Провадження №1-кп/447/20/16
Справа №447/1803/15-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2016 року

Миколаївський районний суд Львівської області, у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Миколаєві Львівської області матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР під № 0000739 від 14.07.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка, Мелітопольського району, Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

27.05.2014 року Миколаївським районним судом Львівської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; штраф не сплачено;

12.06.2014 року Миколаївським районним судом Львівської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покрання у виді 2 років обмеження волі і на підставі ст.75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 16.11.2015 року звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо обвинуваченого було скасовано та направлено його відбувати покарання згідно вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 12.06.2014 року,

- у вчиненні злочину передбаченого ст. 389-1 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , маючи умисел на невиконання угоди про примирення затвердженої вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 27.05.2014 року, в порушення умов вищевказаної угоди не вчинив дій, спрямованих на її виконання, маючи реальну можливість виконати умови угоди про примирення. Такими діями, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст.389-1 КК України, а саме умисне невиконання засудженим угоди про примирення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав пояснив, що давав гроші потерпілій частково, але вона йому не дала розписку. У ході судового розгляду справи відшкодував потерпілій 5000,00 гривень, визначених в угоді про примирення.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що після затвердження судом угоди про примирення обвинувачений дій спрямованих на її виконання не вчинив, казав, що має гроші і може погасити борг, однак, цього не робив. Давав деколи кошти на дитину, потерпіла ці кошти брала, як кошти для дитини, оскільки обвинувачений не просив у неї розписку і не казав, що ці кошти в рахунок виконання угоди про примирення.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що їй відомо, про умови затвердженої угоди про примирення, відповідно до якої обвинувачений повинен був сплатити на користь потерпілої 5000,00 гривень, однак, не сплатив. Обвинувачений 1 раз в місяць приходить до дитини, дає гроші на утримання дитини.

Відповідно до вироку від 27.05.2014 року у справі №447/1257/14-к Миколаївським районним судом Львівської області було затверджено угоду про примирення від 15.05.2014 року, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000486, відповідно до умов якої ОСОБА_5 зобов`язався відшкодувати шкоду завдану здоров`ю потерпілої, моральну та матеріальну шкоду у розмірі 5000,00 гривень потерпілій ОСОБА_4 рівними платежами щомісячно до 25 числа кожного місяця в розмірі по 500,00 гривень, починаючи з 15.06.2014 року, про що потерпіла має дати розписку.

Відповідно до довідки з Миколаївського районного центру зайнятості від 17.10.2015 року № 2115/03 обвинувачений не звертався за сприянням у працевлаштуванні та на обліку як безробітний не перебуває.

В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: паспорт, вимогу про наявність судимостей; довідку про неперебування на обліку у нарколога; довідка про неперебування на обліку у лікаря-психіатра; характеристика з місця проживання обвинуваченого; вирок від 27.05.2014 року у справі №447/1257/14-к; вирок від 12.06.2014 року у справі №447/1108/14-к; ухвалу від 16.11.2015 року у справі №447/2658/15-к.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідка та дослідивши письмові докази та матеріали судового провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ст.389-1 КК України, як умисне невиконання засудженим угоди про примирення.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, його вік, сімейний стан, обставину, яка пом`якшує покарання - добровільне відшкодування завданого збитку та обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів. Суд не бере до уваги обставини, що пом`якшують покарання зазначені в обвинувальному акті, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки у ході судового розгляду справи такі не знайшли свого підтвердження, обвинувачений заперечував вчинення ним інкримінованого йому злочину.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_5 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначити йому покарання у виді обмеження волі та на підставі ст.71 КК України визначити йому остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом чатскового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 12.06.2014 року у виді обмеження волі, а також повністю приєднати до нього невідбуте покарання у виді штрафу на підставі вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 27.05.2014 року, яке виконувати самостійно.

Строк відбування покарання рахувати обвинуваченому з моменту його фактичного затримання.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.389-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 12.06.2014 року та остаточно визначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 10 (десять) місяців, та повністю приєднати до нього невідбуте покарання у виді штрафу у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок на підставі вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 27.05.2014 року, яке виконувати самостійно.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_5 з 19.07.2016 року - моменту його фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1