УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/227/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.15 ч.2, ст.240 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суворово, Республіки Молдова, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня-технічна, не одруженого, не працює, не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 ч.2 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків згідно п.п. 2,3,4 ст.76 КК України
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кишин, Олевського району, Житомирської області, проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта вища, працюючого агрономом Олевської сортодослідної станції, одруженого, не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків згідно п.п. 2,3,4 ст.76 КК України.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Кишин, Олевського району, Житомирської області, проживаючого в АДРЕСА_1 громадянина України, україня, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працює, не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 ч.2 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків згідно п.п. 2,3,4 ст.76 КК України.
Вирішено питання по речових доказах.
Відповідно до вироку суду 1 квітня 2016 року, в період з 5 години 30 хвилин по 7 годину, ОСОБА_7 за попередньою злочинною змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в лісовому масиві, який знаходиться на відстані 1,5 км. західніше с. Лопатичі Олевського району Житомирської області, порушуючи вимоги статті 19 Кодексу України про надра, самовільно, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою заводської мотопомпи марки «WPGD-90», призначеної для подачі води під тиском та обладнання до неї - забірного шлангу та двох пожежних рукавів, шляхом гідророзмиву грунту, незаконно здійснювали видобуток каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18 листопада 1997 року та постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення та є дорогоцінним камінням органогенного утворення.
В апеляційній скарзі прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження та призначеного обвинуваченим покарання, просить оскаржуваний вирок суду щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінити в частині правової кваліфікації їх дій з ст.240 ч.2 КК України на ст.15 ч.2, ст.240 ч.2 КК України.
Вказав, що 24.06.2016 року до Олевського райсуду був направлений обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 240 КК України.
Однак суд дійшов висновку, що дії обвинувачених повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст. 240 КК України.
Прокурор стверджує, що суд, змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вийшов за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, чим порушив вимоги ч.1 ст.337 КПК України і таким чином погіршив становище обвинувачених щодо яких здійснювалось кримінальне провадження.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення інших учасників апеляційного провадження, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України виявляється у двох видах діянь: у порушенні встановлених правил використання надр та у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення. Відповідальність за даною статтею настає у випадку вчинення хоча б одного з вказаних у диспозиції діянь.
Незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення це здійснення їх видобування без відповідного дозволу.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що склад злочину, передбачений ч.2 ст. 240 КК України вважається закінченим з початком незаконного видобування корисних копалин, незалежно від здобутих корисних копалин. Тому кваліфікація дій обвинувачених за ч.2 ст. 15 КК України, в даному випадку, є зайвою.
Положення ч.3 ст. 337 КПК України надає суду право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Однак, колегія суддів вважає, що в даному випадку, суд першої інстанції, виключаючи з кваліфікації дій всіх обвинувачених ч.2 ст. 15 КК України, не погіршує становище обвинувачених, в розумінні ч.3 ст. 337 КПК України.
Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни даного судового рішення, колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,--
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Олевського районного суду Житомирської області від 6 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: