АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
категорія арешт майна

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року м.Харків

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000786,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000786, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідування 7 лютого 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України.

26 квітня 2016 року слідчий суддя Київського районного суду м.Харкова, розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_7 , постановив ухвалу, якою частково задовольнив клопотання слідчого і наклав арешт на майно, вилучені під час обшуків 23 квітня 2016 року: ноутбук Asus X51L series, принтер Epson R240, страховий поліс №АА/6357478, лист з текстом довіреності від ОСОБА_8 , копію розписки щодо продажу автомобілю видану гр. ОСОБА_9 від 14.05.2013р., витяг №АМВ069305 про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна об`єктом якого є автомобіль Lexus GX470 р.н. НОМЕР_1 , витяг №АКР173014 про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна об`єктом якого є автомобіль Lexus GX470 р.н. НОМЕР_1 , витяг №АКР172492 про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна об`єктом якого є все рухоме майно ОСОБА_10 ; 6 блокнотів з рукописними записами, мобільний телефон NOKIA IMEI: НОМЕР_2 , флеш-накопичувач, комп`ютерний системний блок інв.№10490527.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що перелічене майно є речовими доказами і має значення для забезпечення кримінального провадження.

Цим же рішення слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на вилучені під час обшуку 23 квітня 2016 року: рапорт від 15.06.2012р., повідомлення з ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.03.2014р., протокол проведення слідчого експерименту від 09.10.2014р., фото таблиці до протоколу проведення слідчого експерименту від 09.10.2014р., бланк з підписами повідомлення про призначення експертизи від 02.10.2014р., протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 16.10.2014р. з підписами, 10 бланків з підписами повідомлень про ознайомлення з висновком експерта, 10 бланків з підписами повідомлень про призначення експертизи, протоколу огляду місця події від 09.12.2015р., 2 відбитків липкої стрічки зі слідами рук до протоколу огляду місця події від 09.12.2015р.; фототаблиці до протоколу огляду місця події від 09.12.2015р., протокол допиту потерпілого від 03.12.2015р., протокол допиту свідка ОСОБА_12 з підписами слідчий суддя відмовив.

Зазначене рішення слідчий суддя обгрунтував тим, що перелічене майно не відповідає критеріям, визначеним абз.2 ч.1 ст.170 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 26 травня 2016 року, просив її скасувати, а клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку 23 квітня 2016 року, задовольнити в повному обсязі.

У своїй апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на ч.7 ст.236 Кримінального процесуального кодексу України, зазначив, що речі і документи, щодо яких було відмовлено в накладанні арешту, є такими, що підлягають вилученню, незалежно від їх відношення до даного кримінального провадження, оскільки вони є оригінальними процесуальними документами, які стосуються конкретних досудових розслідувань, і які мають зберігатися в матеріалах кримінальних проваджень, а не у приватному домоволодінні заступника начальника слідчого підрозділу поліції, де їх було виявлено під час обшуку. Зазначене може свідчити про наявність ознак злочину, а повернення перелічених документів володільцю, на думку прокурора, може призвести до їх безповоротної втрати.

Звертаючись до апеляційного суду зі скаргою, прокурор просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки її копію слідчий отримав лише 5 травня 2016 року і вже наступного дня прокурор подав апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора у кримінальному провадженні, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Строк апеляційного оскарження підлягає поновленню, оскільки процесуальний строк було пропущено не з вини особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідно до ст.170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно зі ст.98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.173 Кримінального процесуального кодексу України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно з ч.7 ст.236 Кримінального процесуального кодексу України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
З матеріалів судової справи вбачається, що органами досудового розслідування, а саме Київським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному №0000786, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідування 7 лютого 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України за фактом незаконного, на підставі недійсних та виготовлених у невстановленому законом порядку документів зняття з арешту та з розшуку автомобілю Lexus GX470 № НОМЕР_1 номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 та подальшого його незаконного відчуження (продажу) та перереєстрацію у територіальному сервісному центрі №6341 МВС в Харківській області з ОСОБА_10 на ОСОБА_13
23 квітня 2016 року в ході обшуків за місцем мешкання і реєстрації ОСОБА_14 у будинку АДРЕСА_1 ; за місцем реєстрації ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_2 ; у службовому кабінеті №12 Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області буд.№1 по вул.Дзержинського м.Нова Водолага Харківської області, виявлені та вилучені перелічені вище речі та документи.
Проаналізувавши перелічені обставини, слідчий суддя дійшов цілком обгрунтованого висновку про необхідність арешту вилучених речей і документів, оскільки вони можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні.
Натомість, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого в частині арешту документів, що не мають відношення до досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000786, слідчий суддя не звернув уваги на те, що, як вбачається зі змісту подання слідчого і доданих до нього матеріалів, виявлені під час обшуку у приватному домоволодінні за місцем проживання слідчого ОСОБА_14 документи є оригіналами процесуальних документів у різних кримінальних провадженнях, отже вони не можуть перебувати у власності будь-якої фізичної особи, а мають бути долучені до матеріалів конкретних справ і зберігатися у службових приміщеннях слідчих підрозділів поліції, тобто зазначені документи відповідають критеріям ч.7 ст.236 Кримінального процесуального кодексу України, відтак підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
За таких обставин ухвала слідчого судді Київського районного суду м.Харкова підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні клопотання слідчого з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали.

Беручи до уваги наведене, керуючись статтями 404,405,407,409, 418,419,422 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити строк апеляційного оскарження прокурором ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000786.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000786 в частині відмови в задоволенні клопотання слідчого скасувати.

Клопотання слідчого СВ Київського ВП ГУНП України в Харківській області задовольнити.

Накласти арешт на вилучені під час обшуку 23 квітня 2016 року: рапорт від 15.06.2012р., повідомлення з ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.03.2014р., протокол проведення слідчого експерименту від 09.10.2014р., фото таблиці до протоколу проведення слідчого експерименту від 09.10.2014р., бланк з підписами повідомлення про призначення експертизи від 02.10.2014р., протокол допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 16.10.2014р. з підписами, 10 бланків з підписами повідомлень про ознайомлення з висновком експерта, 10 бланків з підписами повідомлень про призначення експертизи, протокол огляду місця події від 09.12.2015р., 2 відбитків липкої стрічки зі слідами рук до протоколу огляду місця події від 09.12.2015р.; фототаблицю до протоколу огляду місця події від 09.12.2015р., протокол допиту потерпілого від 03.12.2015р., протоколу допиту свідка ОСОБА_12 з підписами.

В решті ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4