Справа № 357/1698/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/388/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 23.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
23 березня 2016 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
потерпілої: ОСОБА_7 ,
представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2016 року, якою клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 за вчинення суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повернуто прокурору як таке, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 за вчинення суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою суду вищевказане клопотання повернуто прокурору як таке, що не відповідає вимогам Кримінально процесуального кодексу України. Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції вказав, що слідчий в клопотанні в порушення вимог ст. ст. 503, 504 названого Кодексу вказав, що ОСОБА_8 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України. Таким чином орган досудового розслідування висловився про доведеність вчинення злочину до ухвалення рішення судом з цього приводу, допустивши порушення презумпції невинуватості. Крім того звертаючись із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий виклав фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 злочину вказавши, що дії останньої характеризуються умисною формою вини, що відповідає діянням осудної особи.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу щодо ОСОБА_8 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 у суді першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що слідчим при складанні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру дотримано вимоги ст. 291 КПК України, наявна інформація про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та пропозицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я. Окрім цього, судом не наведено жодної правової підстави, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України для повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, а тому, на думку прокурора, вказане рішення є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційних вимог, потерпілу, яка просила притягнути ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 115 КК України, представника ОСОБА_8 - захисника адвоката ОСОБА_9 , котрий просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається зі змісту ухвали, суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення, пославшись на те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не відповідає вимогам ст. 17 Кримінально процесуального кодексу України, так як слідчий вказав про доведеність вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до ухвалення рішення судом з цього приводу, чим порушив презумпцію невинуватості.

Крім того судом першої інстанції вірно зазначено, що орган досудового слідства не визначився з процесуальним статусом ОСОБА_8 , зазначаючи, що вона є підозрюваною, тоді як з того ж клопотання вбачається, що остання має процесуальний статус особи, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру та яка відповідно до ст. 506 КПК України лише користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово психічної експертизи та здійснюється їх через законного представника - захисника.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2016 року про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 за вчинення суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Судді