УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/2272/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 122 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
та в його інтересах захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , прокурора, на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 10 березня 2016 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не судимого,-
засуджено за ст. 122 ч.1 КК України - на 3 (три) роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 8 місяців.
На підставі п.п. 2-4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , не обирався.
Згідно змісту вироку суду, 07 березня 2015 року близько 17 години ОСОБА_8 , знаходячись поблизу магазину «Магазинчик» по вул. Незалежності 1-А в с. Дениші Житомирського району, під час сварки з ОСОБА_7 , яка виникла на грунті існуючих особистих неприязних відносин, наніс йому один удар кулаком в область правої частини обличчя, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми правої половини обличчя у вигляді масивного синця в правій навколо орбітальній ділянці, тотального крововиливу під кон`юнктиву правого ока, перелому нижнього краю правої очниці та забійної поверхневої рани внутрішньої поверхні правої щоки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 та в його інтересах захисник ОСОБА_9 просять вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 10 березня 2016 року скасувати, а кримінальне провадження закрити за недоведеністю вини особи та відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянти посилаються на те, що вирок Житомирського районного суду Житомирської області підлягає скасуванню, в зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
На думку апелянтів, обвинувальний вирок відносно ОСОБА_8 винесено судом в порушення вимог ст. 370 КПК України, якою передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Апелянти зазначають, що суд у вироку на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 послався на покази потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Судом взято до уваги лише обвинувальні покази потерпілого та свідків, які є недостовірними, про що свідчать розбіжності в них.
Не надано судом аналізу у вироку слідчим експериментам, які були проведені з потерпілим та свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в ході досудового слідства, а саме в яку стіну оперся потерпілий після втрати ним свідомості після отримання ударів від ОСОБА_8 , як стверджує свідок ОСОБА_11 , чому розбіжності в показах даних суду 26.08.2015 року і слідчих експериментах, а саме місце знаходження свідків під час конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Не взято також судом до уваги покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , посилаючись на те, що свідки не могли бачити тілесні ушкодження на потерпілому ОСОБА_7 07.03.2015 року, оскільки була темна пора доби на вулиці за декілька метрів та відсутність у свідків у свідків належної медичної освіти.
Безпідставно судом не взято до уваги доводи захисту, що висновки судово-медичної експертизи № 483 спростовують отримання ОСОБА_7 тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості саме 07.03.2015 року і той факт, що зазначені тілесні ушкодження виявлені у потерпілого ОСОБА_7 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Житомирського районного суду від 10.03.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_8 скасувати. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що враховуючи поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочину, який жодного разу не намагався примиритися з потерпілими, відшкодувати витрати на його лікування, категоричне не визнання ним вини з метою уникнення кримінальної відповідальності, не зважаючи на наявні в сукупності докази, які підтверджують його винуватість, достатні підстави для призначення основного покарання у виді обмеження волі ОСОБА_8 були відсутні.
Вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_8 у виді трьох років обмеження волі та звільнення його на підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку один рік вісім місяців є явно не справедливим через м`якість, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 407, ч.2 ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання.
Заслухавши доповідача по справі, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених мотивів, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених мотивів, обговоривши доводи апеляцій та вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , в його інтересах захисника ОСОБА_9 та прокурора, не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на сукупності зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах: показах потерпілого ОСОБА_7 , показах свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , даними виписки із медичної карти амбулаторно хворого від 09.03.2015 року № 100, висновками судово-медичної експертизи від 11.03.2015 року № 483, судово-медичної експертизи від 20.03.2015 року № 584, судово-медичної експертизи від 24.03.2015 року № 604, згідно яких, дійсно 07 березня 2015 року близько 17 години ОСОБА_8 , знаходячись поблизу магазину «Магазинчик» по вул. Незалежності 1-А в с. Дениші Житомирського району, під час сварки з ОСОБА_7 , наніс йому один удар кулаком в область правої частини обличчя, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми правої половини обличчя у вигляді масивного синця в правій навколо орбітальній ділянці, тотального крововиливу під кон`юнктиву правого ока, перелому нижнього краю правої очниці та забійної поверхневої рани внутрішньої поверхні правої щоки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.
Вирок суду 1-ї інстанції ґрунтується на перевірених доказах під час досудового так і судового слідства, яким суд надав вірну юридичну оцінку, правильно кваліфікувавши протиправні дії ОСОБА_8 за ч.1 ст. 122 КК України.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , викладені в апеляційній скарзі про те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки мала місце неповнота судового розгляду, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудовим слідством зібрано достатньо переконливих доказів, які, у свою чергу, були повно і всебічно досліджені судом першої інстанції. Зазначеним доказам надана правильна оцінка та вірно встановлені фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 правопорушення.
Як убачається з наданих та досліджених судом доказів, потерпілий ОСОБА_7 показав, що він є директором державного підприємства «Тригірське мисливське господарство». 07.03.2015 року після 17 години він перебував у магазині в с. Дениші разом із своїми підлеглими єгерями ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , куди заїхали попити кави. В магазині вони зустріли Ваната із Лопотинцем, яких раніше затримував за браконьєрство. ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння та запропонував ОСОБА_7 вийти на вулицю поговорити, на що той погодився. На вулиці між ним та ОСОБА_8 виникла сварка з приводу полювання, в ході якої ОСОБА_8 вибив з руки потерпілого стакан з кавою та наніс йому один удар кулаком в обличчя. Пам`ятає, що в нього на обличчі була кров і хтось давав йому рушника.
Згодом, потерпілий ОСОБА_7 09.03.2015 року звернувся до лікаря з приводу отриманих тілесних ушкоджень, від госпіталізації відмовився, однак у подальшому, у зв`язку із значним погіршенням стану здоров`я, потерпілий проходив стаціонарне лікування з 16 по 25 березня 2015 року.
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 7 березня він разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_11 перебували після роботи біля 17 години в магазині в с. Дениші. До них при виході з магазину підійшов ОСОБА_8 та запропонував вийти на вулицю порозмовляти. Тоді всі вийшли на вулицю, ОСОБА_8 із потерпілим відійшли в бік, про щось розмовляли між собою. Бачив, як ОСОБА_8 вибив каву з рук ОСОБА_7 та наніс йому один удар кулаком в обличчя, внаслідок чого в потерпілого з носа пішла кров. Тоді він втрутився в конфлікт, який згодом було припинено. Після конфлікту потерпілий ОСОБА_7 поїхав додому.
Також свідок ОСОБА_11 пояснив, що 07.03.2015 року близько 18 години після роботи вони із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 перебували у магазині в с. Дениші. Біля магазину до них підійшов ОСОБА_8 та запропонував ОСОБА_7 відійти поговорити. ОСОБА_8 з ОСОБА_7 відійшли у бік від входу до магазину, де ОСОБА_8 вибив у ОСОБА_7 з рук каву та наніс потерпілому два удари кулаком в обличчя. Від нанесених ударів потерпілий присів, на обличчі в нього була кров. Свідок бачив як, з метою припинення конфлікту, втрутився ОСОБА_10 .. Швидку допомогу для потерпілого не викликали.
Вищенаведені покази свідків узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 483 від 11.03.2015 року, згідно якої дійсно, 07 березня 2015 року близько 17 години ОСОБА_8 , знаходячись поблизу магазину «Магазинчик» по вул. Незалежності 1-А в с. Дениші Житомирського району, під час сварки з ОСОБА_7 , яка виникла на грунті існуючих особистих неприязних відносин, умисно наніс йому один удар кулаком у праву частину обличчя, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми правої половини обличчя, масивного синця в правій навколо орбітальній ділянці, тотального крововиливу під кон`юнктиву правого ока, перелому нижнього краю правої очниці та забійної поверхневої рани внутрішньої поверхні правої щоки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 про те, що висновки судово-медичної експертизи № 483 та № 584 спростовують отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості саме 07.03.2015 року, оскільки 09.03.2015 року при обстеженні потерпілого у нього не виявлено будь-яких кістково-травматичних змін, є необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового слідства в суді першої інстанції було допитано експерта, який показав, що проведене 09.03.2015 року ОСОБА_7 рентгенологічне дослідження було низької якості та не дозволяло виявити тілесні ушкодження такого характеру, у зв`язку з чим 11.03.2015 року було проведено додаткове рентгенологічне дослідження пазух носа, під час якого у ОСОБА_7 виявлено перелом нижньоочного краю справа (переривання його лінії в ділянці носового відростку верхньощелепної кістки). Дане тілесне ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. При цьому така тривалість визначається не тривалістю лікування, а саме тривалістю відновлення здоров`я потерпілої особи до нормального стану. Така відновлення може тривати після виписки хворого певний період часу. Виявлення спричиненого потерпілому ОСОБА_7 тілесного ушкодження саме 11.03.2015 року не виключає його спричинення 07.03.2015 року.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 584 від 20.03.2015 року у ОСОБА_7 була виявлена закрита тупа травма правої половини обличчя, яка могла утворитися внаслідок нанесення удару кулаком в праву половину обличчя ( а.п. 52).
Крім того, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 604 від 24.03.2015 року, встановлено, що, виходячи з характеру виявлених у ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, з врахуванням відсутності ушкодження цілісності шкірних покровів виличної ділянки, утворення таких тілесних ушкоджень при падінні на асфальтобетон можна виключити ( а.п. 54).
У цьому зв`язку, надані та досліджені у судовому засіданні в суді першої інстанції покази потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин, місця, способу та часу нанесення тілесних ушкоджень апеляційний суд вважає логічними та послідовними, такими що узгоджуються з іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами.
Будь-які дані, які б переконливо вказували на те, що потерпілий ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 оговорили обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, відсутні.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку показам свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та обґрунтовано визнав їх нелогічними, суперечливими, такими, що не підтверджуються матеріалами провадження та які не були безпосередніми учасниками події, яка відбулася біля магазину «Магазинчик» в с. Дениші, а також показам свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 оскільки мати ОСОБА_12 зацікавлена у вирішенні кримінального провадження на користь свого сина з метою захисту та надання можливості уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КК України.
Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про не врахування даних листа Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф від 28.08.2015 року № 567, відповідно до якого 07.03.2015 року до ОСОБА_7 в с. Дениші швидку допомогу не викликали, оскільки такі обставини не можуть спростовувати причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.
У свою чергу, допитаний свідок ОСОБА_11 переконливо підтвердив ті обставини, що після виниклого конфлікту потерпілому ОСОБА_7 швидка допомога не викликалася.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що 07.03.2015 року він близько 17 години перебував у магазині «Магазинчик» в с. Дениші разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_17 . У дверях магазину він зустрів ОСОБА_7 з двома єгерями, яким останній, вказавши на ОСОБА_8 із ОСОБА_17 , повідомив, що це браконьєри. Після цього ОСОБА_7 з ОСОБА_8 відійшли від входу до магазину, інші особи залишились біля входу. ОСОБА_7 почав тягнути ОСОБА_8 , розірвав йому куртку та розлив каву. При цьому ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_15 Захищаючи її, ОСОБА_8 відштовхнув від неї ОСОБА_7 . На цьому конфлікт припинився. ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, апеляційний суд також приймає до уваги те, що під час допиту в якості свідка 16.03.2015 року, ОСОБА_8 пояснив, що дійсно 07.03.2015 року близько 17 год. він на виході з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в с. Дениші поблизу а/д Житомир-Чернівці в порозі зіткнувся з ОСОБА_7 , мешканцем с. Дениші з яким було ще троє осіб, які були одягнені в камуфляжну форму. Він відразу почув на свою адресу слова браконьєри та нецензурні слова і між ними стояла його співмешканка ОСОБА_15 . ОСОБА_7 за одяг її хотів відтягнути в сторону і далі він долонею правої руки наніс один удар в область обличчя. Від удару ОСОБА_7 втратив рівновагу і впав, йому ОСОБА_7 ніяких ударів не наносив. На цьому інцидент закінчився (а.п. 29-32).
Зазначені покази підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту з додатками ( а.п. 43-45, 56-60, 61 - 65), за участю потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які детально пояснили та відтворили на місці обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, яким чином та під яким кутом обвинуваченим ОСОБА_8 07.03.2015 року о 17.00 год. потерпілому ОСОБА_7 наносились тілесні ушкодження.
А тому, посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на те, що суд першої інстанції взяв до уваги лише покази потерпілого та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які зацікавлені в наслідках вирішення даного провадження, апеляційний суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого ОСОБА_8 з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене щодо ОСОБА_7 кримінальне правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції, належним чином дослідивши та оцінивши всі зібрані у провадженні докази в їх в сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , є доведеною та правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 122 ч.1 КК України.
У цьому зв`язку, посилання обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на те, що вирок суду першої інстанції винесено без врахування дійсних обставин кримінального провадження, є безпідставними, оскільки вони ґрунтуються лише на непереконливих припущеннях, які спростовуються зібраними по кримінальному провадженню доказами.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено судом 1-ї інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України та з урахуванням обставин, передбачених змістом ст.ст. 66, 67 КК України, характеристики особи, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та виниклих у зв`язку з його вчиненням негативних наслідків.
Посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що призначене ОСОБА_8 покарання є явно несправедливим через м`якість, є безпідставним та необґрунтованим.
Судом враховано в повній мірі всі обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, офіційно не працює, однак займається суспільно-корисною працею, на утриманні має неповнолітню дитину.
А тому, з урахуванням даних та вищенаведених обставин кримінального провадження, тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, характеристики особи обвинуваченого, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано обрав ОСОБА_8 покарання в межах санкції ст. 122 ч.1 КК України - у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, правомірно застосувавши ст.ст. 75,76 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 (один) рік 8 місяців. Вважати призначене ОСОБА_8 покарання надто м`яким, а вирок явно несправедливим у апеляційного суду підстав немає, навіть з урахуванням й тих обставин, на які є посилання в апеляційній скарзі прокурора.
Приймаючи до уваги те, що вирок суду першої інстанції обґрунтований на повно зібраних та всебічно досліджених доказах, які вірно оцінені з відповідною кваліфікацією протиправних дій ОСОБА_8 , а покарання призначено з належним врахуванням ст. 65 КК України, апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для скасування вироку як в частині призначеного покарання так і у зв`язку з неповнотою судового слідства, не вбачаючи також підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , в його інтересах захисника ОСОБА_9 та прокурора - залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 10 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з моменту її проголошення.

Судді: