Справа № 595/2323/15-к
Провадження №1-кп/595/30/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.02.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000404 від 24 вересня 2015 року, по обвинувальному акту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Бедриківці, Заліщицького району, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, освіта середня, непрацюючої, судимої 03.12.2015 року Монастириським районним судом за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.79 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк один рік,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
17 вересня 2015 року приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 , з магазину «Цвітова», який знаходиться в м.Бучач, вул.Галицька,111, шляхом вільного доступу, таємно викрала сушку для волосся фірми «CORRERA», вартістю 160 грн., чим спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 суду пояснила, що дійсно 17 вересня 2015 року біля 14 год. 30 хв. з магазину «Цвітова», який знаходиться в м.Бучач, вул.Галицька,111, викрала сушку для волосся. Вину визнала, розкаялася, просить суд суворо не карати.

Оскільки обвинувачена в судовому засіданні повністю визнала вину в скоєнні кримінального правопорушення, дала показання згідно змісту пред`явленого їй обвинувачення, погодилася зі всіма доказами по справі, відмовившись від їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що в силу ст.349 КПК України слід обмежити дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та даними, що характеризують особу обвинуваченої, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинувачену ОСОБА_4 , суд вважає, що достовірність доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, не викликає сумніву, а тому вина обвинуваченої, в скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, і її дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно, за що вона і повинна нести кримінальну відповідальність.

Потерпіла, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та дату розгляду справи, проте від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Із поданої ОСОБА_5 заяви вбачається, що потерпіла претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_4 не має, щодо міри покарання просить покарати суворо.

Обираючи вид та міру покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченої те, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, раніше судима за корисливі злочини, а також враховує пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому вважає, за необхідне призначити їй покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 винна у злочині вчиненому нею 17 вересня 2015 року, тобто до набрання законної сили вироком Монастириського районного суду від 03.12.2015 року, яким її засуджено за ч.1 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, то остаточне покарання їй слід визначити у відповідності до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ч.1 ст.79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Відповідно до абз.6 п.9 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до 7 років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі та особливо тяжкі злочини, суд залежно від ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про особу засудженої та обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання, вправі звільнити таких жінок від відбування покарання з випробуванням як на підставі статті 75 КК ( 2341-14), так і на підставі статті 79 КК України.

Оскільки, у обвинуваченої ОСОБА_4 є малолітня дитина- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 24.03.2015 року Бедриківською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області, суд рахує за доцільне застосувати до неї ст.79 КК України, та звільнити від відбування покарання із встановленням іспитового строку.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, ст.79 КК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання - у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за даним вироком та з врахуванням вироку Монастириського районного суду Тернопільської області від 03.12.2015 року, визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, і призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік та шість місяців.

Відповідно до ст.76 КК України на засуджену ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

-повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспеції.

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції.

Контороль за поведінкою обвинуваченої покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем її проживання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1