УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №272/492/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2016 року м. Житомир.
Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоселиця Попільнянського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Апеляційний розгляд відбувся з участю прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить змінити вирок суду, кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ст. 118 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Мотивує тим, що ОСОБА_7 лише захищався від дій ОСОБА_10 , який першим із застосуванням ножа вчинив на нього напад. Допускає, що під час боротьби ОСОБА_7 міг випадково поранити загиблого.
Стверджує, що покази ОСОБА_7 підтверджуються показами свідка ОСОБА_11 про те, що напад вчинений ОСОБА_10 , висновоком експерта № 7 від 30.01.2015 року, про виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді садна на правій лобній ділянці, нижній губі, правій щоці спричинені ОСОБА_10 , протоколом слідчого експеременту з ОСОБА_7 за участю судово - медичного експерта ОСОБА_12 , яким стверджується можливість отримання загиблим тілесних ушкоджень під час тяганини.
Тому, захисник вважає, що суд першої інстанції помилково кваліфікував дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки за таких обставин необхідно було кваліфікувати за ст. 118 КК України, так як обвинувачений не усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, не передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 і не бажав та не припускав її настання.
На думку захисника, 19.01.2015 року ОСОБА_7 зазнав суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого ОСОБА_10 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю і не маючи через обмежений вільний простір кухні іншої можливості уникнути подальшого насильства та спричинення більш тяжкої шкоди його здоров`ю, скориставшись своїм правом на застосування захисту шляхом заподіяння фізичної шкоди нападнику, використав ніж, який знаходився на кухонній тумбі, однак вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду, внаслідок безпідставного застосування судом ст. 69 КК України та м`якості призначеного покарання.
Мотивує тим, що захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі послався на докази, які нібито встановлені у судовому засіданні з висновку експерта ОСОБА_13 .. Однак, наведене захисником не відповідає дійсності, оскільки експерт пояснював, що не виявив слідів поранення на плечі обвинуваченого. Крім того, захисник вказав неправдиву інформацію про відшкодування ОСОБА_7 витрат на поховання, чого в дійсності не було. Суд не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення з особливою жорстокістю ОСОБА_7 , який вину визнав лише частково, збитки не відшкодував.
В запереченні на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_8 вважає апеляцію необґрунтованою, безпідставною, а вирок суду першої інстанції та призначене покарання, не відповідаю чим тяжкості вчиненого злочину.
Суд визнав ОСОБА_7 винним у тому, що він 19 січня 2015 року близько 14.20 години, в будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після вживання спиртних напоїв з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , під час конфлікту з ОСОБА_10 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_7 взяв ніж, яким зі значною силою прикладання умисно наніс удари в ділянку горла потерпілого, внаслідок чого спричинив тяжке тілесне ушкодження, несумісне з життям, у виді проникаючого ножового поранення шиї з ушкодженням лівої загальної сонної артерії, з проникненням в порожнину гортаноглотки, що ускладнилось розвитком гострої крововтрати і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Суд засудив ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника і заперечили проти задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 , заперечення прокурора ОСОБА_9 проти задоволення апеляційної скарги адвоката, перевіривши матеріали справи в межах визначених ст. 404 КПК України і переоцінивши докази встановлені судом першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , зазначені вимоги виконані.
Висновок суду першої інстанції, про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному противоправному заподіянні смерті іншій людині - умисному вбивстві ОСОБА_10 , за обставин наведених у вироку, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 КПК України.
Суд першої інстанції дав оцінку показанням ОСОБА_7 про те, що він лише оборонявся від нападу ОСОБА_10 і відмахуючись ножем випадково наніс удар у область шиї ОСОБА_10 , який наносив йому удари руками і намагався вдарити ножем. Обвинувачений вказав, що під час суперечки з приводу подій в Україні, ОСОБА_10 схватив ніж і правою рукою вдарив його колодкою ножа в область голови, а потім лезом ножа в плече, внаслідок чого була здерта шкіра на голові, а на плечі утворилась рана. Став утримувати ОСОБА_10 за руки і захищаючи своє життя взяв ножа, вдарив нападника один раз з розмаху по шиї справа наліво і той упав на підлогу. Про подію повідомив в міліцію. Наміру вбивати ОСОБА_10 , не мав.
Суд правильно послався на показання свідока ОСОБА_14 , чергового відділу внутрішніх справ, який приймав телефонне повідомлення від чоловіка, який назвався ОСОБА_7 і повідомив, що він вбив людину.
У вироку суд також послався на показання свідка ОСОБА_15 , який в складі міліцейської слідчо - оперативної групи виїжджав на місце події, де в нетверезому стані знаходився ОСОБА_7 , який пояснив працівникам міліції, що потерпілий до нього кинувся з ножем, а він його випередив, першим наніс удар ножем.
Суд послався на покази свідка ОСОБА_16 про те, що він був понятим при проведенні огляду місця події. Бачив на підлозі кухні ОСОБА_7 закривавлений труп чоловіка. Обстановка біля трупа не була порушена, ножів та інших предметів також не було.
Перевіряючи доводи обвинуваченого суд допитав свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 19.01.2015 року він з Києва привіз ОСОБА_10 до будинку ОСОБА_7 в смт. Попільню. Пообідали разом і він пішов відпочивати в сусідню кімнату, а ОСОБА_7 з ОСОБА_10 залишились за столом. Через деякий час ОСОБА_7 розбудив його і повідомив, що ОСОБА_10 на нього напав. На лобі та на губі в ОСОБА_7 була кров. Про наявність рани на плечі обвинувачений нічого не говорив.
Суд також послався на показання свідка ОСОБА_17 , котрий пояснив, що випадково зайшов до ОСОБА_7 під час проведення огляду місця події і обвинувачений йому розповідав про конфлікт з потерпілим, який наніс йому кілька ударів ножем в область плеча і голови.
Суд допитав свідка ОСОБА_18 , дочку обвинуваченого, яка пояснила, що її батько з потерпілим ОСОБА_10 дружив з молодих років, з часу служби в армії. Отримавши повідомлення про випадок, приїхала до батька. В нього була розбита губа і на лобі засохла рана. На ушкодження плеча батько не скаржився. Показала суду, що разом з батьком взяли на себе витрати пов`язані з похованням ОСОБА_10 , організували поминальний обід, поставили пам`ятник на могилі, за якою доглядає батько.
У вироку суд послався на досліджені протоколи огляду місця події від 19.01.2015 року, щодо огляду житлового будинку по АДРЕСА_1 , де в приміщенні кухні знаходився труп ОСОБА_10 .. На кухні виявлено шість ножів, які були вилучені. Згідно змісту протоколу огляду та ілюстраційних фототаблиць до нього, обстановка в приміщенні кухні, а також і в інших кімнатах будинку, не порушена (т. 1 а.с. 116-127).
Суд дослідив і у вироку послався на висновк судово - медичної експертизи № 09 від 14.03.2015 року, згідно якого, при судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення шиї з ушкодженням лівої загальної сонної артерії та проникненням в порожнину гортаноглотки, що ускладнилось розвитком гострої крововтрати, які знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Інші ушкодження у вигляді: поверхневої різаної рани та 2-х саден лівої щоки, садна в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, поверхневої різаної рани, садна та колото-різаної рани лівої бокової поверхні шиї, що утворились від дії гострого предмету, можливо леза та клинка ножа, в термін, що обчислюється хвилинами до часу настання смерті, за обставин та в терміни, що вказані в описовій частині постанови, мають ознаки легкого тілесного ушкодження, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають.
Смерть гр. ОСОБА_10 настала внаслідок гострої крововтрати, в результаті проникаючого колото-різаного поранення шиї з ушкодженням лівої загальної сонної артерії.
З дослідженого висновку судово - медичної експертизи № 07 від 19.01.2015 року встановлено, що у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна правої лобної ділянки, садна нижньої губи, садна правої щоки. Можливість утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння - виключається. У висновку також вказано, «Зі слів освідуваного, 19.01. 2015 року близько 13.00 год. знайомий наніс один удар кулаком в обличчя та погрожував ножем. Свідомість не втрачав. За медичною допомогою не звертався».
Суд заслухав пояснення судово-медичного експерта ОСОБА_13 , який роз`яснив висновки експертиз, підтвердив свою присутність під час слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_7 стверджував, що отримав від ОСОБА_10 удар ножем в плече. Однак експерт заявив, що при огляді ОСОБА_7 на плечі ушкоджень не було, крім тих, які відображені в експертному висновку. Експерт не виключає, що тілесні ушкодження, які виявлені в ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , крім смертельного удару ножем в сонну артерію, могли утворитись в результаті боротьби. Експерт виключає нанесення смертельного удару з необережності, оскільки клинок леза занурений достатньо глибоко, аж до пошкодження магістральних судин, що вказує на значну силу прикладання.
Суд дослідив і дав оцінку протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , де він розповів свою версію боротьби з ОСОБА_10 і обставини нанесення ним удару ножем в шию потерпілого, у відповідь на спробу нанести йому удар в область шиї, від якого він відхилився.
У вироку суд послався на досліджений висновок судово - цитологічної експертизи ножа (об`єкт 6), де виявлена кров людини з антигеном Н ізосерологічної системи АВО, походження якої від потерпілого ОСОБА_10 не виключається (т. 1 а.с. 235 -237).
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який на підставі перевірки версій як обвинувачення, так і обвинуваченого і його захисника, критично оцінив заяву захисника і обвинуваченого ОСОБА_7 , про наявність загрози життю останнього. Такий висновок суду є обгрунтованим, так як на одному ножі виявлена кров, яка походить від ОСОБА_10 , що свідчить про те, що саме ОСОБА_7 наніс два удари в шию потерпілому, один із яких став смертельним і це також спростовує покази обвинуваченого про можливість випадкового отримання тілесних ушкоджень потерпілим від ножа, який він тримав. Згідно висновків експертиз, на ножах вилучених з будинку ОСОБА_7 , відсутні сліди його крові, що також спростовує доводи захисника і засудженого, про нанесення ОСОБА_10 удару ножем в плече обвинуваченому.
Викладені обставини свідчать, що ОСОБА_7 не зазнав суспільно-небезпечного посягання з боку потерпілого, яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю і він не мав підстав для використання ножа і нанесення удару в життєво важливий орган.
Суд також дав оцінку заяві ОСОБА_7 про випадкове нанесення удару, відсутність умислу на спричинення тілесного ушкодження, розцінив їх як намір пом`якшити відповідальність, оскільки в обвинуваченого був мотив для вчинення умисного вбивства, який раптово виник під час конфлікту. Враховуючи знаряддя, а саме ніж, який він взяв правою рукою з столу, локалізацію та силу нанесення ним удару та його спрямованість у життєво важливий орган тіла потерпілого, кількість ударів, один з яких виявився смертельним, свідчать про те, що обвинувачений міг і повинен був усвідомлювати настання наслідків, передбачав і бажав їх настання, що стверджує наявність прямого умислу.
Наведеним спростовуються доводи захисника, що ОСОБА_7 знаходився в стані необхідної оборони, оскільки відсутні докази небезпечного посягання потерпілого на життя обвинуваченого, які потребували чи допускали необхідність здійснення обвинуваченим такого захисту.
Фактично ОСОБА_7 вчинив дій, які мав намір вчинити для доведення злочину до кінця, що стверджує наявність між діями обвинуваченого і їх наслідками необхідного причинного зв`язку.
Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, в п. 20 постанови від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК України, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК України, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України.
Виходячи з встановленого, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника, про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення з ст. 115 ч. 1 на ст. 118 КК України та кваліфікації дій ОСОБА_7 , як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.
Перевіряючи доводи потерпілої ОСОБА_8 про необхідність скасування вироку суду внаслідок м`якості призначеного покарання і безпідставного застосування ст. 69 КК України, апеляційний суд не встановив підстав для їх задоволення.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 особисто повідомив поліцію про вбивство ОСОБА_10 , вину визнав у нанесенні удару ножем, щиро кається, є людиною похилого віку, раніше до відповідальності не притягувався, загалом характеризується позитивно, разом з своєю дочкою понесли витрати на поховання загиблого і встановили йому пам`ятник, таким чином відшкодували матеріальні збитки, що стверджується завіреними ПП ОСОБА_19 накладними.
Тому, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, про наявність підстав і можливість застосування ст. 69 КК України, при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ..
Апеляційний розгляд відбувся без участі потерпілої ОСОБА_8 , яка належним чином повідомлена про час розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду письмову заяву, про розгляд апеляційних скарг за її відсутності.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді апеляційного суду
Житомирської області: