Ухвала
іменем україни
7 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодноразово судимого, востаннє 27.03.2015 року за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць,
за участю прокурораОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:
З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся прокурор з вимогами про перевірку ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5 .

Вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 5 листопада 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
У вироку вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 5 листопада 2015 року вирок залишено без зміни.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, 6 липня 2015 року приблизно о 23 годині, у стані алкогольного сп`яніння, на території домоволодіння ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 , де перебував спільно з господарем домоволодіння, якому допоміг принести води до середини будинку, з метою заволодіння коштами потерпілого, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, зокрема здушуючи шию, та заламуючи назад руки потерпілому, який впав на землю, із задньої кишені штанів ОСОБА_7 дістав гаманця, з 118 грн., та продовжив наносити удари руками та ногами по голові та тулубу потерпілого з метою дізнатись де той зберігає ще гроші. ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочинних дій дізнавшись, що кошти ОСОБА_7 зберігає у банку, й до того ж останній зміг зайти до будинку та зачинити за собою двері.
У касаційній скарзі прокурор посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Зокрема, прокурор наголошує, що поза увагою апеляційного суду залишились доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, внаслідок м?якості.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційну скаргу, засудженого, який просив залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Винуватість ОСОБА_5 у відкритому заволодінні майном ОСОБА_7 , вчиненому повторно та правильність кваліфікації дій засудженого за ч. 2 ст. 186 КК України у скарзі не заперечуються.
Твердження прокурора у скарзі про те, що поза увагою апеляційного суду залишились доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, внаслідок м?якості, спростовано матеріалами провадження.
Суд при призначенні засудженому ОСОБА_5 покарання, його вид і розмір визначив у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 186 КК України, не встановивши обставин, що пом?якшують покарання засудженому, урахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, та обставини, що обтяжують покарання. Колегія суддів, вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Апеляційний суд розглядаючи провадження щодо ОСОБА_5 , надав відповідь як на доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника, так і на доводи апеляційної скарги прокурора щодо м?якості призначеного засудженому покарання місцевим судом.

Поза увагою апеляційного суду не залишилась ані ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 діяння, ані дані про особу засудженого. Звернув апеляційний суд увагу й на наявність обставин, що обтяжують покарання, та відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України.
Зміст ухвали апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З урахуванням наведеного касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 13 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10