Справа № 520/8522/14-к
Провадження № 1-кп/520/27/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.06.2016 року Київський районний суд м.Одеси
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
законного представника потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження №0000881 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южно-Сахалінськ, РФ, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утримання має неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який працює на посаді офіцера ОВ військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешкаючого у АДРЕСА_2 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,
В с т а н о в и в :
06.05.2013 року близько 17 годин 50 хвилин обвинувачений ОСОБА_8 , не маючи при собі посвідчення водія, на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно-справним мікроавтобусом «Toyota Ні Асе», державний № НОМЕР_2 , здійснюючи рух зазначеним автомобілем по сухому асфальтному покриттю, в крайній лівій смузі проїжджої частини автодороги по вулиці М. Жукова, з боку вулиці 25-ї Чапаєвської Дивізії, в напрямку вулиці Ак. Вільямса в м. Одесі, на якій є організований двосторонній трьохрядний рух, а напрямки руху розділенні розподільчим газоном. Де рухаючись зі швидкістю 62...76 кілометрів за годину (відповідно до висновку автотехнічної та транспортно- трасологічної експертизи № 2675/2676 від 13.06.2013р.), чим порушив встановлений чинним законодавством України в населених пунктах швидкісний режим руху транспортних засобів (60 км/годину), при цьому був неуважним, за дорожньою обстановкою та її зміною не слідкував, на регульованому пішохідному переході розташованому в районі будинку № 47/1 по вул. М. Жукова, маючи гарантовану об`єктивну можливість завчасно виявити малолітню пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка по пішохідному переходу самостійно перетинала проїжджу частину автодороги справа наліво на зелений сигнал світлофора, скоїв зазначеним автомобілем наїзд на потерпілу ОСОБА_11 ..
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми в формі забиття головного мозку легкого ступеню тяжкості, лінійного зигзагоподібного перелому лівої скроневої кістки, забійної рани тім`яної області зліва, саден обличчя; закритої травми органів черевної порожнини у вигляді одномоментного чєрезкапсульного розриву селезінки, посттравматичного панкреатиту, множинних саден тулуба, верхніх та нижньої лівої кінцівок, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1837 від 11.07.2013, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Чим обвинувачений ОСОБА_8 6.05.2013 року, близько 17 годин 50 хвилин, як водій транспортного засобу мікроавтобуса «Toyota Ні Асе», державний № НОМЕР_2 , порушив вимоги п. 2.1 а), п. 2.3 б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме:
2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а)посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б)бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
12.04. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.
Чим обвинувачений ОСОБА_8 скоїв злочин передбачений ч.2 ст.286 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 не визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, пояснив суду, що він не згоден з кваліфікацією вчиненого ним діяння. Також пояснив суду, що дійсно 06.05.2013 року близько 17 годин 50 хвилин він керував належним йому мікроавтобусом «Toyota Ні Асе», державний № НОМЕР_2 , яким разом зі своєю дружиною рухалися в крайній лівій смузі проїжджої частини по вулиці М. Жукова, з боку вул. 25-ї Чапаєвської Дивізії, в напрямку вул. Ак. Вільямса в м. Одесі. Він, керуючи автомобілем, рухався з дотриманням правил дорожнього руху, на зелений сигнал світлофора. Справа по ходу його руху також були автомобілі, які перекривали йому видимість справа. Тому він фізично не міг бачити людей справа по руху свого автомобіля. Несподівано для нього справа на дорозі з`явилась дівчинка, яка бігла по діагоналі на червоний сигнал світлофора. Він особисто потерпілу уже побачив тільки на середній полосі автодороги, тоді застосував екстрене гальмування, але йому не вдалось уникнути наїзду на пішохода, вважає, що він не мав можливості уникнути наїзду на пішохода.
Вважає, що рухався зі швидкістю 60 км/годину в загальному потоці транспорту. Контакт автомобіля з пішоходом був поза зоною дії знаку пішохідного переходу, для його автомобіля був зелений сигнал світлофору.
Після ДТП він викликав швидку медичну допомогу, працівників ДАЇ, був частково перекритий рух.
Позов прокуратури в інтересах держави про стягнення з нього матеріальної шкоди 7 774 грн. 53 коп. по кримінальному провадженню він визнає частково у сумі 112 грн. 17 коп., витрачених на медикаменти, вважає, що саме така сума витрачена державою, решту не визнає, так як являється державним службовцем, а медицина в державі безкоштовна.
Заявлений законним представником потерпілої позов про стягнення з нього моральної шкоди в сумі 500 000 гривень він не визнає, так як він з першого дня події ДТП надавав матеріальну допомогу батькам потерпілої на лікування потерпілої в сумі 14 850 грн., кожен день відвідував потерпілу в лікарні.
Письмово просить суд звільнити його від покарання на підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

Представник потерпілої ОСОБА_6 вважає обвинуваченого ОСОБА_8 винним в скоєнні ДТП , де її малолітній доньці 06.05.2013 року на пішохідному переході в м.Одесі, по якому, на зелений сигнал світлофору дитина переходила автодорогу.
В результаті наїзду обвинувачений керуючи своїм автомобілем спричинив тяжкі тілесні пошкодження.
Після цього, на теперішній час, дитина постійно хворіє, в зв`язку з чим її сім`я постійно вимушена лікувати дитину. Чим її сім`ї спричинено матеріальні збитки, та моральну шкоду. В зв`язку з чим вона просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 500 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, підстави для стягнення моральної шкоди мотивує письмово.
В судовому засіданні малолітня потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що 06.05.2013 року вона поверталась додому, з нею разом був її брат ОСОБА_12 . Вона підійшла до автодороги, до пішохідного переходу і коли загорілось зелене світло на світлофорі, а автомашини зупинились, аж тоді вона почала переходити дорогу по пішохідному переходу. Її брат йшов ззаду за нею. Момент ДТП вона не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 06.05.2013 року ввечері він разом із сестрою ОСОБА_13 повертались додому з уроків, коли вони підійшли до пішохідного переходу і коли на світлофорі загорілось зелене світло, то його сестра ОСОБА_14 першою по пішохідному переходу почала переходити дорогу, а він від сестри трохи відстав, йшов ззаду сестри по пішохідному переходу, так як в нього була важка сумка з підручниками. Він особисто бачив, як автомобіль збив його сестру, так як він був близько від сестри на пішохідному перехрестку посередині переходу, за 2 метри від неї, в середньому ряду на якому були автомобілі які стояли.
Свідок ОСОБА_15 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_16 являється її чоловіком. 06.05.2013 року, ввечері вона разом зі своїм чоловіком в м.Одесі їхали в автомобілі, яким керував її чоловік - обвинувачений по справі. Вона знаходилась на передньому пасажирському місці в автомобілі.
Вони рухались в крайній лівій смузі. Їх автомобіль рухався в потоці інших машин, справа від них в попутному напрямку разом з ними рухалися також і інші автомобілі. Спереду їх автомашини, по ходу їх руху, не було інших автомашин. Швидкість їх автомобіля була трохи більша, ніж у автомобілів справа від них. Її чоловік ОСОБА_16 екстрено загальмував і вона побачила, що по пішохідному переході вибігла дівчинка, яку вона раніше побачила безпосередньо на пішохідному переході перед тим, як ОСОБА_16 скоїв на дівчинку наїзд. Наїзд на дівчинку стався на пішохідному переході. Вона побачила, що ОСОБА_16 , керуючи автомобілем, не було куди дітися від наїзду, тому, що зліва від їх автомобіля був тротуар, на якому стояли люди, а справа знаходились автомобілі, які стояли оскільки вже зупинилися.
Свідок ОСОБА_17 пояснив, що він, як пасажир автобуса, знаходячись в салоні автобуса, на близькій відставні від ДТП, він особисто бачив обставини ДТП. Для водія автомобіля, обвинуваченого по справі, коли той керував автомобілем, при якому на пішохідному переході був здійснений наїзд на пішохода - потерпілу. При зеленому сигналі світлофора.
Він бачив, що стався наїзд на дівчинку, після наїзду на світлофорі засвітився жовтий сигнал світлофору. Він чув звук гальмування автомобіля і побачив, як пішохід-дівчинка відлітає від автомобіля, ДТП сталося на пішохідному переході.
Показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_6 , суд оцінює як об`єктивні та достовірні докази по справі, оскільки вказані особи у своїх показаннях достовірно відображають обстановку місця ДТП, вказані пояснення свідків узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_15 яка є дружиною обвинуваченого, яка під час ДТП знаходилася в салоні автомобіля, на передньому пасажирському сидінні, яким керував обвинувачений при ДТП і якій достовірно відомі обставини ДТП, про які вона дала пояснення в судовому засіданні.
Вказані свідки в тому числі і свідок ОСОБА_15 - дружина обвинуваченого підтвердили, що малолітня пішохід ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , самостійно по пішохідному переходу перетинала проїжджу частину автодороги справа наліво на зелений сигнал світлофора, де на неї було скоєно наїзд автомобілем під керуванням обвинуваченого.
Крім зазначених досліджених судом доказів по справі, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286ч.2 КК України підтверджується дослідженими судом іншими доказами:
-протоколом слідчого експерименту с участю потерпілої ОСОБА_11 зі схемою від 17.10.2013 року.
-протоколом слідчого експерименту с участю свідка ОСОБА_19 від 29.03.2014 року зі схемою та фототаблицею.
-протоколом слідчого експерименту с участю свідка ОСОБА_20 від 29.03.2014 року зі схемою та фототаблицею.
-протоколом слідчого експерименту с участю свідка ОСОБА_17 від 29.03.2014 року зі схемою та фототаблицею.
-довідкою КП «СМЄП» про режим роботи світлофорного об`єкту, розташованого по пр.-ту М.Жукова, 47/1 в м.Одесі 06.05.2013 року в 17 годин 50 хвилин.
Згідно висновку судової авто технічної експертизи технічного стану систем керування та ходової частини автомобіля «Toyota Ні Асе», р.н. НОМЕР_2 від 13.06.2013 року видно, що рульове керування, ходова частина і гальмова система автомобіля «Toyota Ні Асе», р.н. НОМЕР_2 до моменту настання ДТП знаходилися в працездатному стані і забезпечували водієві технічну можливість рухатися і утримувати автомобіль в будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомою йому ефективністю. При цьому в цих системах не малося несправностей, які б могли зумовити раптове для водія відведення автомобіля від обраного ним напрямку руху або відмову систем .
Згідно висновків судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи слідів і пошкоджень на автомобілі «Toyota Ні Асе», р.н. НОМЕР_2 , а також обставин наїзду цього автомобіля на пішохода від 13.06.2013 року з фото таблицями вбачається, що експертним шляхом встановлено, що пошкодження відображають наступний механізм контакту: удар переднім бампером з права з подальшим закиданням на решітку радіатора та панель капота двигуна. Слідам гальмування автомобіля «Toyota Ні Асе», р.н. НОМЕР_2 в умовах аналізуємої події, відповідає швидкість руху близько 62…76 км/год .
Згідно висновків судової авто технічної експертизи обставин наїзду автомобіля «Toyota Ні Асе», р.н. НОМЕР_2 на пішохода №1852 з масштабними схемами від 15.05.2014 року вбачається, що у розглянутих умовах належні дії водія автомобіля «Toyota Ні Асе», р.н. НОМЕР_2 регламентувались вимогами пунктів 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху, які передбачають можливість руху зі швидкістю не більше 60 км/год, а з моменту об`єктивного виявлення небезпеки для подальшого руху у вигляді пішохода, що знаходиться в небезпечній близькості, прийняття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки.
В умовах даної події належним виконанням вимог пункту 12.4 правил дорожнього руху водій автомобіля «Toyota Ні Асе», р.н. НОМЕР_2 гарантовано мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.
Фактичні дії водія автомобіля «Toyota Ні Асе», державний № НОМЕР_2 , що не відповідали вимогам пункту 12.4 Правил дорожнього руху в умовах події, з позицій експертного аналізу, знаходяться в причинному технічному зв`язку з фактом ДТП.
Висновком авто технічної експертизи в судовому засіданні підтверджено експертом ОСОБА_21 допитаного в якості експерта.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №1837 від 11.07.2013 року вбачається, що у потерпілої ОСОБА_11 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі забиття головного мозку легкого ступеню тяжкості, лінійного зигзагоподібного перелому лівої скроневої кістки, забійної рани тім`яної області зліва, саден обличчя; закритої травми органів черевної порожнини у вигляді одномоментного чєрезкапсульного розриву селезінки, посттравматичного панкреатиту, множинних саден тулуба, верхніх та нижньої лівої кінцівок, які, відповідно відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Судом встановлено, що 06.05.2013 року на пішохідному переході, по якому малолітня потерпіла перетинала проїжджу частину автодороги, справа наліво, на зелений сигнал світлофора, обвинувачений керуючи автомобілем скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_11 в результаті чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. Тому суд описуючи правопорушення вказує на такі обставини як встановлені судом. Також враховуючи, що відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту і тільки стосовно особи, якій висунуте обвинувачення.

Суд вважає, що обвинувачений, зобов`язаний був прийняти необхідні міри завчасно зупинити свій автомобіль й надати можливість малолітній потерпілій по пішохідному переходу перетнути проїжджу частину автодороги, справа наліво, на зелений сигнал світлофора, виконуючи правила дорожнього руху, як це зробили інші водії - учасники дорожнього руху, які керуючи транспортними засобами які рухалися на автомобілях по автодорозі одночасно з обвинуваченим в одному напрямку, при встановленій судом дорожній ситуації перед ДТП.

Судом з матеріалів кримінального провадження достовірно встановлено, що обвинувачений маючи гарантовану об`єктивну можливість завчасно виявити малолітнього пішохода ОСОБА_11 , в порушення правил дорожнього руху скоїв на неї наїзд керуючи автомобілем.
Судом не встановлено неправомірних дій потерпілої, як пішохода. Досудове слідство не надало суду доказів про вину потерпілої особи в порушення вимог правил дорожнього руху, що також не встановлено в судовому засіданні. Тому суд приходить до висновку про те, що ДТП відбулося через грубі порушення Правил дорожнього руху України тільки обвинуваченим, внаслідок наїзду транспортного засобу на потерпілу під керуванням обвинуваченого.

Суд вважає, що таким свідкам як ОСОБА_22 , ОСОБА_20 допитаних судом, достовірно не було відомо про обставини ДТП, тому вони дали різні протиречиві один одному пояснення про обставини ДТП. В зв`язку з чим суд не може прийняти їх пояснення, як достовірні та об`єктивні докази по справі, так як вони спростовані в суді дослідженими судом матеріалами кримінального провадження та поясненнями очевидців правопорушення допитаних як свідків по справі ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_6 , поясненнями експерта ОСОБА_21 допитаного судом в якості експерта, та матеріалами кримінального провадження.
Суд не може прийняти до уваги, як доказ по справі, протоколом слідчого експерименту с участю свідка ОСОБА_23 від 28.03.2014 року так як його пояснення в судовому засіданні спростовані іншими доказами дослідженими судом і так як обставини викладені у вказаному слідчому експерименті не відповідають фактичним обставинам і є надуманими, як вважає суд.
Згідно з ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Суд вважає, що зібрані у справі докази достовірно та об`єктивно підтверджують вказане обвинувачення.
Суд дослідивши надані сторонами провадження докази, приходить до висновку що докази надані суду досудовим слідством є обґрунтовані, вина обвинуваченого в скоєнні злочину доведена в суді, оскільки факт порушення правил дорожнього руху встановлених судом знайшов підтвердження в судовому засіданні. Суд аналізуючи склад злочину передбаченого ч.2ст.289 КК України враховуючи,що об`єктивну сторону злочину включає сукупність таких обов`язкових ознак як :
-порушення правил безпеки руху та експлуатації транспорту;
-суспільно небезпечні наслідки;
-причинний зв`язок між порушенням правил безпеки руху та експлуатації транспорту та суспільно небезпечними наслідками.
Тому при викладених обставинах суд вважає, що в діях ОСОБА_24 як у водія транспортного засобу є склад злочину передбачений ч.2ст.289 КК України, оскільки обвинувачений порушив п. 2.1 а), п. 2.3 б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, від його дій наступили наслідки - неповнолітній ОСОБА_11 спричинено діями обвинуваченого тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і судом встановлено причинний зв`язок між діями обвинуваченого, в виді порушення правил безпеки руху транспортного засобу і отриманими потерпілою тяжких тілесних ушкоджень.
На спростування винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 надала суду висновок № 2186 судової автотехнічної експертизи від 20.05.2015 року Одеського науково дослідного інституту судових експертиз про обставини наїзду автомобілем «Toyota Ні Асе» державний № НОМЕР_2 .
Судом досліджено зазначене експертне дослідження, яке проводилося експертом, як вказує експерт, на підставі копії матеріалів кримінального провадження наданих йому та на підставі звернення адвоката ОСОБА_5 в експертну установу.
Згідно висновку експерта видно, що висновок експерта заснований на дослідженні обставин пригоди які надала для дослідження експерту адвокат, захищаючи обвинуваченого. Що в своєму зверненні в експертну установу, з метою проведення експертного дослідження обставин справи, адвокат вказала, що малолітня потерпіла перетинала проїзну частину з права на ліво по ходу руху автомобіля.
І висновок експерта № 2186 судової автотехнічної експертизи від 20.05.2015 року Одеського науково дослідного інституту судових експертиз про обставини наїзду автомобілем «Toyota Ні Асе» державний № НОМЕР_2 заснований на дослідженні обставин пригоди за умови того, що малолітня потерпіла перетинала проїзну частину з права на ліво по ходу руху автомобіля. А згідно обставин ДТП встановлених судом потерпіла ОСОБА_11 перед самим ДТП і під час ДТП по пішохідному переходу самостійно перетинала проїжджу частину автодороги справа наліво на зелений сигнал світлофора.
Суд вважає, що обставини на які посилається захист обвинуваченого не можуть вплинути на кінцевий висновок суду і не можуть бути враховані судом для виправдання обвинуваченого, так як вони спростовані матеріалами справи, поясненнями інших свідків. Тому суд приходить до висновку про те, що доводи обвинуваченого не можуть вважатися доказами на користь обвинуваченого.
Суд аналізуючи як доказ по справі висновок № 2186 судової автотехнічної експертизи від 20.05.2015 року Одеського науково дослідного інституту судових експертиз, про обставини наїзду автомобілем «Toyota Ні Асе» державний № НОМЕР_2 , проведеної по заяві адвоката обвинуваченої особи, наданий суду як доказ по справі приходить до наступного.
Адвокатом надано експерту для дослідження обставини ДТП, тобто місце розташування потерпілої при ДТП, місце наїзду автомобілем на потерпілу які не відповідають встановленим в суді обставинам тобто не відповідають дійсності,тому суд вважає,що такі вихідні дані по справі надані експерту для дослідження в порушення вимог КПК України.
Експертом досліджувалися обставини ДТП які не відповідають дійсності. Що викликає обьективний сумнів такого доказу.
Тому суд визнає зазначене експертне дослідження не допустимим доказом по справі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ст.286ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд враховує, що обставини які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлені.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України суд вважає, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні неповнолітню дитину.
При викладених та встановлених судом обставинах ДТП, суд враховуючи відношення обвинуваченого до скоєного ним правопорушення, враховуючи наслідки які наступили від дій обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_8 основне покарання у виді позбавлення волі, та додаткове покарання в виді позбавлення права керування транспортними засобами.
В той же час, з матеріалів справи вбачається, що на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_8 є двоє неповнолітніх дітей - син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В зв`язки з викладеним, згідно чинного законодавства України обвинувачений ОСОБА_8 підпадає під дію ст.1 п. «В» Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, як батько, що має на утриманні двоє дітей, яким не виповнилося 18 років на день набрання чинності зазначеного закону України, тому він підлягає звільненню від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.
Оскільки згідно норми ст.14 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, особи, на яких поширюється дія цього закону, тільки можуть бути звільнені, від відбування додаткового покарання призначеного судом.
Згідно зазначеного Закону, це є правом суду, а не обов`язком суду звільнити особу від додаткового покарання призначеного судом.
Тому, враховуючи обставини скоєння правопорушення, враховуючи наслідки від дій обвинуваченого, як водія транспортного засобу, його відношення до скоєного ним правопорушення, враховуючи його професію, що керування транспортними засобами не являється його професією, суд приходить до висновку про те, що не встановлені правові підстави для звільнення обвинуваченого від призначеного йому судом додаткового покарання за скоєний ним злочин в виді позбавлення його права керувати транспортними засобами.
Тому, суд вважає, що обвинувачений не підлягає звільненню судом від додаткового покарання призначеного йому судом.
Законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_25 поданий позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 моральної шкоди в сумі 500 000 гривень на її користь.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що по вині обвинуваченого дитині ОСОБА_11 було завдано моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях, які вона зазнала під час наїзду транспортного засобу, пропуску занять у навчальному закладі, перебування на лікуванні, обмеження вільного пересування, фізичних навантажень, дозвілля внаслідок післяопераційного періоду, зміни ритму та звичайного способу життя,що дитина хворіє по теперішній час.
Суд вивчивши поданий позов, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по цивільному позову, приходить до висновку про те, що поданий позов в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 моральної шкоди в сумі 500 000 грн. на користь потерпілої підлягає частковому задоволенню як доказаний в суді.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України п.9 від 31.03.1995 №4 «Про судову практику по справам про стягнення моральної шкоди», розмір стягнення моральної шкоди, суд встановлює залежно від характеру страждань, які вчинені позивачу, характеру немайнових збитків і з врахуванням інших обставин.
При встановленні суми моральної шкоди, за вищевказаними позовними вимогами, за даним позовом суд враховує характер и ступінь, випробуваних потерпілою душевних і фізичних страждань, переживань, тяжкість вимушених змін в її житті через отримані тяжкі тілесні ушкодження, що дитині в результат отриманих травм від ДТП було видалено селезінку, було спричинено інші тяжкі тілесні ушкодження здоров`я дитини, що діями обвинуваченого було суттєво пошкоджено здоров`я дитини, спричинено дитині біль, фізичні та моральні страждання, спричинено душевні страждання батькам дитини.
Виходячи із вимог розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого в сумі 500 000 гривен підлягає частковому задоволенню на користь матері дитини, як законного представника потерпілої ОСОБА_25 в розмірі 250 000гривень
Крім того, прокурором поданий позов в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди, завданої кримінальним провадженням в сумі 7 774 грн. 53 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, КПК України, ст.1 п. «В», ст.14 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, ст.12 КК України,суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3три) роки.
ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання призначеного судом в виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.1 п. «В» Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року.
Покарання в виді позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3(три) роки, відносно ОСОБА_8 - виконувати самостійно, без виконання основного покарання в виді позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_8 7 774 грн. 53 коп. на користь держави в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_11 .
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 2 358 грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1