Справа № 524/4892/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2016 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004508 від 10.12.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

?15.01.2002 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141 КК України (1960 року) на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

?30.09.2002 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ст. 304, ст. 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

?11.12.2007 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 187, ст. 395, ч. 2 ст. 186, 70 КК України на 5 років позбавлення волі;

?Згідно вироку Апеляційного суду Полтавської області від 19.03.2008 року засуджений за ч. 2 ст. 187, ст. 395, ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

?05.12.2014 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

?04.03.2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

05.12.2015 року близько 01 години обвинувачений ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену судимість за злочини проти власності, повторно, перебуваючи неподолік газової заправки по проспекту Полтавському, 2 В у м. Кременчуці Полтавської області умисно з корисливих мотивів відкрито заволодів належним потерпілому ОСОБА_6 мобільним телефоном марки «Nokia 107» дуал сім чорного кольору, вартістю 500 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується визнав частково та по суті обвинувачення показав, що 05.12.2015 року у нічний час він посварився з дружиною і пішов на вулицю прогулятися. Через сімейну сварку був у пригніченому стані. Ідучи в бік району Пивзаводу в м. Кременчуці обвинувачений побачив чоловіка, який ішов назустріч, та попросив у цього чоловіка телефон. Поговоривши з чоловіком п`ять хвилин, обвинувачений взяв його телефон, дістав сім карти, назвав своє ім`я та прізвисько, місце проживання, після чого забрав телефон у потерпілого і пішов. Приблизно через два місяці до обвинуваченого додому приїхали працівники міліції і відвезли у райвідділ. У подальшому було розпочато кримінальне провадження. На даний час обвинувачений відшкодував потерпілому шкоду, примирився з потерпілим та купив йому новий телефон. Обвинувачений погоджується з тим, що вартість мобільного телефона, яким він заволодів складає 500 грн.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні злочину, що йому інкримінується підтверджується наступними доказами дослідженими та перевіреними судом.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що 05.12.2015 року він приблизно в 01 год. ішов додому по проспекту Полтавському в м. Кременчуці в районі газової заправки. Назустріч вийшов ОСОБА_7 , з яким потерпілий був раніше не знайомий. Обвинувачений сказав, що бачив у потерпілого мобільний телефон і вимагав віддати цей телефон йому, повідомив, що якщо потерпілий звернеться в міліцію, то будуть проблеми. Також обвинувачений сказав потерпілому, що якщо той не віддасть йому мобільний телефон, то будуть проблеми. На це потерпілий ОСОБА_6 злякався та дістав з кишені мобільний телефон, а обвинувачений відкрито заволодів ним. Конкретних погроз про застосування насильства обвинувачений не висловлював, фізичного насильства не застосовував. На даний час обвинувачений купив потерпілому новий мобільний телефон та вони примирилися. На призначенні суворого покарання потерпілий не наполягає.

Протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення, з якої вбачається, що 05.12.2015 року незнайомий чоловік заволодів мобільним телефоном потерпілого із застосуванням погроз.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 серед чотирьох пред`явлених йому фотознімків осіб, впізнав ОСОБА_4 , як ту особу, що заволоділа його мобільним телефоном.

Даними висновку судово-психіатричної експертизи № 235 від 31.05.2016 року згідно з яким, ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, а також на час проведення експертизи будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності чи недоумством не страждав.

Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що вона перебуває у шлюбних відносинах з обвинуваченим ОСОБА_4 . В один з днів взимку обвинувачений прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння і приніс чужий телефон марки «NOKIA». Обвинувачений пояснив, що по дорозі він зустрів чоловіка, який також був а стані алкогольного сп`яніння і взяв у нього телефон, а в подальшому має намір повернути телефон. Приблизно через місяць приїхали працівники поліції з приводу викрадення у потерпілого ОСОБА_6 мобільного телефона.

Оцінивши сукупність досліджених доказів керуючись законом та за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України , оскільки він скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Обираючи вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та всі обставини справи в їх сукупності. Суд бере до уваги те, що під час вчинення злочину ОСОБА_4 не застосовував будь-якого насильства до потерпілого та не висловлював реальних погроз про застосування насильства. Згідно обвинувального акта органами досудового розслідування обвинуваченому не вміняється така кваліфікуюча ознака ч. 2 ст. 186 КК України, як вчинення грабежу поєднаного з погрозою застосування насильства. Також судом враховується вартість та значимість для потерпілого майна, яким незаконно заволодів обвинувачений і та обставина, що останній добровільно відшкодував потерпілому шкоду. Вирішуючи питання про покарання обвинуваченого, суд також враховує дані про його особу, який має непогашені судимості, але злочин вчинив не в період іспитового строку, на даний час створив сім`ю та працевлаштувався неофіційно. Враховується також вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до пунктів 1, 5 ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих і сімейних обставин.

На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими вину також ті обставини, що ОСОБА_4 примирився з потерпілим і останній в судовому засіданні просив суворо не карати обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання суд не знаходить.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 фактично визнав свою вину частково, оскільки він не оспорював в суді той факт, що дійсно заволодів належним потерпілому мобільним телефоном та не оспорював вартість цього телефона, яка встановлена слідчим на підставі довідки приватного підприємця. Вид діяльності приватного підприємця, який видав таку довідку, слідством не з`ясовувався. Поряд з цим, обвинувачений добровільно відшкодував шкоду потерпілому. За таких обставин, суд вважає, що часткове визнання ОСОБА_4 своєї вини не свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та не є тією обставиною, яка повинна впливати на вид, розмір або інші обставини призначення покарання, оскільки кожен хто обвинувачується має право на захист. Право на захист є основним і невід`ємним правом кожної людини, а тому ніхто не зобов`язаний визнавати свою вину або доводити свою невинуватість.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу ОСОБА_4 , який працевлаштований та створив сім`ю, а тому, суд вважає за можливе застосувати до цього обвинуваченого положення ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 186 КК України, вважаючи, що для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ними нових злочинів необхідним і достатнім буде покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення на підставі ст. 75 КК України, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Оскільки злочин, за який ОСОБА_4 засуджується цим вироком до громадських робіт, що належить відбувати реально, він вчинив до постановлення вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.03.2016 року, то ці вироки необхідно виконувати окремо.

Речові докази необхідно залишити при справі.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді двохсот сорока годин громадських робіт.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 4 березня 2016 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі і на підставі ст. ст. 75, 76 КК україни звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки виконувати окремо.

Речові докази: сім-карту «Київстар» та диск із записом інформації про з`єднання абонентів - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя