АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7147/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/122/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ;

підозрюваного ОСОБА_6 ;

захисника-адвоката ОСОБА_7 ;

при секретарі ОСОБА_8 ,

із застосуванням технічного комплексу «Оберіг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури міста Тернополя ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25 квітня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, безпартійного, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, -

встановила.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25 квітня 2015 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , відмовлено.

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонено ОСОБА_6 залишати без дозволу слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в області, прокурора чи суду, в провадженні яких знаходитиметься кримінальне провадження про його підозру, житло за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передано на виконання в СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: за викликом прибувати до СВ Тернопільського МВ УМВС України в області, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження, носити електронний засіб контролю, утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_10 .

Встановлено строк дії ухвали до 22 червня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, 23 січня 2015 року працівниками ВБНОН УМВС України в Тернопільській області спільно з СБНОН Тернопільського MB проведено оперативну закупку наркотичного засобу бупренорфіну, у ОСОБА_6 , який, незаконно збув ОСОБА_10 (анкетні дані змінено), згорток із фольги в середині якого знаходиться частина таблетки білого кольору, за грошові кошти в сумі 150 гривень.

23 січня 2015 року начальником відділення СВ Тернопільського МВ УМВС України в області ОСОБА_9 , за дорученням заступника начальника СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_11 , розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000164, про вчинення ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

24 квітня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури міста Тернополя ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити клопотання старшого слідчого СВ ТМВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що санкція статті КК України, за якою обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років. Зважаючи на санкцію статті, з метою уникнення від кримінальної відповідальності у разі визнання ОСОБА_12 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, може ухилятися від слідства і суду.

Також вказує, що виходячи з особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мета), а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, тобто незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, можна зробити обґрунтований висновок про підвищену суспільну небезпеку як злочину, так і особи ОСОБА_6 ..

Крім того зазначає, що підозрюваний ОСОБА_12 може перешкоджати здійсненню кримінального провадження, шляхом переховування від органів досудового розслідування чи суду, оскільки він не має постійного місця роботи, утриманців; незаконного впливу на свідка з метою схилення його до зміни наданих показів та відмови від дачі показів; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в останнього відсутні постійні джерела доходу та злочин у якому підозрюється скоєно з метою одержання доходу, що може спонукати ОСОБА_12 до продовження злочинної діяльності.

Тому вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 1 77 КПК України.

На його думку існує реальна загроза переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Заслухавши суддю-доповідача, в дебатах: міркування прокурора, який вважає, що ухвалу слідчого судді слід скасувати, оскільки вона є незаконною, захисника-адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 , які вважають, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, дослідивши матеріали та доводи апеляції, колегія вважає наступне.

Як слідує із клопотання начальника відділення СВ Тернопільського МВ УМВС України в області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором прокуратури м.Тернопіля ОСОБА_5 , беручи до уваги те, що ОСОБА_6 , вчинив умисний тяжкий злочин, якому притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, що свідчить про те, що перебуваючи на волі він може продовжувати свою злочинну діяльність, тому це вказує про підвищену його суспільну небезпеку як особи, він може вчинити й інші кримінальні правопорушення. Зважаючи на санкцію статті з метою уникнення від кримінальної відповідальності може ухилятися від слідства і суду, чинити тиск на свідків, а також маніпулюватиме іншими доказами по справі, а застосування менш суворого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Проте, на думку колегії суддів, в матеріалах даного клопотання відсутні достатні докази того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, згідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, що має місце в даному випадку, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя, розглянувши вказане клопотання, вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України, постановив рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. При цьому ним було прийнято до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, колегія вважає, що посилання прокурора в апеляції на те, що ОСОБА_6 може вчиняти вплив на свідка з метою схиляння його до зміни показів, необґрунтованим, оскільки саме цей свідок вчиняв закупку під час оперативної закупівлі. Твердження про те, що немає утриманців спростовується матеріалами провадження, з якого слідує, що має на утриманні малолітню дитину.

При цьому, слід врахувати те, що підозрюваний збув наркотичний засіб бупренорфін, масою 0,0011 г при оперативній закупці, інших епізодів не інкримінується.

Нових ризиків, а також будь-яких характеризуючих відомостей про особу, які б давали підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором в апеляційній інстанції не наведено. Також не встановлена репутація підозрюваного, його соціальні зв`язки, майновий стан, які б давали підстави це зробити.

Тому, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, яку вважає такою, що не ґрунтується на представлених доказах.

Тому, вказані твердження прокурора колегія вважає безпідставними. В зв`язку з цим, апеляція не підлягає до задоволення.

Виходячи із вищенаведеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А.
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Тернополя ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25 квітня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2