печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2016 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клубочин Ківерцівського району Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:
Прокурор групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 вніс зазначене клопотання.

Клопотання мотивує тим, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001767 від 07.07.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч. 2 ст. 409, ч. 1 ст. 111 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У клопотанні вказано, що досудовим розслідуванням встановлено наступні обставини:

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України у представників влади та Збройних Сил Російської Федерації (далі ЗС РФ) виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Досягти вказаної мети вказані особи вирішили шляхом ведення агресивної війни проти України, у тому числі з використанням підрозділів Збройних Сил Російської Федерації, створення і фінансування терористичних організацій та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії безумовно призведуть до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і бажали їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу, службові особи Генерального штабу ЗС РФ, під безпосереднім керівництвом начальника Генерального штабу ЗС РФ ОСОБА_5 , розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії південно-східних регіонів України, АР Крим і м. Севастополя, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних засобів, застосування засобів прихованого характеру, які полягали у використанні протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України, формуванні під інформаційним впливом внутрішньої опозиції, організованої та контрольованої як службовими особами так і негласними співробітниками ЗС РФ та інших правоохоронних і розвідувальних органів, під безпосереднім керівництвом яких організовувались незаконні сепаратистські референдуми, направлені на повалення територіальної цілісності України.

Мотивами впровадження зазначеного плану послугували Євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які були розцінені як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України.

З грудня 2013 року по лютий 2014 року, для забезпечення схвалення і підтримки громадянами РФ і жителями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та відновлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, вказаними особами організовано ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності, яка у тому числі призвела та призводить до розпалювання національної ворожнечі.

Так, за допомогою всіх видів медіа ресурсів РФ у цей період розпочато негативне викривлення подій на «Євромайдані», якими вказувалось на хибність Європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України та шляхом перекручування, хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих жителів південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувались в Україні, представників опозиційних сил зображали як прихильників націоналістичних поглядів та побудови української держави на засадах ідей національної самосвідомості та ідентичності, учасників національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) як прибічників та послідовників фашизму, пропагуванні їх неповноцінності за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалось спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних настанов, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», котрі мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

У подальшому, невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади Російської Федерації, у тому числі генерал армії ОСОБА_5 , продовжуючи виконання вказаного злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, усупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували, розв`язали і почали ведення агресивної війни проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України Автономну Республіку Крим і м. Севастополь, здійснили тимчасову окупацію вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У березні-квітні 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час досудовим розслідуванням представників влади Російської Федерації, у тому числі генерал армії ОСОБА_5 , на території Донецької і Луганської областей створено терористичні організації «Донецька народна республіка» (далі «ДНР») і «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»).

Вказані організації є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в яких її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації, а тому у відповідності до п. 16 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

Верховна Рада України у зверненні до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, визнала Російську Федерацію державою-агресором, яка підтримує та забезпечує діяльність зазначених терористичних організацій.

З квітня 2014 року по теперішній час, з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на порушення територіальної цілісності України та зміну меж її території, впливу на прийняття рішень, вчинення і невчинення дій органами державної влади України, представниками вищевказаних терористичних організацій здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Донецької і Луганської областей та вчиняються інші злочини.

07.04.2014 за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

13.04.2014 через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14.04.2014 №405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну антитерористичну операцію (далі АТО) із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

Статтею 3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 68 Конституцій України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Женевською конвенцією про поводження з військовополоненими від 12.08.1949, ратифікованою Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12.08.1949 про захист жертв війни» від 03.07.1954, військовополоненими є особи, які потрапили в полон до супротивника й належать, серед іншого, до особового складу збройних сил сторони конфлікту.

Статтями 13 і 14 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12.08.1949 визначено наступні положення щодо захисту військовополонених:

- з військовополоненими необхідно завжди поводитися гуманно;

- забороняється вчинення дій, які створюють серйозну загрозу здоров`ю військовополоненого;

- жодного військовополоненого не можна піддавати фізичному каліченню;

- військовополонені завжди повинні бути захищеними, зокрема від актів насилля чи залякування, а також від образ;

- військовополонені за всіх обставин мають право на повагу до їхньої особи й честі.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 і 11 до Конвенції» від 17.07.1997 № 475/97-ВР, встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків передбачених цією Конвенцією і відповідно до процедури, встановленої законом.

Громадянин України ОСОБА_4 з 27.04.2010 року проходив військову службу на посаді командира бойової машини у військовому званні рядовий. 07.04.2011 звільнений з військової служби у запас та перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22.05.2010 ОСОБА_4 прийняв Військову присягу на вірність народу України, текст якої затверджено Постановою Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1936-ХІІ.

Згідно прийнятою Військовою присягою ОСОБА_4 урочисто поклявся завжди бути вірним і відданим народу України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, неухильно дотримуватись Конституції України і законів України, захищати українську державу, непохитно стояти на сторожі її свободи і незалежності, а також присягнув ніколи не зрадити народу України.

У зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки, втручанням Російської федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги АРК Крим в місті Севастополі, Указом Президента України від 17.03.2014 № 30/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації.

10.04.2014 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 призваний на військову службу за мобілізацією. Цього ж дня він зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ).

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 14.06.2014 № 128 ОСОБА_4 призначений на посаду старшого розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

З 20.06.2014 ОСОБА_4 у складі 3 зведеної батальйонно-тактичної групи залучений до участі в антитерористичній операції та направлений у розпорядження керівника сектору «А». 28.07.2014 ОСОБА_4 у складі зазначеної групи направлений у розпорядження керівника сектора « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

26.08.2014 під час виконання бойових завдань неподалік села Строїтель Старобешівського району Донецької області ОСОБА_4 захоплений в полон військовослужбовцями Збройних Сил Російської Федерації, після чого, разом з іншими полоненими доставлений до будівлі Сніжнянського МВ ГУ МВС України в Донецькій області (Донецька область, м. Сніжне, вул. Міліцейська, 2) та переданий представникам терористичної організації «ДНР», де утримувався ними у подальшому.

У період з 26.08.2014 до 2015 року, військової частини (підрозділи) і військовослужбовці ЗСУ та інших військових формувань, які залучені до проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, знаходилися в умовах безпосереднього зіткнення з противником (учасниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», їх воєнізованими і збройними формуваннями, які контролювалися та координувалися представниками влади Російської Федерації), перебували у стані збройного конфлікту, зокрема: наступального, оборонного та загальновійськового бою, а саме здійснювали погоджені і взаємопов`язані бої, удари, маневри, бойові і спеціальні дії з метою знешкодження (розгрому) противника, оволодіння важливими районами, їх утримання, безпосередньо застосовували військову зброю і техніку стосовно противника, а також військова зброя і техніка застосовувалися противником. Тобто військовослужбовці ЗСУ та інших військових формувань, які залучені до проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, перебували у бойовій обстановці.

Перебуваючи у полоні ОСОБА_4 у період з 26.08.2014 та не пізніше кінця грудня 2014 року у м. Сніжне Донецької області, з невідомих мотивів та метою усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації та її підрозділів є незаконною, спрямована на ведення агресивної війни проти держави України з метою зміни меж її території, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, та те, що терористична організація є ворогом України, в порушення вказаних положень ст.ст. 17,65 і 68 Конституції України, Військової присяги на вірність народу України, ст.ст. 11,128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ та ч.1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», умисно діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, добровільно вступив до складу терористичної організації «ДНР» та зобов`язався дотримуватись правил поведінки, встановлених у терористичній організації, і виконувати визначені йому функції, тобто перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту та в бойовій обстановці відмовився від несення обов`язків військової служби.

Після вступу до терористичної організації «ДНР» ОСОБА_4 була видана військова форма одягу з Георгіївською стрічкою та шевроном «Новороссия», а також автоматична вогнепальна зброя - автомат «АК -74».

У подальшому ОСОБА_4 , відповідно до відведеної йому ролі у плані спільних злочинних дій та на виконання покладених на нього функцій, не пізніше кінця грудня 2014 року, знаходячись у невстановленому приміщенні, розташованому неподалік Сніжнянського МВ ГУ МВС України в Донецькій області (Донецька область, м. Сніжне, вул. Міліцейська, 2), а також наприкінці лютого - початку березня 2015 року, знаходячись у будівлі невстановленого санаторію на території міста Комсомольське Донецької області, підбурював, шляхом умовлянь та погроз, військовослужбовців ЗСУ ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували у полоні, вступили до терористичної організації «ДНР» та приймати участь у її діяльності. Однак останні відмовилися від його пропозиції.

Не пізніше 03.04.2015 ОСОБА_4 вступив до складу озброєного підрозділу терористичної організації «ДНР» так званої «1-шої окремої мотострілецької бригади (військова частина НОМЕР_3 )», яка також має назву « ІНФОРМАЦІЯ_4 », у складі якої продовжує приймати участь у терористичній організації «ДНР».

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 258-3 та ч. 2 ст. 409, ч. 1 ст. 111 КК України та 07.07.2016 йому заочно повідомлено про підозру за вказаними статтями КК України.

Оскільки вжитими заходами встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не вдалося, 14.07.2016 винесено постанову про його розшук.

Прокурор ОСОБА_3 зазначає, що на даний час місцеперебування ОСОБА_8 не встановлено, що перешкоджає завершенню досудового розслідування, злочин, передбачений ч. 1 ст. 258 КК України, який інкриміновано ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого.

Клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внесене одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України.

Прокурором ОСОБА_3 у клопотанні та доданих до нього документів у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч. 2 ст. 409, ч. 1 ст. 111 КК України.

Окрім цього, наведені доводи в клопотанні та докази в долучених до клопотання документах дають достатні підстави слідчому судді вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування.

З огляду на викладене, клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 188, 189, 190, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клубочин Ківерцівського району Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клубочин Ківерцівського району Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі слідчого судді особа не пізніше 36 годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Ухвала втрачає законну силу 17.02.2017 року, або до вказаної дати з моменту приводу підозрюваного чи відкликання ухвали прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9