АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/6284/14-к Головуючий першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/989/16 Доповідач : ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2016 року колегія судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого - ОСОБА_2 ,

- суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі - ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- потерпілого - ОСОБА_7 ,

- захисника - ОСОБА_8 ,

- обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження №11кп/790/989/16 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 25 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Богодухів Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має трьох неповнолітніх дітей, не працюючий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

визнаний винним і засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Питання про речові докази вирішене.

ОСОБА_9 визнано винним в тому, що він 07 липня 2014 року о 13.00 годині, знаходився в супермаркеті «Рост», що розташований за адресою: в Харків, пр. Рогатинський, 2, коли після розмови по телефону зі знайомою ОСОБА_11 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , на якого поскаржилась остання. Реалізуючи виниклий умисел, ОСОБА_9 направився за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому завчасно взявши із собою кухонний ніж.

Прийшовши до будинку близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_9 , увійшовши до квартири через незамкнені двері, побачив ОСОБА_7 , після чого підійшов до нього на відстань витягнутої руки і наніс йому декілька ударів в область живота ножем, який тримав у правій руці та один удар в обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото різаної рани на підборідді, непроникаючої колото різаної рани на передній поверхні грудної клітини в області правого соска, непроникаючої колото різаної рани на передній поверхні грудної клітини в проекції 4 5 ребер справа, непроникаючої колото різаної рани на передній поверхні грудної клітини в підключичній області зліва, в області яремної вирізки грудини, колото різаного поранення живота, що бере початок з рани на передній поверхні живота в епігастральній області, з утворенням ранового каналу, що наскрізь ушкоджує передню черевну стінку, проникає в черевну порожнину, ушкоджує великий сальник, наскрізь ушкоджує стінки шлунка, підшлункову залозу з виливом крові в черевну порожнину, колото різаної рани на лівому плечі, колото різаної рани на лівому передпліччі, які згідно висновку судово медичної експертиз № 277 ОКБ/14 від 18.09.2014 р. відносяться: зазначене проникаюче колото різане поранення животу до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у зв`язку з безпідставним застосуванням ст. 75 КК України та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання в межах ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі без застосування іспитового строку та стягнути з нього суму матеріального збитку у розмірі 5503, 40 грн. та моральної шкоди у розмірі 50000, 00 грн. Також посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв рішення по його позовної заяві.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_7 , якій підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили залишити вирок без змін, думку прокурора про законність вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних у провадженні доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, будь ким не оскаржують ся і, відповідно до ст. 404 КПК України колегією суддів не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , районний суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, якій раніше не судимий, не перебуває на обліку нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, частково відшкодував збитки потерпілому.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є необґрунтованими.

Як вбачається з вироку та матеріалів справи ОСОБА_9 щиро покаявся у скоєнні злочину, сам потерпілий ОСОБА_7 звертався до суду першої інстанції із заявою 20.01.2016 року з проханням не позбавляти обвинуваченого волі (т. 1, а.с. 200).

Окрім того, колегія суддів враховує, що й після винесення вироку ОСОБА_9 продовжує відшкодувати збитки потерпілому, про що апеляційному суду надані докази. 20.01.2016 року ОСОБА_9 надав потерпілому розписку, згідно якої зобов`язався повністю відшкодувати йому збитки до 20.01.2018 р. (т.1, а.с. 109), що не позбавляє потерпілого права звернутися до обвинуваченого з позовом в порядку цивільного судочинства.

При таких обставинах апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 25 січня 2016 року у відношенні ОСОБА_9 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 25 січня 2016 року у відношенні ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий -
Судді -