Справа №127/8107/16-к
Провадження №1-кп/127/817/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 04.12.2015 р. за № 0008226 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Прокурор вважає за можливе призначити вказане кримінальне провадження до судового розгляду.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства. Зокрема, захисник вважає, що фактично ОСОБА_6 обвинувачення не висунуто, оскільки не здійснено посилання на формулювання обвинувачення, а натомість здійснено констатацію факту повідомлення про підозру. Також захисник посилався на ту обставину, що ОСОБА_7 не було вручено обвинувального акту. На підтвердження даної обставини може свідчити те, відповідна розписка про вручення обвинувального акту в матеріалах кримінального провадження відсутня. Крім того, ОСОБА_7 для виконання відповідних процесуальних дій згідно з повісткою викликався на 16.00 год. 19.04.2016 р. Дана повістка датована 15.04.2016 р., однак цього ж дня обвинувальний акт було направлено до суду.

Також як на підставу для повернення обвинувального акту прокурору захисник посилався на те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано, де останні знаходяться.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлене клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор вважає, що підстави для повернення обвинувального акту відсутні, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник фактично ухилялись від отримання обвинувального акту, про що свідчить відповідний акт.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 в клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору посилався на ту обставину, що в обвинувальному акті не сформульовано обвинувачення, а лише здійснено констатацію про повідомлення про підозру. Суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Разом з тим, ч. 2 ст. 337 КПК України закріплена можливість прокурора змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. При цьому ст. ст. 338-340 КПК України регламентовано порядок зміни обвинувачення, висунення додаткового обвинувачення та відмови від обвинувачення. Крім того, сукупний аналіз п. 13 ч. 1 ст. 3, п.5 ч.2 ст. 277, п. 5 ч. 2 ст. 291, п. 2 ч. 3 ст. 373 КПК України свідчить про те, що зміст формулювання обвинувачення при складанні обвинувального акту може відрізнятись від сформульованої підозри у письмовому повідомленні про підозру.
Таким чином, суд приходить до переконання, що підстави для повернення обвинувального акту прокурору з цих підстав відсутні.
Разом з тим, з наданих адвокатом ОСОБА_5 документів конверту та повістки про виклик до прокурора вбачається, що 15.04.2016 р. прокурором Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ім`я адвоката ОСОБА_5 було направлено повістку про виклик на 16.00 год. 19.04.2016 р. для виконання вимог ст. 293 КПК України в якості захисника ОСОБА_7 .
З матеріалів кримінального провадження, які були досліджені під час проведення підготовчого судового засідання, випливає, що обвинувальний акт ОСОБА_7 вручено не було.
Прокурор в якості заперечень стосовно повернення обвинувального акту з цих підстав посилалась на акт (рукописний текст у розписці про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування), згідно з яким 08.04.2016 р. на адресу ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_5 було направлено повістки про виклик до прокуратури на 15.00 год. 15.04.2016 р. для виконання вимог ст. 293 КПК України. Також прокурор посилалась на ту обставину, що ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_5 умисно ухиляються від явки до прокурора.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з невиконанням вимог ст. 293 КПК України суд приймає до уваги наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Зі змісту п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України випливає, що до обвинувального акта додається, зокрема, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).
З наданих суду матеріалів випливає, що до обвинувального акту не було додано розписки про вручення ОСОБА_7 обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Відомостей, які б свідчили про здійснення спеціального досудового розслідування відповідно до положень ст. 2971 КПК України, суду надано не було.
Відповідного підтвердження стосовно того, що відповідну повістку про виклик до прокурора від 08.04.2016 р. ОСОБА_7 та його захисник отримали з дотриманням вимог ст. 135 КПК України стороною обвинувачення суду надано не було. Крім того, стороною обвинувачення відповідно до вимог ст. 136 КПК України не було надано суду відповідного документального підтвердження отримання ОСОБА_7 та його захисником відповідного повідомлення про виклик.
Крім того, суд враховує, що повторну повістку на ім`я адвоката ОСОБА_5 в якості захисника ОСОБА_7 прокурором було направлено 15.04.2016 р. Захисником факт отримання даної повістки в судовому засіданні не оспорювався і був підтверджений наданням копії конверту та повістки. Однак, зі змісту вказаної повістки випливає, що виконання вимог ст. 293 КПК України прокурором було заплановане на 16.00 год. 19.04.2016 р. При цьому із супровідного листа випливає, що обвинувальний акт до суду було направлено 15.04.2016 р. і цього ж дня він був зареєстрований в суді.
Як вже судом зазначалось, зміст формулювання обвинувачення при складанні обвинувального акту може відрізнятись від сформульованої підозри у письмовому повідомленні про підозру. Відомостей, які б свідчили про те, що сформульована підозра у письмовому повідомленні про підозру та формулювання обвинувачення при складанні обвинувального акта однакові суду надано не було. Таким чином, суд вважає, що невручення ОСОБА_7 обвинувального акту до його направлення до суду не може свідчити про недоведення до його відому відповідного твердження про вчинення ним правопорушення, на що звертає увагу Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2008 р. у справі «Ващенко проти України».
З огляду на викладене суд приходить до переконання, що при направленні обвинувального акту до суду не було дотримано вимоги п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні як на підставу для повернення обвинувального акта прокурору також посилався на те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутнє посилання на те, де знаходяться матеріали досудового розслідування. Разом з тим, чинне кримінально-процесуальне законодавство такої вимоги не містить. Натомість, ч. 9 ст. 290 КПК України визначено обов`язок сторін кримінального провадження письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
Таким чином, посилання на відсутність вказівки у реєстрі матеріалів досудового розслідування про місце їх знаходження, на переконання суду, не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
З огляду на викладене, суд вважає, що посилання захисника ОСОБА_5 на недотримання вимог п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України знайшло своє підтвердження в ході здійснення підготовчого судового засідання, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору. Повернення обвинувального акту прокурору з інших підстав, на які посилався захисник ОСОБА_5 , суд вважає безпідставним.
Керуючись ст. ст. 314, 316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 04.12.2015 р. за № 0008226 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: