Справа № 461/5018/16-к
Провадження № 1-кс/461/3761/16
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Львівської області щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 02 серпня 2016 року звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність прокурора Львівської області, в якій просить зобов`язати прокуратуру Львівської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані за його повідомленням про злочин від 22 липня 2016 року та розпочати досудове розслідування.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав та просив скаргу задоволити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Надав пояснення про те, що на заяву ОСОБА_3 від 22 липня 2016 року заявнику була надана відповідь від 28 липня 2016 року про те, що відсутні підстави для внесення відомостей в ЄРДР у зв`язку з тим, що у ньому не наведено будь-яких обставин, що можуть свідчити про вчинення будь-якого кримінального правопорушення з боку працівників прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Просив відмовити в задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань при отриманні заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний здійснити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 22 липня 2016 року подав прокурору Львівської області повідомлення про злочин, тобто є належним носієм права на оскарження бездіяльності прокурора (а.с.2).
У вказаній заяві ОСОБА_3 просить відкрити кримінальне провадження проти працівників прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .
Відповідно до ст.2 ч.1 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно з п.4 ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Таким чином, згідно з вимогами КПК України, внесенню до ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Встановлено, що листом прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 28 липня 2016 року, ОСОБА_3 було роз`яснено, що його заяви від 22 липня 2016 року щодо можливості скоєння кримінального правопорушення працівниками прокуратури Львівської області, а також з інших питань розглянуті. Встановлено відсутність підстав для внесення відомостей в ЄРДР у зв`язку із тим, що у ньому не наведено будь-яких обставин, передбачених п.4 ч.5 ст.214 КПК України, що можуть свідчити про вчинення будь-якого кримінального правопорушення з боку працівників прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Крім цього, заявнику роз`яснено право на оскарження відповіді у разі незгоди із такою.
Крім цього, листом в.о.начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_9 , заяву ОСОБА_3 від 22 липня 2016 року в частині можливих неправомірних дій працівників поліції у Львівській області та з інших питань було скеровано для розгляду у відповідності до територіальної юрисдикції керівнику Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 у відповідності до вимог п.3.6. Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом Генерального прокурора України №125 від 03 грудня 2012 року.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Не зважаючи на зазначені положення КПК України особою, яка подала скаргу під час розгляду такої у суді не надано відомостей та доказів, які б підтверджували доводи, викладені у скарзі.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
Таким чином з врахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку, що прокуратурою Львівської області не порушено вимог КПК України, прав та законних інтересів скаржника, його заява було розглянуто з врахуванням норм діючого законодавства, надана обґрунтована відповідь, а тому скарга є безпідставною та у задоволенні такої слід відмовити.
Керуючись ст.ст.1,22,110,214,303,304,306,307,309,318-380 КПК України, ст.55 Конституції України, слідчий суддя -
у задоволенні скарги відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1