УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , інспектора відділу КВІ ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Києва, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, неодруженого, працюючого в ТОВ «У.М.С.», інженером, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від призначеного йому, вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року, додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, -
Вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року ОСОБА_5 , засуджений за ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09.07.2014 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено більш м`яким виправними роботами строком 2 роки, з відрахуванням 15% заробітку щомісячно в дохід держави.
Наказом № 1-к від 01.08.2014 року ОСОБА_5 прийнято на роботу в ТОВ «У.М.С.» на посаду інженера, де він працює по сьогоднішній день.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2015 року ОСОБА_5 умовно-достроково звільнений від відбування покарання у виді виправних робіт.
ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, посилаючись на те, що за час відбування покарання він зарекомендував себе позитивно, до роботи ставиться сумлінно, громадський порядок та трудову дисципліну не порушує, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався.
Вислухавши думку ОСОБА_5 , який просив задовольнити клопотання, інспектора відділу кримінально-виконавчої інспекції Дніпровського району м. Києва та прокурора, які не заперечували проти його задоволення, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Згідно з ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин /п.1 ч.3 ст.81 КК України/.
Крім цього, в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що звільнення від відбування додаткового покарання можливе тільки одночасно із звільненням від відбування основного покарання. Так, в пункті 7 вказаної постанови зазначено, що згідно з ч.1ст.81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання. При умовно-достроковому звільненні від відбування основного покарання засудженого, щодо якого було застосовано додаткове покарання, суд може вирішити питання про його повне або часткове звільнення від відбування і додаткового покарання не тільки тоді, коли про це порушено питання у поданні органу, який відає виконанням покарання, а й за своєю ініціативою.
Згідно п.2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 за час відбування покарання у виді виправних робіт в ТОВ «У.М.С.» на посаді інженера зарекомендував себе з позитивної сторони, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, посвідчення водія НОМЕР_1 з 17.04.2014 року, передано на зберігання до Центру надання послуг пов`язаних з використанням автотранспортних засобів №2, підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві до закінчення додаткової міри покарання.
Станом на 03.10.2016 року ОСОБА_5 мав відбутого додаткового строку покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами 2 роки 2 місяці 17 днів в календарному обчисленні, що становить більше половини строку відбутого покарання.
Зважаючи на викладене, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 умовно-достроково від подальшого відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, як особу, яка сумлінною поведінкою довела своє виправлення та фактично відбула більше половини призначеного покарання.
Враховуючи викладене та керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 536, 537, 539 КПК України, суд, -
у х в а л и в:

Звільнити ОСОБА_5 умовно-достроково від подальшого відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного йому вироком Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: