Справа № 216/1234/16-к
провадження № 1-кп/216/266/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2016 року Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Днепропетровскої області в складі:

головуючого судді : ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підсудної ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002537 від 26.08.2015 року, - кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Київ, громадянки України, що має вищу освіту, розлученої, має на утриманні дочку ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, раніше судимої:

1) 20 березня 2006 року Казанковським районним судом Миколаївської області за ст. 190 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;

2) 6 липня 2007 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3, 190 ч. 4 КК України на строк 8 років позбавлення волі. Звільнилася 22 квітня 201 року умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 9 місяців 10 днів;

3) 19 серпня 2014 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ст. 190 ч. 2 КК України на строк 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднане покарання за вироком від 17.05.2000 року, до відбуття призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28.03.2005 р. умовно-достроково, не відбутий строк 6 місяців;

4) 25 грудня 2014 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 190 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнена від покарання по амністії;

що проживає по АДРЕСА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимою, останній раз 25 грудня 2014 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі та була звільнена від відбуття покарання у зв`язку з амністією, висновків для себе не зробила і знов, скоїла корисний злочин при наступних обставинах.

24 грудня 2014 року ОСОБА_5 повторно з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, достовірно знаючи про наявність кредитного договору між ВАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_6 та наявності заборгованості останньої перед банком за цим договором не збираючись вчиняти реальні дії щодо погашення заборгованості, здійснила дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_6 та, зловживаючи довірою останньої, запропонувала їй свою допомогу в погашенні цього кредитного договору. Завіривши ОСОБА_6 , що зможе договоритися з керівництвом банку про погашення кредиту на пільгових умовах без штрафних санкцій, ОСОБА_5 на протязі січня-лютого 2015 року кілька разів зустрічалася з нею в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованому по АДРЕСА_3 , та за місцем мешкання ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_4 , де отримувала від потерпілої гроші. Всього ОСОБА_5 отримала від потерпілої 51000 гривен, які привласнила, не зробивші нічого задля погашення кредиту потерпілої.

В ході судового слідства ОСОБА_5 винною себе у скоєнні злочину визнала повністю, пояснивши, що дійсно заволоділа грошима потерпілої. На цей час вона повністю відшкодувала шкоду та примирилася з потерпілою. Смисл угоди їй зрозумілий, просить призначити узгоджене в угоді покарання.

30 травня 2016 року ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_7 підписали угоду про примирення між потерпілою і обвинуваченою, в якій узгодили покарання ОСОБА_5 у вигляді штрафу в розмірі пятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян тобто 850 гривень.

Оскільки підсудна повністю визнала свою вину, примирилася з потерпілою та сумісно із нею підписала угоду, в якій підсудна та потерпіла погодилися на призначення відносно підсудної покарання у вигляді штрафу на користь держави, суд розглянув справу відповідно до положень ст. ст. 471, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України.

Підсудна та потерпіла в судовому засіданні пояснили, що їм цілком зрозумілі наслідки угоди і вони бажають їх.

Суд переконався в добровільності укладання угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені потерпілою та підсудною від та тяжкість покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості злочину та особі підсудного.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угоду належить затвердити, а підсудного визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376, 393, 473, 474, 475, Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :
Угоду про примирення між ОСОБА_5 і потерпілою ОСОБА_6 від 30 травня 2016 року затвердити.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятьдесять) гривень.

До набрання вироком законної сили залишити запобіжний захід у застави, після набрання вироком законної сили скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно ст. 376 ч.6 Кримінального процесуального кодексу України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1