поверне. Вже тоді ОСОБА_6 в кінці города побачив потерпілу ОСОБА_5 , але вона була дуже далеко і він з нею не спілкувався. Зрозумівши, що грошей ОСОБА_5 повертати не збирається, ОСОБА_6 сів у автомобіль та поїхав до с.Новий Биків, де невідомому чоловіку продав порося, яке знаходилось весь цей час в багажнику автомобіля, за 600 гривень. Після цього він приїхав до м.Бобровиця, де з наглядно знайомим йому чоловіком вживав спиртні напої. Після цього він попросив іншого чоловіка, щоб той довіз його до господарства знайомого ОСОБА_10 , що в м.Бобровиця по вул.Колгоспній. Коли він з іншим чоловіком приїхали на подвір`я до ОСОБА_10 і ОСОБА_6 вийшовши з автомобіля попрямував до будинку, то побачив як до подвір`я зайшли працівники поліції, які вдягнули на нього наручники та звинуватили у вчиненні розбою. Також ОСОБА_6 пояснив, що автомобіль у користування іншим особам без його присутності не передавав. Працівники міліції провели несанкціонований огляд автомобіля Ланос, власником якого він не є, а тільки керував ним, та вилучили речі з багажника без його участі. Ніякої зброї та балаклави в багажнику автомобіля він не перевозив. Також обвинувачений пояснив, що колись у його власності була рушниця, проте він її втратив у 2009 році.
На підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України сторона обвинувачення в судовому засіданні посилається на:
-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.12.2015 року, де ОСОБА_5 повідомила, що 20.12.2015 року близько 14 години 30 хвилин до її господарства приїхав ОСОБА_6 , який погрожував їй застосуванням зброї, а коли вона залишила господарство, то він зарізав свиню вагою близько 100 кг та викрав її;
-протокол огляду місця події від 20.12.2015 року та протокол проведення слідчого експерименту від 20.01.2016 року в с.Катеринівка, в яких потерпіла пояснювала, що 20.12.2015 року ОСОБА_6 близько 15 год приїхав до її господарства та зайшовши в двір в балаклаві та з рушницею, вимагав від неї гроші за свиню, а потім за її відсутності застрелив порося, що знаходилось в господарському сараї;
-висновок експерта № 17 від 12.01.16 року згідно якого, наданий на експертне дослідження пристрій з написом ТОЗ-63 є вогнепальною зброєю-двоствольною гладкоствольною мисливською рушницею 16 калібру моделі ТОЗ 63 № НОМЕР_1 , 1969 року випуску, рушниця в справному стані та придатна до стрільби. Гільза надана на дослідження відстріляна з правого стволу мисливської рушниці ТОЗ 63 № НОМЕР_1 ;
- висновки експерта проведених судово-імунологічних експертиз №1, №2 від 05 січня 2016 року, де зазначено, що в змиві вилученому з місця події, з господарського сараю, за адресою АДРЕСА_3 , знайдено кров свині. У змиві вилученому з багажного відділення автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з НОМЕР_2 , також знайдено кров свині.
Частиною 3 ст.187 КК України встановлено, що розбоєм є напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу або з погрозою застосування такого насильства поєднаний з проникненням у приміщення. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» роз`яснив, що під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо. З об`єктивної сторони розбій є нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Насильство при розбої застосовується як з метою заволодіння майном, так і з метою його утримання, а з суб`єктивної сторони розбій передбачає тільки прямий умисел. При цьому обов`язковою суб`єктивною ознакою є корисливий мотив.
Однак, в судовому засіданні не здобуто достатніх достовірних доказів того, що ОСОБА_6 вчинив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_5 з метою заволодіння її майном, поєднаним з насильством, небезпечним для її життя чи здоров`я або з погрозою застосування такого насильства поєднаний з проникненням у приміщення і стороною обвинувачення належними та допустимими доказами не було доведено факт такого нападу ОСОБА_6 на потерпілу ОСОБА_5 .
Так, твердження прокурора, відносно того, що ОСОБА_6 погрожував застосуванням до потерпілої ОСОБА_5 насильства небезпечного для життя чи здоров`я мисливською рушницею та його посилання на протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.12.2015 року, де ОСОБА_5 повідомила, що 20.12.2015 року близько 14 години 30 хвилин до її господарства приїхав ОСОБА_6 , який погрожував їй застосуванням зброї та викрав порося, спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема:
- детальними та послідовними показами потерпілої ОСОБА_5 наданими в судовому засіданні, якапояснила, що 20 грудня 2015 року, близько 14 години 30 хвилин, вона знаходилась на вулиці, біля сараю, та почула як під двір під`їхала машина темновишневого кольору з номером 8733, з якої вийшов чоловік у балаклаві та тримав у руках рушницю. Вона злякавшись його, та здогадуючись, що це був ОСОБА_6 , який придбав восени у неї свиноматку і яка не опоросилася та в кінці листопада 2015 року телефонував їй та в грубій формі вимагав повернути гроші, а в подальшому телефонував ще 19.12.2015 року ввечері з вимогою повернути кошти за свиноматку, погрожуючи підпалом, обійшла за сараєм, вийшла на вулицю, де стояв автомобіль темно-вишневого кольору з цифрами 8733 на номері, та побігла до сусідів. Цього ж дня, 20.12.2015 року, вранці, близько 06 години ранку, ОСОБА_6 приїздив до неї додому та вимагав гроші за свиноматку, він перебував в стані алкогольного сп`яніння, вибив двері в будинку та нічого не отримавши поїхав. 20.12.2015 року близько 14 год 30 хв, чоловік, який під`їхав до двору на автомобілі та зайшовши в двір в балаклаві і з рушницею, не помітив її, оскільки вона була біля сараю. Коли вона обійшовши за сараєм вийшла на вулицю і побігла до сусідів, то чоловік в балаклаві та з рушницею побачив її та почав щось кричати, по голосу потерпіла впевнилася, що то був дійсно ОСОБА_6 . Потім вона пішла до сусідів просити зателефонувати і почула сильний хлопок схожий на звук закриття капоту автомобіля, а коли повернулася приблизно через пів години, то ні чоловіка в балаклаві, ні автомобіля біля двору вже не було. Вона почала поратися по господарству та зайшовши в сарай виявила відсутність свині вагою близько 100 кг і калюжу крові;
- показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що будь-яких дій насильницького характеру, погроз позбавити життя чи заподіяти тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 обвинувачений не вчиняв та не висловлював;
-показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що вона проживає по сусідству з потерпілою ОСОБА_5 . Вона чула від людей, що 20 грудня 2015 року у ОСОБА_5 було викрадено порося. Свідок пояснювала, що через 2-3 дні після цього потерпіла приходила до неї та розповідала, що ОСОБА_6 приїздив до її домоволодіння та погрожуючи рушницею вимагав у неї гроші, проте вона втекла, а ОСОБА_6 застрелив порося, яке було в сараї. Свідок також вказала, що вона була запрошена в якості понятої при проведенні слідчого експерименту, який відбувався 20.12.2015 року в господарстві потерпілої АДРЕСА_3 . При цьому потерпіла пояснювала, що 20.12.2015 року перебуваючи на подвір`ї свого господарства, вона побачила як до її двору під`їхала машина та з неї зайшов у двір ОСОБА_6 , якого вона впізнала, хоча він перебував у балаклаві. Вона також пояснювала, що у руках ОСОБА_6 була рушниця і він ходив по двору, але самої її (потерпілої) він не бачив, оскільки вона спостерігала за ним ховаючись за кущем. Потім потерпіла вказала, що відчуваючи загрозу з боку ОСОБА_6 вона побігла через город. При цьому потерпіла не говорила, що ОСОБА_6 направляв в її бік рушницю та висловлював які-небудь погрози. При проведенні слідчого експерименту потерпіла не показувала дій, які вона вчиняла, а лише розказувала про них. Свідок підписала цей протокол та пішла додому.
-показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 20 грудня 2015 року близько 15 години він вийшов з будинку на подвір`я свого господарства, яке розташоване навпроти господарства потерпілої ОСОБА_5 , та побачив як ОСОБА_9 говорила з невідомим йому чоловіком (свідок вказав, що то був обвинувачений), який обпершись об палицю, розказував про те, як купив свиню у ОСОБА_5 і що вона повинна повернути гроші за неї. В цей час потерпіла ОСОБА_5 перебувала в кінці городу. Ніякої зброї в обвинуваченого не було, він не перебував в стані алкогольного сп`яніння і був без головного убору. Потім він зайшов до будинку і не бачив куди пішов ОСОБА_6 . ОСОБА_13 також пояснив, що будь-яких погрозливих слів та насильницьких дій з застосуванням зброї з боку обвинуваченого щодо потерпілої не чув та не бачив.
За результатами судового розгляду, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування, дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України як розбійний напад з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу поєднаний з проникненням у приміщення кваліфіковані невірно, оскільки як вбачається із показів самої потерпілої ОСОБА_5 прямого контакту із обвинуваченим не було, він не наставляв на неї рушницю і не погрожував їй ніяким чином, вона із-за сараю лише побачила як останній зайшов на її подвір`я в балаклаві та з рушницею і почала втікати. Вона лише здогадувалась, що ОСОБА_6 приїхав до неї, щоб забрати гроші за продане порося. Такі покази повністю узгоджуються із показами наданими в судовому засіданні свідком ОСОБА_9 , яка пояснювала, що ОСОБА_6 , приїхавши до господарства потерпілої та зайшовши до неї в двір, її не знайшов, а тому прийшов до ОСОБА_9 , так як та проживає по сусідству з ОСОБА_5 , і повідомив їй в розмові, що приїхав до ОСОБА_5 , щоб забрати гроші за порося як він з нею домовлявся. Свідок пояснювала, що під час цієї розмови потерпіла ОСОБА_5 була далеко від них в кінці городу і ОСОБА_6 не доганяв її та не висловлював в її адресу ніяких погроз. Крім того покази ОСОБА_5 повністю узгоджуються із показами свідка ОСОБА_13 , який також в судовому засіданні пояснював, що не чув від ОСОБА_6 ніяких погроз застосування насильства до потерпілої. При проведенні слідчого експерименту 20.01.2016 року в с.Катеринівка свідок ОСОБА_14 була також присутня і потерпіла ОСОБА_5 пояснювала, що саме вона побачила ОСОБА_6 , який зайшов до її двору та щось викрикував, проте він її не бачив, бо вона знаходилась за сараєм, який потім обійшла та побігла на через вулицю до господарства ОСОБА_9 . Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, того що ОСОБА_6 , приїхавши до потерпілої додому погрожував їй застосуванням насильства маючи на меті заволодіти її майном шляхом проникнення до приміщення, а тому в його діях відсутій склад кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Отже, дослідивши повно, всебічно та об`єктивно зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає первісне та змінене обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України не доведеним.
ОСОБА_6 не визнав своє вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України, проте у судовому засіданні знайшла своє підтвердження його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
-показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні показала, що 20 грудня 2015 року, близько 14 години 30 хвилин, вона знаходилась на вулиці, біля сараю, та побачила як під двір під`їхала машина темновишневого кольору з номером НОМЕР_3 , з якої вийшов чоловік у балаклаві та тримав у руках рушницю. Вона злякавшись його, та здогадуючись, що це був ОСОБА_6 , який придбав восени у неї свиноматку і яка не опоросилася та в кінці листопада 2015 року телефонував їй та в грубій формі вимагав повернути гроші, а в подальшому телефонував ще 19.12.2015 року ввечері з вимогою повернути кошти за свиноматку, погрожуючи підпалом, обійшла за сараєм, вийшла на вулицю, де стояв автомобіль темно-вишневого кольору з цифрами 8733 на номері, та побігла до сусідів. Цього ж дня, 20.12.2015 року, вранці, близько 06 години ранку, ОСОБА_6 приїздив до неї додому та вимагав гроші за свиноматку, він перебував в стані алкогольного сп`яніння, вибив двері в будинку та нічого не отримавши поїхав. 20.12.2015 року близько 14 год 30 хв, чоловік, який під`їхав до її двору на автомобілі та зайшовши в двір в балаклаві і з рушницею, не помітив її, оскільки вона була біля сараю. Тоді вона, обійшовши за сараєм, вийшла на вулицю та побігла до господарства сусідки ОСОБА_9 , вслід чоловік щось кричав і по голосу потерпіла впевнилася, що то був дійсно ОСОБА_6 . Потім вона пішла до інших сусідів через город ОСОБА_9 просити зателефонувати і почула сильний хлопок схожий на звук закриття капоту автомобіля, а коли повернулася приблизно через пів години, то ні ОСОБА_6 , ні автомобіля біля двору вже не було. Потерпіла почала поратися по господарству та зайшовши в сарай виявила відсутність свині вагою близько 100 кг і калюжу крові.
-показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що 20 грудня 2015 року вона близько 14 год 30 хв, перебуваючи на подвір`ї свого господарства, яке розташовано навпроти господарства потерпілої ОСОБА_5 , побачила чоловіка в балаклаві та з рушницею, який ходив навколо будинку потерпілої. В цей час потерпіла ОСОБА_5 в стривоженому стані прибігла через дорогу до її господарства та побігла далі в напрямку городу. За нею прийшов той чоловік в балаклаві та з рушницею, що був біля будинку потерпілої. Він зняв балаклаву і розповів їй, що він купував порося у ОСОБА_5 , але між ними виникли непорозуміння щодо грошей. В судовому засіданні свідок вказала, що говорила саме з обвинуваченим ОСОБА_6 , який пригостив її сигаретою та пішов, але вона не бачила куди. Також свідок вказала, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння. Будь-яких погрозливих слів та насильницьких дій з застосуванням зброї з боку обвинуваченого щодо потерпілої вона не чула та не бачила.
-показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 20 грудня 2015 року він вийшов з будинку на подвір`я свого господарства, яке розташовано навпроти господарства потерпілої ОСОБА_5 , та побачив як ОСОБА_9 говорила з невідомим йому чоловіком (свідок вказав, що то був обвинувачений), який обпершись об палицю, розказував про те, як купив свиню у ОСОБА_5 і що вона повинна повернути гроші за неї. Свідок ОСОБА_13 також пояснив, що він був запрошений в якості понятого при огляді місця події 20.12.2015 року в АДРЕСА_3 , проте при огляді сараю він слідів крові не бачив, оскільки там було темно і багато соломи на підлозі, як і не бачив як робили змиви слідів крові в сараї. Протокол огляду місця події від 20.12.2015 року підписував, але не читав його.
-показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що 20 грудня 2015 року, ввечері, вона перебувала у будинку, що розташований в АДРЕСА_4 , та побачила як до незагородженого подвір`я в`їхала машина темночервоного кольору, за кермом якої був ОСОБА_6 , а слідом за нею поліцейська машина. Працівники поліції попросили у неї дозволу на огляд автомобіля, який знаходився в дворі господарства власником якого вона є. При огляді автомобіля у багажнику працівники поліції виявили швайку, сокиру, рушницю, балаклаву та мішок з шкірою, нутрощами і головою поросяти чорного кольору, крім того в багажнику були сліди крові. ОСОБА_6 перебував в стривоженому стані та поводився неспокійно, говорив, що мішок з залишками поросяти не його.
-показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 20 грудня 2015 року, ввечері, він перебував на подвір`ї господарства, що розташоване в АДРЕСА_4 , та побачив ОСОБА_6 , який наближався до будинку від автомобіля темночервоного кольору, який знаходився на подвір`ї зазначеного господарства. ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, попросив його поїхати з ним до невідомої особи, щоб забрати м`ясо. В цей час на подвір`я зайшли працівники поліції, які попросили у його дружини ОСОБА_15 , як власника домоволодіння, дозволу на огляд автомобіля Део Ланос. На запитання працівника поліції про власника автомобіля, ОСОБА_6 відповів, що автомобіль належить йому та що у багажнику нічого немає. Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він при огляді автомобіля був в якості понятого. При огляді у багажнику автомобіля працівники поліції виявили швайку, рушницю, балаклаву, крім того в багажнику були сліди крові. Він також бачив мішок з шкірою і головою поросяти, який лежав на землі біля автомобіля.
-показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що у жовтні місяці 2015 року її син ОСОБА_6 придбав у потерпілої ОСОБА_5 свиню, яка не опоросилася і син по телефону повідомив ОСОБА_5 , що привезе свиню назад, а остання повинна повернути гроші сплачені за неї. 20.12.2015 року близько 11 години ОСОБА_6 , з її молодшим сином ОСОБА_17 , погрузили свиню в мішок, та поклавши в багажник автомобіля Део Ланос червоного кольору, ОСОБА_6 поїхав у невідомому напрямку і пізніше вона дізналася, що ОСОБА_6 затриманий.
-показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що у жовтні місяці 2015 року його брат ОСОБА_6 придбав у потерпілої ОСОБА_5 свиню, проте вирішив повернути її потерпілій. 20.12.2015 року близько 11 години він, перебуваючи вдома в с.Кобижча, допомагав ОСОБА_6 погрузити свиню в мішок. Вага свині була близько 40 кг. Потім, поклавши в багажник автомобіля Део Ланос червоного кольору мішок зі свинею, ОСОБА_6 поїхав відвозити її до потерпілої. Будь-якої зброї та балаклави у автомобілі ОСОБА_6 він не бачив. На голові ОСОБА_6 була лише спортивна шапка. Про подальші дії обвинуваченого йому не відомо.
-показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що вона була слідчим при розслідуванні кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3.ст.187 КК України. При проведенні слідчого експерименту 20.12.2015 року в господарстві потерпілої с. Катеринівка були запрошені поняті ОСОБА_12 та ОСОБА_19 в присутності яких було складено протокол проведення слідчого експерименту, який було прочитано вголос та підписано всіма присутніми. Зауважень та доповнень до протоколу не надходило. При проведенні огляду місця події 20.12.2015 року в господарстві ОСОБА_15 АДРЕСА_4 в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_20 нею було складено протокол, який було прочитано вголос та підписано всіма учасниками. Зазначення у протоколі огляду місця події прізвища слідчого ОСОБА_21 сталося випадково по причині відсутності у неї іменного бланку протоколу, але огляд місця події 20.12.2015 року у господарстві ОСОБА_15 проводила саме вона і підписала протокол також вона. При проведенні огляду автомобіля Део Ланос, яким керував ОСОБА_6 , в багажнику, було виявлено плями темно-бурого кольору схожі на кров, топор, балаклаву, швайку, пристрій схожий на рушницю, вогнегасник, запасне колесо. Виявлені предмети були вилучені, опечатані та передані на зберігання до Бобровицького ВП. Ці ж предмети були надані в подальшому на дослідження експерту. Також вона зазначила, що відсутність підпису слідчого ОСОБА_22 у протоколі огляду не тягне за собою незаконність цього документа, на що вказує сторона захисту, оскільки ОСОБА_22 був присутній при огляді місця події, хоча його участь у проведенні цієї слідчої дії не є обов`язковою, але був відкликаний в зв`язку з виконанням службових обов`язків. Крім того вона пояснила, що огляд місця події 20.12.2015 року в АДРЕСА_3 був проведений в присутності власника домоволодіння ОСОБА_5 та понятих ОСОБА_9 і ОСОБА_13 . Протокол складений в результаті огляду місця події був прочитаний вголос та підписаний всіма присутніми. Зауважень та доповнень до протоколу не надходило. Виявлені під час огляду в сараї господарства потерпілої сліди темно-бурого кольору схожі на кров, які знаходилися на соломі, що була на підлозі, та сліди фрагментів бігової доріжки протектора шин, з-під двору потерпілої, були вилучені та опечатані. Ці ж речі були надані в подальшому на дослідження експерту.
- протоколом огляду місця події від 20 грудня 2015 року та фототаблицею до нього, під час якого ОСОБА_5 пояснювала, що 20.12.2015 року близько 15 години до її господарства в АДРЕСА_3 коли її не було вдома, незаконно проник ОСОБА_6 та в сараї зарізав належну їй свиню, при цьому вказала на загородку де та знаходилася. При огляді даної загорожі було виявлено відсутність одного поросяти та на підлозі було виявлено п`ятна темно-бурого кольору схожі на кров. Під двором на грунтовій дорозі виявлено сліди фрагментів бігової доріжки протектора шин транспортного засобу, які було вилучено шляхом фотографування (а.с.165-170).
Посилання обвинуваченого на визнання протоколу огляду місця події від 20.12.2015 року недопустимим доказом з підстав порушення порядку його складання, предбаченого ст.ст.104,105,106 КПК України спростовуються показами наданими в судовому засіданні свідком ОСОБА_18 , яка пояснила, що при проведенні огляду місця події, а саме сараю господарства, що в АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_5 протокол огляду був оформлений згідно вимог чинного КПК. Крім того, як показали в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_18 в сараї було темно і на підлозі багато соломи, тому наявну там кров було погано видно. Твердження адвоката про те, що в протоколі огляду місця події від 20.12.2015 року в с.Катеринівка не зазначено про опечатування виявлених в сараї слідів крові спростовується висновком проведеної судово-імунологічної експертизи №1, згідно якої на дослідження було надано опечатаний пакет з відтиском печатки без пошкоджень з написом «змиви речовини темно-бурого кольору схожу на кров вилучено з господарського сараю ОСОБА_5 під час ОМП 20.12.15 в с.Катеринівка Бобровицького району сул.Жовтнева,18 (підпис ОСОБА_18 , поняті 1,2 (підписи), в якому при розкритті знаходився відрізок марлі просочений переривисто бурою речовиною (а.с143-144).
-протоколом огляду місця події від 20 грудня 2015 року в м.Бобровиця та фототаблицею до нього, під час якого на території двору будинку №2 по вулиці Колгоспна м.Бобровиця було виявлено автомобіль ДЕО ЛАНОС червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , при огляді багажника якого, в ньому знаходились металевий предмет схожий на мисливську рушницю двохствольну, з написом ТОЗ-63, у правому стволі якої знаходився предмет схожий на патрон; металевий предмет схожий на швайку; шерстяна балаклава чорно-коричневого кольору; дерев`яний топор та сліди темно-бурого кольору схожі на кров (а.с.159-164). Зазначені предмети були вилучені слідчим та опечатані і передані на зберігання до Бобровицького ВП, про що зазначено в протоколі огляду місця події від 20.12.2015 року та, що пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 .
Посилання обвинуваченого на те, що огляд автомобіля було проведено без ухвали слідчого судді та без його участі є безпідставним, оскільки чинними норми діючого КПК України, зокрема ст. 237, не передбачено проведення огляду транспортного засобу виключно за обов`язкової наявності ухвали слідчого судді для огляду автомобіля та обов`язкової участі у огляді речей підозрюваного. Разом з тим, пояснення адвоката ОСОБА_7 про те, що в протоколі огляду місця події від 20 грудня 2015 року не зазначено про виявлення та вилучення рештків свині, спростовується показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , а також показами свідка ОСОБА_18 . Твердження адвоката про те, що в протоколі огляду місця події від 20.12.2015 року в м.Бобровиця не зазначено про опечатування виявлених в багажнику автомобіля слідів крові спростовується висновком проведеної судово-імунологічної експертизи №2, згідно якої на дослідження було надано опечатаний пакет з відтисками печатки без пошкоджень з написом «змиви речовини темно-бурого кольору взятий з багажного відділення автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_2 під час ОМП 20.12.2015 в м.Бобровиця по вулиці Колгоспна 2/2 (підпис ОСОБА_18 , поняті 1,2 (підписи)», в якому при розкритті знаходився відрізок марлі просочений бурою речовиною (а.с.140-141). Враховуючи це підстав для визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 20.12.2015 року в м.Бобровиця колегія суддів не вбачає;
-актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №107 від 20.12.2015 року ОСОБА_6 , згідно якого обстеження ОСОБА_6 щодо вживання алкогольних напоїв було проведено 20.12.2015 року о 21 год 45 хвилин і встановлено, що останній перебував в стані алкогольного сп`ягніння (а.с.178);
-висновками експерта проведених судово-психіатричних експертиз №№36,37 від 19 січня 2016 року, відповідно до яких у ОСОБА_6 має місце емоційно-нестабільний розлад особистості, але він був здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується та має місце вживання алкоголю без синдрому залежності (а.с.145-151).
Зважаючи на це підстав для часткового визнання недопустимими доказами показів потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 щодо перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння під час його перебування 20.12.2015 року о 14.30 год в с.Катеринівка, про що зазначає обвинувачений, не встановлено, оскільки в судовому засіданні стороною захисту не надано переконливих доказів того, що обвинувачений 20.12.2015 року о 14.30 год перебував у тверезому стані.
-висновками експерта судово-імунологічних експертиз №1, №2 від 05 січня 2016 року, де зазначено, що в змиві вилученому з місця події, з господарського сараю, за адресою АДРЕСА_3 , знайдено кров свині. У змиві вилученому з багажного відділення автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з НОМЕР_2 , також знайдено кров свині (а.с.140-144).
Твердження адвоката про те, що при проведенні судово-імунологічних експертиз №1, №2 05 січня 2016 року експертом застосовувались реактиви з простроченим терміном придатності, а також те, що висновками не встановлено, що змиви крові, які вилучені з місця події, з господарського сараю, за адресою с.Катеринівка вул.Жовтнева,18 та змиви вилучені з багажного відділення автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з НОМЕР_2 є кров`ю однієї і тієї ж свині, а тому зазначені висновки повинні бути визнані недопустимими доказами, спростовуються показами в судовому засіданні самого обвинуваченого та свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_16 , які пояснювали, що до багажника автомобіля в с.Кобижча було погружено живу свиню, яку обвинувачений в подальшому продав в с.Новий Биків. При цьому, як випливає з пояснень обвинуваченого, автомобіль Део Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у користування іншої особи без його присутності він не передавав. Крім того, адвокатом не доведено, що при відкритті матеріалів кримінального провадження він був позбавлений можливості заявити клопотання в зв`язку з проведеними судово-імунологічними експертизами. При розгляді кримінального провадження судом адвокат також ніяких клопотань щодо проведення таких експертиз не зявляв. Отже, підстав для визнання висновків експерта за результатами проведених по кримінальному провадженню судово-імунологічних експертиз №1, №2 від 05 січня 2016 рокунедопустимими доказами колегією суддів не встановлено.
Посилання адвоката на визнання зазначеного висновку експерта недопустимим доказом з огляду на вимоги ст.86 КПК України колегією суддів не може бути взято до уваги, оскільки вони спростовуються показами свідка ОСОБА_23 в судовому засіданні, яка пояснила, що на експертизу було надано саме пристрій ТОЗ 63 схожий на рушницю, який було вилучено з багажника автомобіля Део Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_2 , при проведенні його огляду 20.12.2015 року в АДРЕСА_4 та в опечатаному вигляді надано для експертного дослідження і вона не є компетентною у встановленні виду такого пристрою, це є компетенцією експерта. Прокурором в судовому засіданні також було спростовано твердження адвоката про некомпетентність експерта ОСОБА_24 у проведенні експертизи зброї, оскільки згідно реєстру атестованих експертів експерт ОСОБА_24 є атестованим експертом і має кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз зброї та боєприпасів.
В судовому засіданні був оглянутий речовий доказ рушниця ТОЗ 63 і, як вказав обвинувачений вона схожа на ту, яка була втрачена ним у 2009 році. Проте, в судовому засіданні не встановлено підстав, які б давали можливість колегії суддів зробити висновок, що вказана рушниця була підкинута працівниками поліції до автомобіля Део Ланос, яким керував обвинувачений ОСОБА_6 . При огляді речового доказу балаклави, яка була опечатана у спецпакет з підписами слідчого ОСОБА_18 та понятих з зазначенням адреси вул.Жовтнева,18, суд погоджується із твердженням сторони захисту щодо визнання недопустимим цього речового доказу, оскільки такий доказ не узгоджується з іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом огляду місця події від 20.12.2015 року в м.Бобровиця, згідно якого балаклава була вилучена під час огляду багажника автомобіля Део Ланос за адресою вул..Колгоспна, 2/2, що було також підтверджено свідком ОСОБА_18 в судовому засіданні.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України підтверджується також даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 20 січня 2016 року в с.Катеринівка за участю потерпілої ОСОБА_5 та фототаблицею до нього, під час якого вона розповіла та показала при яких обставинах та, як саме до неї 20.12.2015 року близько 14 год 30 хв приїхав ОСОБА_6 . Пояснювала, що ОСОБА_6 зайшов на її подвір`я в балаклаві і вона побачивши його втекла. Присутня при цьому свідок ОСОБА_9 пояснювала, що чоловік в балаклаві і з рушницею приходив і до її подвір`я, а потім пішов до сараю ОСОБА_5 , де застрелив порося та, витягнувши його за ноги з двору, поклав до багажника автомобіля і поїхав. За такими його діями вона спостерігала з вікна свого будинку (а.с.152-158).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надавала покази і пояснювала, що в зв`язку зі спливом тривалого часу вона можливо не пам`ятає всіх обставин, але в судовому засіданні підтвердила, що зі змістом протоколу слідчого експерименту від 20 січня 2016 року погодилась і дійсно підписала його. Суд оцінює докази у їх сукупності і тому колегія суддів приходить до висновку, що протокол слідчого експерименту від 20 січня 2016 року повністю узгоджується з наданими в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_9 . Такий висновок колегії суддів узгоджується з практикою ЄСПЛ, викладеною зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2013 року у справі «Рудніченко проти України» та у рішенні від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», де у п.1 цього рішення ЄСПЛ підтвердив свою правову позицію, відповідно до якої «усі свідчення, зазвичай, повинні надаватися під час відкритих засідань за присутності обвинуваченого з метою забезпечення змагальності процесу. Існують винятки з цього принципу, але вони не повинні порушувати права захисту. За певних обставин може виявитися необхідним звернення до свідчень, наданих на етапі слідства. Якщо обвинуваченому було надано адекватну та належну можливість оскаржити такі свідчення чи то під час їх надання, чи то на більш пізній стадії, їх включення до доказової бази саме по собі не становитиме порушення пункту 1 та п.п. d п.3 ст.6 Конвенції. Проте засудження обвинуваченого не повинно базуватися виключно або значною мірою на свідченнях, які він не міг оскаржити (пункти 38-40 рішення від 24.04.2008 року у справі «Жогло проти України». До протоколу слідчого експерименту від 20 січня 2016 року та інших матеріалів кримінального провадження обвинуваченому та його захиснику слідчим було надано доступ, що підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування (а.с.189), при цьому будь-яких зауважень, доповнень клопотань від сторони захисту не надходило. Тому враховуючи позицію ЄСПЛ у колегії суддів відсутні підстави сумніватись у правдивості показів свідка ОСОБА_9 , оскільки її покази не протирічать показам самої потерпілої та протоколу слідчого експерименту від 20 січня 2016 року, який був складений в присутності свідка ОСОБА_9 , що вона підтвердила в судовому засіданні, через невеликий проміжок часу після скоєння кримінального правопорушення. Будь-яких даних про те, що свідок ОСОБА_9 , зацікавлена у розгляді кримінального провадження на користь потерпілої чи з будь-яких підстав залежна від неї або мала б підстави обмовити обвинуваченого, у судовому засіданні не виявлено, оскільки під час судового розгляду було встановлено, що до цього даний свідок не була знайома з обвинуваченим. Разом з тим, з вищезазначених міркувань, колегія суддів виходить при оцінці показів свідка ОСОБА_13 та протоколу огляду місця події від 20.12.2015 року с.Катеринівка, які також повністю узгоджуються між собою, так як свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердив свою участь у огляді місця події с.Катеринівка та погодився зі змістом протоколу від 20.12.2015 року, який було прочитано слідчим вголос і який ним підписано. Таким чином вищезазначені докази є належними та допустимими, які судом приймаються до уваги при розгляді даного кримінального провадження.
Приходячи до висновку, що в діях ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів враховує як покази потерпілої, яка в судовому засіданні пояснювала, що ОСОБА_6 викрадав порося із сараю за її відсутності, так і протокол слідчого експерименту від 20.01.2016 року та покази свідка ОСОБА_9 з яких випливає, що ОСОБА_6 пішов до сараю господарства потерпілої після того як поговорив зі свідком ОСОБА_9 у її дворі і свідок зайшла до свого будинку, а ОСОБА_6 , повернувшись із подвір`я ОСОБА_9 , вважаючи, що його дії є непомітними (таємними) для сторонніх осіб, проник до сараю потерпілої звідки викрав порося.
Згідно довідки управління агропромислового розвитку Носівської райдержадміністрації від 09.02.2016 року в грудні місяці 2015 року закупівельна ціна 1 кг свинини становила 30-32 гривень.
Отже, у своїй сукупності вищезазначені докази спростовують показання обвинуваченого, його доводи у судовому засіданні щодо того, що він не вчиняв крадіжки належного потерпілій майна та повністю підтверджують наявність в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Таким чином, оцінивши зібраніпо кримінальному провадженню докази в їх сукупності, колегія суддів вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України при викладених у вироку обставинах, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_6 , необхідно перекваліфікувати з ч.3 ст.187 КК України (розбій поєднаний з проникненням у приміщення) на ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, поєднана з проникненням у приміщення.
В ст. 185 ч 3 КК України під приміщенням - розуміється різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей чи матеріальних цінностей (гараж, інша будівля господарського призначення, яка відокремлена від житлових будівель, тощо), а тому дії обвинуваченого слід кваліфікувати як проникнення у приміщення. Як витікає із матеріалів кримінального провадження обвинувачений майно потерпілої викрав із господарської прибудови, сараю.
В судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2015 року близько 15 години ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, проник до сараю господарства, яке належить ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав порося в`єтнамської породи вагою близько 100 кг, вартістю 30 грн. за 1 кг, на загальну суму 3000 гривень, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на суму 3000 гривень. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.185 КК України.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання належить виходити із вимог ст. ст. 65-67 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання зі змінами та доповненнями, згідно якої призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, керуючись при цьому принципами законності, справедливості, обгрунтованості і індивідуалізації покарання та призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує його вік, сімейний стан, наявність у нього двох малолітніх дітей, громадську небезпеку скоєного кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, яке є тяжким, його характер, особу обвинуваченого, який в скоєному не розкаявся, раніше не судимий, є пенсіонером, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з негативної сторони.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає наявність у нього двох малолітніх дітей та стан здоров"я одного з них.
Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, що на думку суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілої.
Заявлений потерпілою ОСОБА_5 , цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4000 гривень та моральної шкоди в сумі 5000 гривень підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно з п.п. 6,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 25.01.2001 року «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", слідує що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, виваженості та справедливості.
Потерпіла моральну шкоду обґрунтовує тим, що у звязку із викраденням належного їй поросяти ОСОБА_6 вона перебуває в стресовому стані, втратила нормальні життєві зв`язки.
Судом встановлено, що умисними діями обвинуваченого потерпілій заподіяна моральна шкода, проте, оскільки позивачем в судовому засіданні не надано будь-яких доказів, на підтвердження своїх вимог, то суд, враховуючи глибину та тривалість перенесених потерпілою страждань, ступінь вини обвинуваченого, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що відшкодуванню потерпілій підлягає моральна шкода в сумі 500 гривень.
На підтвердження факту та розміру завданої майнової шкоди в результаті вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, а саме пошкодження дверей у будинку ОСОБА_5 , в ході судового розгляду потерпілою належних та допустимих доказів не надано. На підтвердження вартості викраденого поросяти надано довідку управління агропромислового розвитку Носівської райдержадміністрації від 09.02.2016 року, згідно якої в грудні місяці 2015 року закупівельна ціна 1 кг свинини становила 30-32 гривень. Як встановлено в судовому засіданні, вага викраденого поросяти близько 100 кг, отже саме сума у 3000 гривень підлягає стягненню з обвинуваченого.
Ухвалою слідчого судді від 05 лютого 2016 року було накладено арешт на автомобіль DAEEWOO LANOS, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який було вилучено в ході огляду господарства в м.Бобровиця вул.Колгоспна,2/2. В судовому засіданні було встановлено, що власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_25 . Обвинуваченому не призначається покарання у виді конфіскації майна, а тому накладений на автомобіль арешт слід скасувати.
Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання про речові докази слід вирішити, відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити попередню, тримання під вартою у Чернігівському слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області, а строк утримання під вартою, з 22.12.2015 року, зарахувати в строк відбуття покарання, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України термін попереднього ув`язнення з 22 грудня 2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3000 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 гривень.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави за проведення експертиз 1718, 64 гривень.
Арешт, накладений на автомобіль DAEEWOO LANOS, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 - скасувати.
Речові докази: двоствольну гладкоствольною мисливську рушницю 16 калібру моделі ТОЗ 63 № НОМЕР_1 , 1969 року випуску, яка зберігається в кімнаті зберігання зброї та боєприпасів Бобровицького ВП Ніжинського ГУНП в Чернігівській області передати в дохід держави;
- гільзу поміщену до спецпакету з №1364891, ніж та сокиру, які поміщені до пакету встановленого зразка експертної служби МВС України з №3283295, два залишки змиву поміщені до саморобних паперових конвертів опечатані печаткою «Відділення судово-медичної імунології», фотографії зі слідами фрагментів бігової доріжки протектора шини (шин) поміщені до пакету з №1779298, балаклаву шерстяну чорно- коричневого кольору, яка поміщена до спец пакету з №2229663, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Бобровицького ВП Ніжинського ГУНП в Чернігівській області знищити;
- чорний гаманець, портмоне, пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 видане на ім`я ОСОБА_25 АДРЕСА_5 на автомобіль DAЕWOO LANOS реєстраційний номер НОМЕР_7 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_8 , що поміщено до спецпакету № 2229629, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Бобровицького ВП Ніжинського ГУНП в Чернігівській області повернути законному володільцю;
- компресор, запасне колесо, червону сумку з аптечкою, вогнегасник, домкрат, трос жовтого кольору, що зберігаються в багажнику автомобіля DAЕWOO LANOS реєстраційний номер НОМЕР_7 - повернути законному володільцю.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Бобровицький районний суд Чернігівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді (підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3