Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2176/15-к
Провадження № 1-в/553/920/2016
У Х В А Л А
Іменем України
14.04.2016м. Полтава

суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 розглянувши клопотання Харківської установи виконання покарань № 27 про уточнення початку строку покарання та застосування ч.5 ст. 72 КК України у вироку суду від 11 лютого 2016 року відносно ОСОБА_2 засудженого за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до 1року 6 місяців позбавлення волі, -
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2016 року Харківська установа виконання покарань № 27 звернулась до суду з клопотанням про уточнення початку строку покарання та застосування ч.5 ст. 72 КК України у вироку суду від 11 лютого 2016 року відносно ОСОБА_2 засудженого за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до 1року 6 місяців позбавлення волі (головуючий суддя ОСОБА_3 ).

Згідно матеріалів кримінального провадження ( справа № 553/2176/15к, провадження № 1кп/553/14/2016, головуючий суддя ОСОБА_3 ) ОСОБА_2 засуджено за вироком суду від 11 лютого 2016 року за ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 80 КПК України мій обов`язок заявити собі самовідвід від розгляду даної заяви, в зв`язку з чим і заявляю собі самовідвід по даному провадженню за наступних обставин.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу даного кримінального провадження головуючим суддею визначено ОСОБА_3 ( а.с.6 справа № 553/2176/15к, провадження № 1кп/553/14/2016).
Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи ухвалою суду від 02.06.2015 року суддею Ленінського районного суду м. Полтави (суддя ОСОБА_3 ) було прийнято до розгляду дане кримінальне провадження та призначено підготовче засідання, та розглянуто дане кримінальне провадження під головуванням судді ОСОБА_3 ..

Дані обставини є дійсними та такими, що узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, з огляду на вказані вище обставини розгляд клопотання про уточнення початку строку покарання та застосування ч.5 ст. 72 КК України у вироку суду від 11.02.2016 року відносно ОСОБА_2 повинен здійснювати визначений суддя, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями - ОСОБА_3 ( а.с.6 справа № 553/2176/15к, провадження № 1кп/553/14/2016)

За таких обставин вбачається порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановлений ст. 35 КПК України, що є однією із підстав для відводу судді, передбачених ст. 80 КПК України, в зв`язку з чим заявляю самовідвід.

Статтею 80 КПК України ч.1 визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
В свою чергу п.5 ч.1 ст. 75 КПК України передбачено, що у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадження.
У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів ( схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Такий же обов`язок на суддю покладено також ч.1 ст. 80 КПК України.
Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр.

Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумнів у його об`єктивності, а наслідком порушень такої заборони є звільнення з посади або дисциплінарна відповідальність.

Сумніви в незалежності судді відсутні, коли, на думку ЄСПЛ, у «об`єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається ( «Кларк проти Сполученого Королівства»). Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини»). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

У преамбулі «Бангалорських принципів поведінки суддів» йдеться про те, що «компетентність, незалежність і неупередженість судових органів має велике значення у питанні захисту прав людини, оскільки здійснення всіх інших прав цілком залежить від належного здійснення правосуддя». Тобто, коли немає незалежного суду - можна забути про права людини, бо немає кому їх захищати. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав ( і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, суб`єктивна впевненість сторони в упередженості судді навіть за відсутності об`єктивних підстав для неї є чинником, що перешкоджає реалізації її права на справедливий суд.
Як зазначається у п. 11 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам членам щодо суддів: незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантією свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п.11).
Крім того, Консультативна рада Європейських суддів у п. 12 Висновку №1 (2001) наголошує «Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому.
Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади не можу бути підірвано».
Поряд з цим, слід зазначити, що положення Конвенції мають важливе значення в аспекті регламентації організації та діяльності судової влади як самі по собі, так і в контексті практики Європейського суду з прав людини. Важливо наголосити на тому, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Крім того, ці положення розглядаються як складові засад верховенства права і змагальності у кримінальному провадженні (статті 8,9 КПК України, відповідно до яких принцип верховенства права у кримінальному провадженні, а також кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ).

На підставі викладеного, прихожу до переконливого висновку про неможливість моєї участі у розгляді даного судового провадження в зв`язку з порушенням порядку його розподілу між суддями Ленінського районного суду м. Полтави автоматизованою системою суду, передбаченого ч.3 ст. 35 КПК України, що зобов`язує мене заявити собі , як судді на яку воно розподілено, самовідвід у відповідності до ч.1 ст. 80 КПК України.
Керуючись ст.ст. 35, 75, 80, КПК України, п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року, Бангалорськими принципами поведінки суддів ( схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року), Рекомендаціями CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам, Висновком №1 (2001) Консультативної ради Європейських суддів суддя
У Х В А Л И В:
Задовольнити заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід по клопотанню Харківської установи виконання покарань № 27 про уточнення початку строку покарання та застосування ч.5 ст. 72 КК України у вироку суду від 11 лютого 2016 року відносно ОСОБА_2 засудженого за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до 1року 6 місяців позбавлення волі.

Справу передати на розгляд раніше визначеному судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1