Справа № 129/2665/16-к
Провадження по справі № 1-кп/129/299/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" листопада 2016 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Гайсині кримінальне провадження № 0000168 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , має на утриманні неповнолітню дитину 2006 р.н., раніше несудимого, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

встановив:

11 квітня 2016 р. о 8 год. 30 хв. солдат ОСОБА_4 , який 16.12.2015 року уклав контракт на проходження військової служби в Збройних Силах України за контрактом, проходить службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді радіотелеграфіста в званні солдат, місце дислокації АДРЕСА_2 , з метою тимчасового ухилення від військової служби, без дозволу командирів та поважних причин, умисно в умовах особливого періоду не з`явився з лікування, яке проходив у Військово-медичному клінічному центрі міста Вінниці, до військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд до 29.09.2016 року дня повернення його до військової частини НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно військовослужбовцем до військової частини, вчинене в умовах особливого періоду.

Вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що він проходить службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в званні солдата на посаді радіотелеграфіста, з метою тимчасового ухилення від військової служби 11.04.2016 р. без дозволу командирів та поважних причин не з`явився з лікування, яке проходив у Військово-медичному клінічному центрі міста Вінниці, до військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд до 29.09.2016 року.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню нових злочинів ним буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст. 69 КК України, суд визнає відсутність у нього судимості, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, щире каяття; за таких обставин суд переходить до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України, у виді арешту; також суд враховує, що скоєний ОСОБА_4 злочин є тяжким відповідно до ст. 12 КК України.

Керуючись ст.ст. 369374 КПК України, суд, -

Присудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді арешту строком три місяці з відбуттям його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк відбування покарання рахувати з дня обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді взяття під варту 29.09.2016 р., в строк відбуття покарання зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 29.09.2016 р. до 25.11.2016 р. 58 днів відповідно до співвідношення день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі 116 днів позбавлення волі, перевести визначений строк позбавлення волі (116 днів) у призначений ОСОБА_4 вид покарання арешт відповідно до співвідношення, визначеного пп.а п.1 ч.1 ст. 72 КК України, що становить 116 днів арешту (3 місяці 26 днів арешту).

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за цим вироком на підставі абз.5 ч.5 ст.72 КК України оскільки строк його попереднього ув`язнення 116 днів арешту (3 місяці 26 днів арешту) перевищує призначене ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк три місяці.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_4 змінити на особисте зобов`язання, звільнити його з-під варти із залу суду.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: