Справа № 138/3437/15-к
Провадження №11-кп/772/332/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
судді Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_2
На підставі статті 375 КПК України , вважаю за доцільне висловити окрему думку. Не підтримую викладену в ухвалі правову позицію щодо закриття апеляційного провадження, вважаю, що апеляційний суд допустив порушення норм Конституції України та КПК України.
Оскільки, відповідно до ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться:1) верховенство права;2)законність;3) рівність перед законом і судом;4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність;6)) недоторканність житла чи іншого володіння особи;7) таємниця спілкування;8) невтручання у приватне життя;9) недоторканність права власності;10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї;12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення;13) забезпечення права на захист;14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;16) безпосередність дослідження показань, речей і документів;17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності;18) публічність;19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами;21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду , слідчого суді , прокурора , слідчого в порядку , передбаченому цим кодексом .
2. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України здійснюється судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань; основи організації та діяльності адвокатури.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на судовий захист є одним з конституційних прав.
Відповідно до глави 31 КПК України провадження в суді апеляційної інстанції, в п.3 ч.1ст. 392 КПК України, зазначається, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Право на апеляційне оскарження відповідно до п.6 ч.1 ст. 393 КПК України, має прокурор.
В диспозиції ст. 394 КПК України, особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень та ст.314 КПК України (підготовче судове засідання) не зазначено, що ухвали про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості та повернення матеріалів кримінального провадження з угодою про визнання винуватості прокурору для продовження досудового розслідування не підлягають апеляційному оскарженню .
Конституцією України передбачається низка гарантій, однією із яких є право судового захисту, що передбачена статтею 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відмова суду у прийнятті апеляційних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене. Положення ст. ст. 392,394,399, 314 КПК України, не зазначають, що ухвала суду про відмову у затвердженні угоди та повернення матеріалів кримінального провадження прокурору для організації досудового розслідування не підлягає оскарженню а тому уможливлюють прокурора подати апеляційну скаргу на ухвалу про відмову у затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для організації досудового розслідування.
Окрім, апеляційним судом було проведено судовий розгляд відповідно до вимог ст.405 КПК України, і відповідно до вимог ст. 407 КПК України ,апеляційний суд повинен був відмовити у задоволенні апеляційних вимог прокурора, а ухвалу суду залишити без змін.
Враховуючи зазначене, вважаю що ухвала апеляційного суду Вінницької області винесена з порушенням Конституції України , КПК України .
Суддя апеляційного суду
Вінницької області ОСОБА_2