справа №176/1693/16-к
провадження №1-кп/176/94/16
у х в а л а
29 вересня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

судовому розпоряднику ОСОБА_3 ,

провівши підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту у залі суду м. Жовті Води у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2016 року за № 0000164
за участю сторін кримінального провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законного представника потерпілої ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
23 червня 2016 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, та цивільний позов.

Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 червня 2016 року за даним обвинувальним актом призначено підготовче судове засідання.

Під час досудового слідства по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив суду думку про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 підсудне Жовтоводському міському суду та може бути призначене до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю обвинуваченої, її захисників, законного представника потерпілої, прокурора та заявила клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідків згідно наданого списку.

Захисники обвинуваченої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти призначення до розгляду обвинувального акта відносно ОСОБА_4 , посилаючись на його невідповідність вимогам ст.291 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку захисників і також заперечувала проти призначення до розгляду обвинувального акта.

Законний представник потерпілої в судовому засіданні висловила думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом свідків запропонованих прокурором.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вважає, що кримінальне провадження до судового розгляду призначене бути не може, а обвинувальний акт, в якому ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, має бути повернутий прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки зазначений обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які мають міститися в обвинувальному акті і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Обвинувальний акт це важливий процесуальний документ досудового розслідування, його процесуальне значення полягає в тому, що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення (ч.1 ст.337 КПК України).

Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Частиною третьою та четвертою зазначеної статті визначено, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Згідно з ч.2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Як вбачається із надісланого прокурором Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування ці вимоги закону органом досудового слідства та прокурором виконані не були.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.

Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження, про що також констатується і в рішеннях Європейського суду з прав людини «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82 (п. 79).

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так як не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що за правовою кваліфікацією ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.137 КК України.

Крім того, стороною обвинувачення поверхово викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, об`єктивна та суб`єктивна сторона повністю не відображена і не конкретизована. Не встановлено причинний зв`язок між діями обвинуваченої та настанням тяжких наслідків.

Згідно обвинувального акту, за правовою кваліфікацією ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.137 КК України, тобто неналежне виконання професійних обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило інші тяжкі наслідки.

З об`єктивної сторони склад злочину, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, виражається у формі дії, тобто, вчинення дій прямо заборонених відповідним нормативно-правовим актом, або у формі бездіяльності, тобто, у невиконанні або неналежному виконанні обов`язків, покладених на особу відповідним нормативним актом, при наявності можливості виконати їх належним чином. При цьому не виконуються або неналежно виконуються обов`язки, які закріплені у нормативних актах.

Так, в обвинувальному акті зокрема вказано, що посадовою інструкцією №3 вихователя дошкільного закладу, на вихователя ОСОБА_4 було покладено наступні завдання та обов`язки: організовувати і проводити роботу по всебічному розвитку і вихованню дітей; слідкувати за станом і укріпленням здоров`я кожної дитини в групі; уважно відноситись до дітей; здійснювати гігієнічний догляд за дітьми раннього віку; нести персональну відповідальність за життя і здоров`я кожної дитини в групі, всебічний розвиток дітей.

Однак, в обвинувальному акті не вказано, які певні професійні обов`язки та які конкретні пункти посадової інструкції, не виконала, або неналежно виконала ОСОБА_4 , з якого часу на неї було покладено такі обов`язки, як вона повинна була їх виконати у тій обстановці, що склалась, чи мала вона реальну можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків та реальну можливість їх відвернення.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом або злочинною недбалістю щодо діяння і необережністю (злочинна самовпевненість або злочинна недбалість) щодо наслідків цього злочину.

Усвідомлення суспільно небезпечного характеру свого діяння означає не тільки розуміння фактичної сторони того, що вчиняється, всіх обставин, що характеризують об`єктивні ознаки складу злочину, а й розуміння соціального значення діяння, його соціальної шкідливості. Відсутність усвідомлення може свідчити про неосудність особи на час вчинення діяння або про відсутність умислу. Передбачення означає, що у свідомості особи склалося певне уявлення про можливі або неминучі наслідки свого діяння. При цьому передбачення має конкретний характер. Особа має чітке уявлення про те, що саме від її конкретного діяння неминуче настануть чи можуть настати певні суспільно небезпечні наслідки.

Як вбачається з обвинувального акту, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, з точки зору суб`єктивної сторони є теж поверхневим, оскільки не зрозуміло, які саме суспільно небезпечні наслідки не передбачала ОСОБА_4 та які обставини, що склались (час, місце, обстановка, спосіб дій) мали місце, та за наявності яких з суб`єктивної сторони дії обвинуваченої характеризовано як «злочинна недбалість».

Крім того, відсутні відомості про причинний зв`язок між діями ОСОБА_4 та настанням тяжких наслідків. Яким чином неналежне виконання нею своїх обов`язків створило передумови для настання тяжких наслідків.

Таким чином, в обвинувальному акті не вказані фактичні обставини, які мають істотне значення та надають можливість перевірити факт вчинення злочину, встановити кримінально значущі ознаки злочину, які мають значення для предметного захисту обвинуваченого.

Крім того, обвинувальний акт не відповідає п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки анкетні дані потерпілої ОСОБА_9 викладено не в повному обсязі, зокрема відсутні відомості щодо громадянства останньої.

Проаналізувавши зміст обвинувального акту від 22.06.2016 року, встановлено, що його складено в порушення п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України не вказано розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушення, хоча вбачається, що представником потерпілої пред`явлено цивільний позов на суму 10 488,00 грн.

Крім того, вказівки в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 137 КК України є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного акту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18 грудня 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Слід також зазначити, що ч.4 ст. 291 КПК України містить вичерпний перелік документів, які мають додаватись до обвинувального акту, а саме: реєстр матеріалів досудового розслідування, який повинен відповідати положенням ст.109 КПК України, цивільний позов, якщо був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Вказані вимоги закону органом досудового слідства належним чином не виконано. Слід зазначити, що реєстр матеріалів досудових розслідувань є незмістовним, не відображає в повному обсязі проведених процесуальних дій, не містить даних щодо осіб відносно яких або за участю яких проводились певні дії та щодо яких приймались процесуальні рішення.

Так, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про те, коли та ким проведено судово-медичні експертизи, а мається лише вказівка на призначення таких експертиз (№4, 6 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування). Також, не міститься процесуальної дії як ознайомлення підозрюваної з результатами судово-медичних експертиз, та чи заявлялися якісь клопотання з цього приводу і суть прийнятих органом досудового розслідування рішень по цим клопотанням.

Крім того, заслуговує на увагу той факт, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування в повній мірі не відображена інформація щодо відкриття матеріалів кримінального провадження, як того вимагає ст. 290 КПК України.

В той же час, з реєстру матеріалів досудового розслідування, у кримінальному провадженні, а саме розділу «І. Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» вбачається, що здійснено процесуальну дію «протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваній ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_7 , захиснику ОСОБА_6 », однак вона не узгоджуються з положеннями ст. 290 КПК України.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, дані про проведення такої обов`язкової процесуальної дії, як відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження після оголошення про завершення досудового розслідування - відсутні.

Отже, відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування переліку всіх проведених процесуальних дій під час проведення досудового розслідування, є суттєвим порушенням вимог КПК України, оскільки із суті обвинувального акту слідує, що слідчим був проведений ряд процесуальних дій, які не зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування, що суперечить вимогам ст. 109 КПК України.

Таким чином, до обвинувального акту, в порушення вимог ч.1 ст.109 та п.1 ч.4 ст.291 КПК України, не додано реєстр матеріалів досудового розслідування, який би відповідав вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

Зазначені недоліки обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування позбавляють суд можливості призначити кримінальне провадження до розгляду.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього закону.

З огляду на те, що в підготовчому судовому засіданні судом безспірно встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України він має бути повернутий прокурору, що його направив до суду.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 291, ч. 3 ст. 314 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000164 від 20 лютого 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України з додатками - повернути прокурору Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.

Ухвала у відповідності до ч. 4 ст. 314 КПК України може бути оскаржена шляхом подачі на протязі 7 днів через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області апеляційному суду Дніпропетровської області апеляційної скарги.

Суддя Жовтоводського міського суду ОСОБА_1