В И Р О К
Іменем України
"19" серпня 2016 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ставище Київської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 07.02.2009 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.185, ч.1 ст.186, ч.2 ст.296, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,
- 28.12.2010 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 04.01.2013 року на підставі постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 7 місяців 1 день,
за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України,
В С Т А Н О В И В:
19.09.2015 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 перебував біля будинку №7 по вул.Серафімовича в м.Києві, де побачив раніше незнайому йому гр. ОСОБА_7 . Підійшовши до останньої, ОСОБА_9 повідомив їй, щоб вона віддала йому мобільний телефон, який викрала у його знайомого, на що ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_9 , що ніякого телефону ні в кого не забирала, та у неї знаходиться її власний телефон, після чого почала відходити від ОСОБА_9 в бік ТЦ «СільверБріз».
В цей час, ОСОБА_9 наздогнав ОСОБА_7 та з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, перегородив дорогу потерпілій ОСОБА_7 , схопивши останню за руки, та не давав їй пройти.
Продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи в громадському місці, ОСОБА_9 з особливою зухвалістю, почав висловлюватись нецензурною лайкою в бік ОСОБА_7 та здійснив декілька ударів в спину останній, чим завдав їй фізичного болю.
Не припиняючи своїх хуліганських дій, ОСОБА_9 , не зважаючи на те, що перебуває в громадському місці, продовжував свої протиправні дії відносно ОСОБА_7 , в ході яких потерпіла намагалась вирватись від ОСОБА_9 та останній пошкодив ланцюжок з хрестиком, який перебував у потерпілої на шиї, зірвавши його.
В подальшому на місце події прийшов хлопець потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_9 припинив свої хуліганські дії.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, визнав повністю та суду пояснив, що ввечері 19.09.2015 року він проходив біля будинку №7 по вул.Серафімовича в м.Києві, де побачив потерпілу. Йому здалося, що це та дівчина, яка вкрала у його друга мобільний телефон. Тому він підійшов до неї і почав запитувати, навіщо вона це зробила. Дівчина все заперечувала та почала йти він нього в бік ТЦ «СільверБріз». Він в свою чергу пішов за нею, здійснив декілька ударів в спину останній, та, нецензурно висловлюючись, перегородив дорогу потерпілій, схопивши останню за руки, та не давав їй пройти. Через деякий час до них підійшов хлопець потерпілої, який намагався з`ясувати причину конфлікту. Також підійшов його товариш ОСОБА_11 , разом з яким він залишив місце пригоди. В цей же день він був затриманий працівниками поліції, які здійснювали перевірку за заявою потерпілої. Він допускає, що під час конфлікту з потерпілою міг пошкодити ланцюжок з хрестиком, який перебував у неї на шиї, однак умисно його не зривав. Частини ланцюжка були знайдені на місці пригоди наступного дня під час огляду місця події за його участю. До затримання він проживав з батьками, неофіційно працював. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину він не оспорює, у скоєному хуліганстві щиросердно розкаюється, вибачається перед потерпілою.
Крім повного зізнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_9 , суд вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, повністю підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що ввечері 19.09.2015 року вона чекала свого хлопця біля будинку АДРЕСА_3 . В цей час до неї підійшов невідомий хлопець, який почав обвинувачувати її у тому, що вона вкрала телефон у його товариша. Вона сказала, що він помилився та почала рухатися в бік торгівельного центру. Обвинувачений наздогнав її, висловлювався нецензурно на її адресу та наніс декілька ударів в спину. Вона відчула, як пошкодився золотий ланцюжок, який був на її шиї. До них підійшов перехожий, який спитав, що сталося та чи знає вона обвинуваченого. Потім вона побачила свого хлопця ОСОБА_10 та побігла йому назустріч. Після цього разом вони підійшли до ОСОБА_9 та почали з`ясовувати, в чому справа. Також вона викликала поліцію. Однак обвинувачений разом зі своїм товаришем, який підійшов до нього, з місця події зникли. Працівникам поліції вона описала обвинуваченого, який в подальшому був затриманий. Усі події відбувалися у добре освітленому місці. Наступного дня під час огляду місця події було виявлено її розірваний ланцюжок, який повернуто їй працівниками поліції.

Допитаний судом свідок ОСОБА_10 показав, що в день вчинення злочину він повинен був зустрітися з потерпілою, яка є його дівчиною, на вулиці неподалік ТЦ «СільверБріз». Направляючись на місце зустрічі, він побачив, як вона біжить йому назустріч. Потерпіла була дуже схвильована та пояснила, що якийсь хлопець бив її та зірвав ланцюжок. Разом вони підійшли до обвинуваченого, який знаходився неподалік, з яким почали з`ясовувати стосунки. Він просив ОСОБА_9 повернути ланцюжок, однак останній заперечував, що зірвав його. Потерпіла викликала поліцію, однак до їх приїзду обвинувачений разом з товаришем, який підійшов до нього, залишив місце події. За його описанням працівники поліції знайшли ОСОБА_9 та затримали його.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що обвинувачений є його товаришем та сусідом. Ввечері 19.09.2015 року він проходив неподалік будинку №7 по вул.Серафімовича в м.Києві, і побачив, як на протилежній частині вулиці ОСОБА_12 свариться з якоюсь дівчиною, при цьому вона махала руками, а обвинувачений хватав її за руки. Все це відбувалося в освітленому місці. Потім до них підійшли якісь хлопці та між ними почалася бійка. Він підійшов до них, втрутився та почав з`ясовувати, в чому річ, а потім забрав обвинуваченого та пішов у двір їхнього будинку, де їх через деякий час і затримали співробітники поліції.

Допитані судом свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожен окремо, суду пояснили, що були понятими при проведенні слідчого експерименту та огляді місця події 20.09.2016 року, в ході якого обвинувачений ОСОБА_9 пояснював обставини вчиненого злочину та було знайдено ланцюжок потерпілої. Ними було підписано відповідний протокол. Під час даної слідчої дії будь-якого тиску на обвинуваченого не здійснювалося.

В судовому засіданні досліджено протокол огляду місця події від 20.09.2015 року з відеозаписом та ілюстративною таблицею, проведеного 20.09.2015 року в період часу з 10-50 до 11-20 години, за участю понятих, потерпілої, обвинуваченого, захисника та спеціаліста, в ході якого було виявлено та вилучено металевий ланцюжок сірого кольору (а.с.124-127), а також протокол проведення слідчого експерименту від 20.09.2016 року (а.с.128-129).
Судом досліджено протокол огляду місця події, проведеного 19.09.2015 року, в період часу з 22-20 до 22-40 години, за адресою: АДРЕСА_3 , ілюстративну таблицю до нього та план-схему, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості за вказаною адресою (а.с.209-212).

Всудовому засіданні досліджено протокол огляду предметів, проведеного 13.10.2015 року, в період часу з 17-30 до 18-00 години, старшим слідчим УП Дніпровського району ГУНП у м.Києві ОСОБА_15 , та фототаблицю до нього, об`єктом якого була частина ланцюжка з металу срібного кольору, довжиною 55 см (а.с.213-215), який в подальшому було визнано поставою слідчого від 13.10.2015 року речовим доказом (а.с.216).

Судом також досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_9 (а.с.218-232).

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 повністю підтверджена дослідженими в ході судового розгляду належними, допустимим та достовірними вищезазначеними доказами.

Гарантією виконання органом досудового розслідування вимог ст.9 КПК України є використання всіх джерел доказування, збирання та закріплення кожного доказу у суворій відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. Порушення вимог закону при отриманні доказу виключає використання останнього, оскільки відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, і встановив правильність збору стороною обвинувачення та закріплення кожного з них.

При цьому суд враховує і той факт, що ніхто з учасників судового провадження не заявив клопотань про виключення будь-яких доказів з даного провадження по тим чи іншим мотивам, визнання їх недопустимими.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_9 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та правосвідомістю, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та кваліфікує дії останнього за ч.3 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини вчиненого злочину, дані, що характеризують особу винного, раніше неодноразово судимий, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку, на спец обліках не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчить поведінка обвинуваченого в суді. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , суд визнає рецидив злочину.
На підставі ч.5 ст.72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення, а саме з 19.09.2015 року по дату набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у справі не заявлено. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючисьположеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,
З А С У Д И В:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його фактичного затримання з 19.09.2015 року.
Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовжити тримання під вартою до вступу вироку у законну силу, але не більше, ніж на 60 днів.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 19.09.2015 року по дату набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Матеріали кримінального провадження №40014343 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/20401/15-к.

Речові докази ланцюжок з металу срібного кольору, що належить та знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , залишити їй.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.
Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1