Справа № 128/4680/15-к
УХВАЛА
14 березня 2016 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001577, по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження від прокурора надійшло клопотання про звернення до прокуратури щодо проведення перевірки на факт вчинення фізичного та психологічного тиску на обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Інші учасники судового провадження не заперечують проти клопотання прокурора.

Суд, врахувавши думки учасників судового провадження та заслухавши покази обвинувачених, приходить до такого висновку.

Так, статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, при цьому застосовується такий принцип з урахуванням практики ЄСПЛ.

Статтею 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
Вказані принципи також закладені в статті 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності; ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Відповідно до ч.2 ст.11 КПК України забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Згідно зі ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, як отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження (п.2 ч.2 ст.87 КПК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження оперативні працівники Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області чинили на нього фізичний та психологічний тиск, а саме: 27.10.2015 року при його затриманні четверо чи п`ятеро оперативних працівників били його руками, ногами та дубинкою по різним частинам тіла, при цьому він опір їм не чинив; доставивши його в райвідділ, його пристебнули наручниками до батареї і в такому стані тримали цілий день; під час його перебування в ІТТ на нього оперативний працівник чинив психологічний тиск, який виразився в залякуванні, що його будуть звинувачувати у вчиненні й інших кримінальних правопорушень, якщо він не підпише документи. Ні прізвищ, ні імен цих оперативних працівників він не знає, лише бачив їхні звання, там були і майори, і капітани. Слідчий на нього тиск не чинив.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 показав, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження оперативні працівники Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області чинили на нього фізичний та психологічний тиск, а саме: 27.10.2015 року біля лісу двоє оперативних працівників били його руками та ногами по тілу, при цьому він опір їм не чинив; потім його били в автомобілі та райвідділі, вказуючи на те, що його покази та покази ОСОБА_5 різняться; також на нього чинили психологічний тиск, який виразився в залякуванні, що його будуть звинувачувати у вчиненні інших кримінальних правопорушень, якщо він не зізнається у змові з ОСОБА_5 та не підпише документи. Ні прізвищ, ні імен цих оперативних працівників, ні їх звання він не знає. Слідчий на нього тиск не чинив.

Відповідно до ст.60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Вищезазначені покази в судовому засіданні обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є фактично повідомленням про вчинення відносно них кримінальних правопорушень працівниками Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, а саме: оперативних працівників.

В п.108 рішення Європейського Суду з прав людини від 15.05.2012 року по справі «Каверзін проти України» (заява № 23893/03) зазначено, що стаття 3 Конвенції вимагає, аби розслідування небезпідставних скарг про погане поводження було ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» п.103, та інші рішення). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (заява № 23763/94, п.104, і наступні після нього, і «Ґюль проти Туреччини» заява № 22676/93, п.89, від 14 грудня 2000 року).
В зв`язку з викладеним, з метою проведення перевірки та для уточнення отриманих в ході судового розгляду даних показів обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перевірки їх доводів про застосування до них незаконних методів ведення досудового розслідування, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та звернутися до прокуратури Вінницької області з повідомленням про кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.60 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Повідомити прокурора Вінницької області про кримінальне правопорушення щодо застосування до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 недозволених методів ведення досудового розслідування зі сторони працівників Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області (вчинення фізичного та психологічного тиску) під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001577.
Провести перевірку щодо повідомлення про застосування до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 недозволених методів ведення досудового розслідування зі сторони працівників Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001577.
Ухвалу суду виконати терміново в строк до 23.03.2016 року, оскільки один із обвинувачених перебуває під вартою.
Інформацію про внесення до ЄРДР викладених в ухвалі відомостей, а також прийняте процесуальне рішення за результатами перевірки надати Вінницькому районному суду Вінницької області.
Продовження судового розгляду відкласти.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: ОСОБА_1