Справа № 190/1655/16-к
Провадження №1-кп/190/119/16
ЄРДР №
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2016 року м.П`ятихатки
П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , законного представника потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №1-кп/190/119/16 (ЄРДР №0000756) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного (на військовому обліку не перебуває), має освіту 6 класів, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.09.2016 року, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
09.07.2016 року приблизно о 23год. 30хв. ОСОБА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебував у приміщенні жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , до якого був запрошений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкала у вищевказаному будинку. При собі ОСОБА_4 мав скляну пляшку пива, яке він вживав, знаходячись на території домоволодіння. Знаходячись всередині будинку в приміщенні кімнати на підвіконнику, розташованому з лівої від входу до кімнати сторони, ОСОБА_4 побачив мобільний телефон марки «Леново» модель 320 чорного кольору із картою пам`яті до вищевказаного мобільного телефону об`ємом 8 Гб, сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС», сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» та зарядним пристроєм до нього, а також золотий ланцюг вагою 22гр 585 проби, який знаходився на шиї у ОСОБА_6 . В цей же час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним майном ОСОБА_6 шляхом нападу на останню із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілої, перебуваючи на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , а саме поблизу вхідної хвіртки, приблизно о 00год. 05хв. 10.07.2016 року напав ззаду на потерпілу ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої. При цьому ОСОБА_4 взяв в руки порожню скляну пляшку з-під пива об`ємом 0,5л, яку він приніс до домоволодіння із собою, та наніс нею один удар по голові потерпілій ОСОБА_6 . Після цього, затуливши її рот своєю правою рукою, потягнув її до приміщення літньої кухні, яка знаходилася на вище вказаній території, де поблизу кухні став наносити потерпілій ОСОБА_6 не менше ніж 10 ударів кулаками рук в область голови та тулубу, від яких остання на деякий час втратила свідомість. Потім ОСОБА_4 наніс ще один удар ногою по тулубу потерпілої, після чого, користуючись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_6 , зважаючи на те, що остання не зможе чинити опір, зірвав з її шиї золотий ланцюг вагою 22гр 585 проби, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 70 від 19.07.2016 року, становить 13 764 грн. 30 коп. та положив її до своєї кишені. Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру ОСОБА_4 знову наніс потерпілій кулаками рук не менше ніж 5 ударів в область голови та тулубу, від яких остання втратила свідомість. В цей же час ОСОБА_4 затягнув ОСОБА_6 до приміщення літньої кухні, а сам пійшов до приміщення жилого будинку, який на той час на запираючий пристрій був не замкнений. Користуючись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_6 , зважаючи на те, що остання не зможе чинити опір, ОСОБА_4 зайшов до приміщення кімнати, в якій ліворуч від входу на підвіконнику викрав мобільний телефон марки «Леново» модель 320 чорного кольору із картою пам`яті до вищевказаного мобільного телефону, об`ємом 8 Гб, сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС», сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» та зарядним пристроєм до нього, вартістю 1 125 грн. Застосовуючи насильство до потерпілої ОСОБА_6 під час нападу, ОСОБА_4 згідно з висновком експерта № 109-«Е» від 08.08.2016 року заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою головного мозку 1 ступеня, закритого перелому кісток носу, закритого перелому гілки нижньої щелепи зліва, закритого перелому скулової кістки зліва без зміщення відламків, множинних синців і саднень голови, пара орбітальних крововиливів, субкон`юктивальних крововиливів обох очей, закритого компресійного перелому тіл 9 та 11 хребців грудного відділу хребта, які в своїй сукупності відносяться до категорії СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я, тобто понад 3 тижні (більш як 21 день). (Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 пункт 2.2.1, підпункт в, пункт 2.2.2), та тілесні ушкодження у вигляді множинних саднень тулубу та кінцівок, які відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Заволодівши вказаним майном потерпілої, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 14 889 грн. 30 коп.

Вищевказані умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за обвинувальним актом за ч.1 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), у зв`язку з чим ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.187 КК України визнав у повному обсязі, підтвердивши вчинення ним дій за обставинами, зазначеними в обвинувальному акті.

Крім того обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому розгляді кримінального провадження заявили про визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи судом роз`яснено та обвинуваченим та його захисникові зрозуміло. Добровільність подання заяви та розуміння наслідків обвинуваченим та його захисником, а також іншими учасниками провадження перевірено судом в судовому засіданні.

Інші учасники провадження проти заяви обвинуваченого та захисника не заперечували.

Потерпіла ОСОБА_6 , її законний представник ОСОБА_7 визнали в повному обсязі обставини, викладені в обвинувальному акті.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме - доказів на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ухвалою суду визнано недоцільним. У зв`язку з цим суд не приводить недосліджені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у мотивувальній частині вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 187 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття обвинуваченого у скоєному правопорушенні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд зазначає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що визнано обвинуваченим під час судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України у виді позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст.69,75 КК України, в т.ч. іншої міри покарання, суд не вбачає. При цьому суд зазначає, що до суду під час судового розгляду не надано будь-яких медичних документів щодо неможливості відбування обвинуваченим ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі за станом здоров`я чи інших підстав.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ризики та обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу обвинуваченого на час судового розгляду не змінилися, підстави для зміни або скасування обраного запобіжного заходу ОСОБА_4 відсутні, суд вважає за необхідне обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили слід залишити без змін.

При цьому строк відбування покарання обвинуваченого слід рахувати з моменту фактичного затримання останнього, тобто з 18 липня 2016 року (оскільки відомостей щодо інших строків попереднього ув`язнення обвинуваченого учасниками кримінального провадження під час судового розгляду до суду не надано), зарахувавши в строк відбування покарання згідно з положеннями ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно з положеннями ст.72 КК України з 18.07.2016 року по 12.09.2016 року включно.
В кримінальному провадженні 12.09.2016 року в порядку ст.128 КПК України законним представником потерпілої ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, в розмірі 127 036,85 грн., з яких 27 036,85грн. матеріальної шкоди, 100 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані спричиненням вчиненим обвинуваченим злочином за ч.1 ст.187КК України майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 в розмірі 27036,85грн., що становить суму витрат на лікування (4911,85грн.) та вартості вкрадених речей (телефону із зарядним пристроєм в розмірі 1 125грн., золотого ланцюжка в розмірі 22 000грн.), та моральної шкоди в сумі 100 000грн., що знайшла відображення у моральних стражданнях потерпілої через необхідність проходження лікування, перенесення стресу, постійного головного болю та болей в області серця, появою у потерпілої боязливості, страху, погіршення сну.

Позивач ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_6 в судовому розгляді заявлений цивільний позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Прокурор заявлений позов підтримав та просив задовольнити частково в розмірі матеріальної шкоди в сумі 14889,30 грн., визначеної в обвинувальному акті, в решті вимог щодо матеріальної шкоди просив відмовити, питання щодо стягнення моральної шкоди просив суд розглянути на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник позовні вимоги визнали частково в розмірі 19801,15грн. матеріальної шкоди, що становить суму вартості викраденого телефону із зарядним пристроєм (1125грн.), золотого ланцюжка за вартістю, визначеній експертизою (13764,30грн.), та суми витрат на лікування потерпілої (4911,85грн.), в решті вимог просили відмовити.

Розглянувши матеріали цивільного позову, дослідивши надані докази, заслухавши сторін кримінального провадження, суд вважає за необхідне задовольнити заявлений позов частково, виходячи з наступного.

Матеріальна шкода, спричинена діями обвинуваченого, в частині вартості викраденого мобільного телефону із зарядним пристроєм в сумі 1125грн. та суми витрат на лікування потерпілої в розмірі 4911,85грн. визнаються та не оспорюються стороною захисту та обвинуваченим.

Положення ст.60 ЦПК України встановлюють, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №70 від 19.07.2016 року вартість вкраденого обвинуваченим золотого ланцюжка становить 13 764 грн. 30 коп., доказів іншої вартості жодною стороною до суд не надано та під час судового розгляду не досліджено, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованими вимоги про відшкодування матеріальної шкоди за вкрадений золотий ланцюжок саме в розмірі 13 764 грн. 30 коп., у зв`язку з чим вважає обґрунтованими вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 19801,15грн., в решті вимог про відшкодування матеріальної шкоди вважає за необхідне відмовити.

Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що на підставі положень ст.23 ЦК України суд вважає обґрунтованим посилання позивача в частині спричинення моральної шкоди, завданої безпосередньо тимчасовою втратою працездатності (ушкодженням здоров`я) потерпілої через події злочину, винним в якому є обвинувачений, у зв`язку з чим, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, спричиненої позивачу злочином, в сумі 3 000 грн., в решті заявлених вимог про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити.

Витрати на залучення експерта згідно обвинувального акту відсутні, речовий доказ згідно з положеннями ст.100 КПК України слід повернути потерпілій.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з відбуттям у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 18.07.2016 року, зарахувавши в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно з положеннями ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 18.07.2016 року по 12.09.2016 року включно.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, в розмірі 127 036,85 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковськ Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинену кримінальним правопорушенням майнову шкоду в розмірі 19 801,15 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

В решті позову відмовити.

Речовий доказ сплав із золота загальною вагою 7,95гр, що зберігається в камері схову речових доказів П`ятихатського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція б/н від 29.08.2016 року), повернути ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду
Суддя ОСОБА_1