Номер провадження: 11-сс/785/1665/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2016 року.

Вказаною ухвалою в відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старогнатівка Тельманівського району Донецької області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого адвокатом свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5302/10 від 12 березня 2015 року, видано радою адвокатів Київської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , зі слів - раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

встановила:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 про застосування до ОСОБА_8 , якому оголошено про підозру у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, посилаючись на вимоги ст. 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового слідства, суду, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, застосовуючи запобіжний захід, слідчий суддя вказав на тяжкість злочину та здатність підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя врахував також те, що під час розгляду клопотання надано достатньо доказів, для переконання у тому, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Адвокат підозрюваного у апеляційній скарзі зазначила, що ухвала слідчого судді має бути скасована.

На її думку, слідчий суддя не прийняв до уваги відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність соціальних зв`язків, постійного місця проживання, а також те, що підозрюваному було пред`явлено про підозру слідчим, замість в.о. прокурора Одеської області.

Крім того, на думку захисника, слідчим суддею були порушені вимоги ст. 186 КПК України, тобто з порушенням строку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За таких обставин адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , звільнивши останнього з під варти.

У судове засідання адвокат ОСОБА_7 не з`явилася, була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши доповідь судді, вислухав прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

Так, з наявних матеріалів справи випливає, що на даній стадії досудового слідства ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, а, з урахуванням особи підозрюваного, він може переховуватися від органу досудового слідства та суду, а також загроза знищення, сховання або спотворення речей або документів, маючих істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є реальною.

Слідчий суддя навів в ухвалі ризики, передбачені ст. 178 КПК України, навів мотиви на підтвердження того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти, тому доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими і безпідставними.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, тому, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати норми міжнародного права та практику Європейського суду з прав людини, а саме те, що «обґрунтована підозра у вчинені кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1 (с) Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 р., § 57).

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі Летельє проти Франції звернув увагу на те, що тримання особи під вартою може бути виправдано, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Тобто, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Аналогічне ствердження є й у рішенні Європейського суду з прав людини по справі Джон Мюррей проти Сполученого Королівства, де йдеться мова про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або, навіть, для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Ствердження захисника, стосовно пред`явленням підозри неуповноваженою особою, не відповідає дійсності, оскільки з повідомлення про підозру від 05 листопада 2016 року ОСОБА_8 вбачається, що вказану процесуальну дію було виконано саме виконуючим обов`язки прокурора Одеської області старшим радником юстиції ОСОБА_11 , однак, слід зауважити, що кримінальні правопорушення, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_8 не пов`язані з його професійною діяльністю адвоката.

Що стосується ствердження адвоката щодо порушення вимог ст. 186 КПК України, то, як встановлено у судовому засіданні і вбачається з пояснень прокурора та журналу судового засідання, розбіжності у часі були викликані небажанням підозрюваного, щоб його захист здійснював адвокат за призначенням, а на виклик адвоката за договором потрібно було витратити час.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про те, що під час досудового слідства та розгляду справи у суді, підозрюваний має утримуватись під вартою.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 178, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

ухвалив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2016 року, якою в відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4