Справа № 487/200/16-к
Провадження № 1-кп/487/158/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідуваннь за №0006400 від 11.12.2015 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очаків Миколаївської області, українця, громадянина України, студента ІІ курсу Миколаївського професійного ліцею ЧСЗ, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешкаючого по АДРЕСА_2 , тимчасово мешкаючого на період навчання по АДРЕСА_3 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового розслідування.

11.12.2015 року близько 13 години 58 хвилин підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні Миколаївського професійного суднобудівного ліцею, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 1, маючи на меті здійснити завідомо неправдиве повідомлення щодо загрози безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності, здійснив телефонний дзвінок на спеціальну лінію «102» та повідомив про те, що в будинку №47 по вул. Чкалова у м. Миколаєві знаходиться вибуховий пристрій.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності, ОСОБА_6 взявши мобільний телефон марки «Samsung» модель GT-C3322i з сім-картою мобільного оператора «Лайф» номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , здійснив дзвінок на спеціальну лінію «102» до чергової частини ГУ НП в Миколаївській області й анонімно, в усній формі повідомив неправдиву інформацію про те, що на території будинку за адресою: АДРЕСА_4 знаходиться вибуховий пристрій.

Згідно акту перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 11.12.2015 року вибухових пристроїв, вибухових речовин та конструктивно схожих на них предметів на прилеглій території та території двору за адресою: АДРЕСА_4 не виявлено.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 259 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності.

12.01.2016 року в даному кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідуваннь за №0006400 від 11.12.2015 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 та законного представника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 і прокурор досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, причому ОСОБА_6 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, - суд розглянув справу відповідно до положень ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного:

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 259 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України - завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 12.01.2016 року укладену між прокурором відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 та законного представника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідуваннь за №0006400 від 11.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, за яким призначити йому узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості від 12.01.2016 року покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти в органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази мобільний телефон марки «Samsung» модель GT-C3322i з сім-картою мобільного оператора «Лайф» номер НОМЕР_1 , номер карти: НОМЕР_2 , 3061, 4770,2, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, квитанція № 815 - повернути володільцю ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1