АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1371/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа №623/4864/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України
УХВАЛА
Іменем України
07 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.03.2016р. стосовно ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізюм, Харківської області, громадянин України, з середньотехнічною освітою, розлучений, офіційно непрацюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

засуджений за: - ч.1 ст.190 КК України - 2 роки обмеження волі,

-ч.2 ст.190 КК України - 3 роки позбавлення волі.

Звільнений від призначеного покарання за ч.1 ст.190 КК України, на підставі ч.5 ст.74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, визначених п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання за ч.2 ст.190 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладанням обов`язків передбачених п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.

Цим же вироком розв`язані цивільні позови потерпілих.

Згідно вироку, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в м. Ізюмі Харківської області, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою протиправного заволодіння грошовими коштами, зловживаючи довірою, переконав ОСОБА_7 в своїй компетентності юриста та уклав з нею усну угоду про надання їй юридичної допомоги по зібранню матеріалів, складанню та поданню цивільного позову до Ізюмського міськрайонного суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв`язку з пошкодженнями в її квартирі, що виникли внаслідок ремонтних робіт у квартирі, яка знаходиться поверхом вище, представленню її інтересів в суді по даному факту. Після чого ОСОБА_7 оформила на ОСОБА_9 нотаріально засвідчену довіреність, якою надала повноваження ОСОБА_9 вести від її імені справи у всіх судових інстанціях з усіма правами, наданими законодавством України позивачу, відповідачу, третій особі. В перших числах червня 2011 року, в денний час, ОСОБА_9 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, під приводом проведення оціночного дослідження по з`ясуванню розміру збитків, завданих ОСОБА_7 , у зв`язку з пошкодженнями у її квартирі і оплати послуг незалежного експерта, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами в сумі 2000грн., переданими йому ОСОБА_7 , які належать останній, чим заподіяв ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на вказану суму.

28.11.2011р., ОСОБА_9 , повторно, в денний час, перебуваючи в приміщенні, розташованому за адресою: м. Ізюм, вул. Фрунзе, 18/35, під час зустрічі з ОСОБА_8 , яка була головою Ізюмського товариства городників «Сіверський Донець» та іншими членами даного товариства, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою протиправного заволодіння грошовими коштами, зловживаючи довірою, переконав останніх в тому, що буде надано безоплатну юридичну допомогу по оскарженню в Харківському апеляційному суді постанови Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2011р. про скасування державної реєстрації товариства городників «Сіверський Донець». При цьому, ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що розмір судового збору при подачі апеляційної скарг не перевищує 50грн., діючи з корисливих мотивів, переконав вищевказаних осіб, що вони повинні передати йому 450грн. для оплати судового збору та що він особисто в строк до 01.12.2011р. подасть апеляційну скаргу до Харківського апеляційного адміністративного суду. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 , 30.11.2011р., в денний час, перебуваючи в приміщенні громадської приймальні депутата Ізюмської міської ради, розташованому за адресою: м. Ізюм, вул.. Соборна, 56, під час зустрічі з ОСОБА_8 , під приводом оплати судового збору у зв`язку з подачею апеляційної скарги, отримав від останньої 450грн., однак в 2011 році апеляційну скаргу до Харківського апеляційного адміністративного суду в зазначений строк не подав, судовий збір не сплатив. Таким чином, ОСОБА_9 , шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами в сумі 450грн., що належать ОСОБА_8 , чим наніс останній матеріальний збиток на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_9 , повторно, в період з 26 по 28 грудня 2011 року, знаходячись на вул. Соборній в м. Ізюмі, біля автобусної зупинки «1000 дрібниць», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного заволодіння грошовими коштами, зловживаючи довірою, уклав з ОСОБА_10 усну угоду про надання їй юридичної допомоги при складанні та подачі апеляційної скарги на рішення Ізюмського міськрайонного суду від 22.12.2011р. про стягнення з ОСОБА_10 грошових коштів у розмірі 668грн. 50коп., в тому числі на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди у розмірі 497грн.50 коп. (справа № 2-1196/2011), отримав від ОСОБА_10 документи для складання апеляційної скарги та завірив, що самостійно подасть апеляційну скаргу. У другій половині січня 2012 року ОСОБА_9 , знаходячись по вул. Соборній в м Ізюмі, біля автобусної зупинки «1000 дрібниць», діючи з корисливих мотивів надав ОСОБА_10 неправдиві відомості про те, що подав апеляційну скаргу до суду, в передбачений законом строк, і отримав від ОСОБА_10 у якості оплати за юридичні послуги гроші в сумі 250грн., однак апеляційну скаргу до суду не подав, таким чином, ОСОБА_9 , зловживаючи довірою заволодів грошовими коштами в сумі 250грн., що належать ОСОБА_10 , чим заподіяв останній матеріальний збиток на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого за встановленими фактичними обставинами, звертає увагу на те, що судом неправильно застосований закон про кримінальну відповідальність та призначене м`яке покарання. В зв`язку з цим, апелянт просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким по суті призначити те саме покарання без застосування ст.75 КК України.

Обвинувачений в поданій апеляції не погоджується з висновками суду, вважає, що вони не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Крім того вважає, що потерпілі його оговорюють, а кримінальне провадження стосовно нього сфабриковане з метою його дискредитації на майбутніх місцевих виборах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку своєї апеляції, обвинуваченого, захисника та потерпілого, які просили залишити призначене районним судом покарання, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається, з вироку обвинувачений вину у скоєнні злочинів не визнав та в суді першої інстанції дав пояснення які за своїм змістом співпадають з його ж поясненнями в апеляційній інстанції (т.2 а.с.131-132).

Проте, не дивлячись на таку позицію обвинуваченого, його вина підтверджується дослідженими у встановленому порядку доказами, які відображені у вироку суду по епізодно.

Так, потерпіла ОСОБА_7 , в суді пояснила, що з ОСОБА_9 познайомилась 05.05.2011р. Сусіди з верхньої квартири робили ремонт, чим заподіяли її квартирі матеріальну шкоду, відшкодовувати збиток завданим ремонтом добровільно відмовились і для звернення до суду їй потрібен адвокат. 05.05.2011р. вона викликала працівників ЖРЕП, які склали акт заподіяної шкоди. Потім через деякий час зустрілась з ОСОБА_12 , який порекомендував ОСОБА_9 як фахівця в галузі права. ОСОБА_9 прийшов до квартири, подивився, запевнив, що ця справа виграшна та буде представляти її інтереси в суді. Він запевнив її, що допоможе їй і таким чином завоював довіру, і запропонував оформити довіреність. 06.05.2011р. ОСОБА_7 оформила нотаріальну засвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_9 для представлення її інтересів в суді та заплатила за нотаріальні послуги 150грн. Потім вони пішли до ОСОБА_7 в квартиру, де ОСОБА_9 сказав що для ведення справи в суді йому треба 250грн. і акт, який склав ЖРЕП, це все вона віддала. Потім запросили до квартири ОСОБА_13 , який приніс фотоапарат, щоб ОСОБА_9 сфотографував місця пошкодженні ремонтом, ОСОБА_9 запевняв, що справа виграшна та можна отримати 20-30 тис. гривень, але для цього треба викликати експерта, і виграти справу гарантовано, таким чином знову ввійшов до неї в довіру. Через деякий час ОСОБА_9 був у неї в квартирі та сказав, що для виклику експерта з Харкова треба 2000грн. На початку червня 2011 року ОСОБА_9 зателефонував и сказав, що прийде за грошима. Вона запросила ОСОБА_13 та при ньому відрахувала 20 купюр по 100 грн. і коли ОСОБА_9 прийшов до неї, ОСОБА_13 вийшов до кухні. ОСОБА_9 запевняв в успіху даної справи і вона йому повірила, та віддала гроші. Після чого вона йому телефонувала, але ОСОБА_9 не відповідав. Пройшло 3 місяці, вона попросила ОСОБА_12 організувати їй зустріч з ОСОБА_9 . При зустрічі ОСОБА_9 повідомив, що справу направлено до суду, на руках документів немає. На питання чому ОСОБА_7 не була присутньої в судових засіданнях, ОСОБА_9 відповів, що так як представляє її інтереси по довіреності її присутність у судовому засіданні не є обов`язковою. Потім на вимогу ОСОБА_7 . ОСОБА_9 надав їй копію позовної заяви, яка не відповідала вимогам не по формі та змісту та віддав її, і запевнив що все буде добре. Проходили місяці, але нічого так по її справі не здвинулось з місця, почався опалювальний сезон і сусіди зверху затопили квартиру. ЇЇ син визвав співробітників ЖРЕПу та ОСОБА_9 він теж взявся за цю справу та забрав акт ЖРЕП, який зробили по факту залиття квартири. Через деякий час вона стала дзвонити ОСОБА_9 на мобільний, але на дзвінки він не відповідав. Звернулась за допомогою до ОСОБА_12 щоб він знову організував їм зустріч та при ньому вона просила повернути документи, а саме акти ЖРЕПу, гроші в сумі 2000грн. і 150грн. за довіреність. ОСОБА_9 почав говорити, що документи в суді, потім що відправив їх по пошті, потім що поверне все через 3 дні. Через 3 дні він нічого не віддав. Коли вийшли від ОСОБА_12 в суд всю дорогу ОСОБА_9 заспокоював її, але коли підходили до суду ОСОБА_9 раптом збіжав на другу сторону дороги і більше на зв`язок не виходив. 20.12.2011р. вона надіслала смс-повідомлення ОСОБА_9 , що якщо він не поверне гроші та документи, вона вимушена буде звернутися до прокуратури. Так за 8 місяців ОСОБА_9 не виконав свої зобов`язання. Коли вона точно впевнилась що він нічого не буде робити та повертати не збирається, вона звернулась в прокуратуру.

Вищенаведені покази потерпілої підтверджуються показами свідка ОСОБА_14 , який повідомив суд, що є сином ОСОБА_7 та сусіди робили ремонт та затопили квартиру його матері, дати конкретної не пам`ятає, сусід ОСОБА_12 порекомендував матері як юриста ОСОБА_9 . Його мати зустрілася з ОСОБА_9 , де вони домовилися зробити довіреність у нотаріуса для ведення справи у суді, документів посвідчуючи його як адвоката він не надав. Зі слів матері після оформлення документів ОСОБА_9 попросив 250грн. як він пояснив для ведення справи, потом через деякий час попросив 2000грн. для виклику експерта з м. Харкова для встановлення збитків, завданих затопленням квартири. Особисто ОСОБА_9 передав фотографії квартири з пошкодженим ремонтом, потім коли квартиру знову затопили ОСОБА_9 був присутній при виклику комісії з ЖРЕПу. Гроші були видані ОСОБА_9 , але експерта він не визвав, хоча сам говорив що викличе експерта.

Аналогічні за змістом показання дав свідок ОСОБА_13 , який в суді пояснив, що десь навесні 2011 року квартиру ОСОБА_7 затопили сусіди зверху, згоди на відшкодування матеріальних збитків вони не давали, та постало питання звернутися за юридичною допомогою. ОСОБА_7 запросила його додому, він приніс фотоапарат, тоді він вперше познайомився з ОСОБА_9 . Може охарактеризувати обвинуваченого як молоду, приємну, професійну людину, зі його ж слів він виграв в суді багато справ, але документів у нього ніхто не перевіряв. Через місяць-півтора ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що треба запросити експерта для оцінки матеріальної шкоди, за виклик експерта заплатити 2000грн., гроші віддати йому і він сам викличе експерта та передасть тому гроші. В день передачі грошей в сумі 2000 грн. він був присутній в квартирі та при ньому потерпіла ОСОБА_7 відрахувала гроші 20 купюр по 100грн., але не був присутнім при передачі грошей, оскільки був на кухні, розмову чув, але про що говорили не прислуховувався. Після передачі грошей експерт не приїхав, потерпіла телефонувала ОСОБА_9 , але він не виходив на контакт, потім сказав що треба копія паспорту та ідентифікаційного коду для подачі позову до суду. Потерпіла ОСОБА_7 передала ОСОБА_13 паспорт і код, він зняв копії та відніс ОСОБА_15 до магазину сувенірів, де він працював чи підробляв. Через деякий час ОСОБА_9 зник з копіями документів, не виходив на контакт, коли до нього додзвонювались він говорив, що подав позов до суду. Щоб впевнитися ОСОБА_7 пішла до суду вияснити, чи є така справа в суді, на що дізналась, що справи за позовом ОСОБА_7 в суді зареєстровано не було. Минуло більше чим півроку ОСОБА_7 вирішила звернутися до прокуратури.

Свідок ОСОБА_16 в суді підтвердив свідченні раніше наведених осіб і показав, що він працює ФОП та є головуючим партерної організації «Партії захисників Вітчизни», неодноразово користувався послугами які надає ОСОБА_9 , представляв його в суді та вигравав справи. Документів на зайняття юридичною діяльністю у нього не перевіряв, так як він є громадський діяч, працює безкоштовно, грошей за отримані послуги він йому не давав. Потерпіла ОСОБА_7 є його сусідкою, вони перебувають в гарних відносинах з нею. Дати точної не пам`ятає, у ОСОБА_7 виникла проблема, її квартиру затопили сусіди зверху, самостійно відшкодувати матеріальну шкоду вони не хотіли, для подачі позову в суд їй треба була юридична допомога, саме він порадив їй ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , так як неодноразово вони надавали йому свою допомогу. ОСОБА_7 прийшла до нього додому, там був ОСОБА_9 він їй представив його як юриста, вони вийшли, переговорили та ОСОБА_9 погодився їй допомогти. Через 3-4 місяці дізнався від ОСОБА_7 , що справа йде, все добре. Потім через деякий час ОСОБА_7 повідомила йому, що заплатила ОСОБА_9 2000грн. за виклик експерта для оцінки збитку, та дала йому документи, однак хоче забрати гроші та документи. Він особисто організовував дві зустрічі та був присутній на них: на першій, що треба 2000грн. на виклик експерта для оцінки заподіяної шкоди, друга зустріч була на підвищених тонах, ОСОБА_7 вимагала від ОСОБА_9 щоб він повернув їй 2000грн. та документи.

Крім показів вказаних осіб, ці обставини підтверджуються дослідженими письмовими доказами, такими як: копією акту залиття квартири АДРЕСА_3 (№3 від 21.10.2011р.) за підписом директора КЖРЕП-1 ОСОБА_18 , згідно якого виявлено сліди залиття в жилій кімнаті на стелі та встановлено, що залиття виникло в результаті неякісної змонтованої фітингової зборки, на стояку квартири АДРЕСА_4 ; копією акту огляду (№309 від 05.05.2011р.) за підписом директора КЖРЕП-1 ОСОБА_18 , згідно якого встановлено, що на кухні на несучій стіні відсутня керамічна плитка та в спальні на стелі довжиною 4,0х0.1м. лопнули шпалери підвищенної якості, також на підлозі в місцях проходження стояків опалення мається скупчення пилового бруду з мілким будівельним сміттям, вхідні двері погано закриваються; копією нотаріально засвідченої довіреності ОСОБА_7 на представлення її інтересів ОСОБА_9 від 06.05.2011р.; заявою ОСОБА_9 директору КЖРЕП-1 про повторне направлення до квартири ОСОБА_7 комісії для складання акту; та іншими доказами наведеними у вироку (т.2 а.с.134-135) та яким у цьому ж рішенні суду дана відповідна оцінка.

Стосовно епізоду з потерпілою ОСОБА_8 то встановлені судом фактичні обставини підтверджуються насамперед показами самої потерпілої, яка в суді показала, що є інвалідом ІІ групи. 23.11.2011р. державний реєстратор повідомила про ліквідацію товариство городників «Сіверський Дінець» згідно рішення Харківського адміністративного суду від 14.07.2011р. Зборами товариства вирішили звернутися до депутата Меленця, який порадив звернутися до лідера комуністів ОСОБА_19 , який запросив їх до офісу комуністів. Коли члени товариства зайшли до офісу за комп`ютером сидів ОСОБА_9 потім всі зайшли до кімнати та ОСОБА_19 порадив ОСОБА_9 як юриста. Під час обговорення проблеми городників ОСОБА_9 сказав що допоможе, що треба подати апеляційну скаргу і зазначив, що треба заплатити судовий збір в розмірі 450грн. ОСОБА_20 погодилась дати 450грн. Перед 01.12.2011р. маючи гроші ОСОБА_8 зателефонувала ОСОБА_9 та домовились про зустріч у приймальні депутата ОСОБА_21 по АДРЕСА_5 . Коли вона прийшла до приймальні депутата ОСОБА_21 , при ньому відрахувала 2 купюри по 200грн. та 50грн. ОСОБА_9 сказав що треба розписатися в довіреності, він роздрукував на комп`ютері та в 3-х екземплярах, вона їх підписала. Гроші передавала в присутності ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . ОСОБА_9 сказав що подасть апеляційну скаргу на початку грудня та там сплатить судовий збір. Потім вона телефонувала ОСОБА_9 , але він не відповідав на дзвінки. ОСОБА_8 попросила ОСОБА_24 організувати зустріч з ОСОБА_9 20.12.2011р. в офісі комуністів були присутні члени товариства городників, ОСОБА_24 та ОСОБА_9 , де останній надав членам товариства 2 листочки - 1 копія апеляційної скарги підписана ОСОБА_9 та на ній надруковано, що отримала ОСОБА_25 , сам текст і квитанція викликали підозру. Щоб впевнитись в достовірності квитанції вона разом з ОСОБА_26 пішла до банку «Надра», де перевірили та повідомили, що оплати через дану квитанцію не здійснювалось. 24.12.2011р. на зборах в БК «Кірова» у присутності багатьох людей ОСОБА_9 зазначив, що апеляційну скаргу подав, судовий збір сплатив. Потім знову на дзвінки не відповідав, зустрічі уникав. 28.12.2011р. з ОСОБА_27 поїхали до Апеляційного адміністративного суду за адресою: вул. Володарського, 36, де повідомили що даної скарги зареєстровано не було, та особа ОСОБА_25 не працює, а за адресою, зазначеною в квитанції м. Харків, вул. Володарського знаходиться приватний будинок.

Покази цієї потерпілої підтвердили наступні свідки.

Так, свідок ОСОБА_28 , в суді повідомила, що дати не пам`ятає, була на зборах товариства городників, які проводились в офісі партії комуністів, на зборах було приблизно 20 чоловік, вона знала лише ОСОБА_29 , яка померла та ОСОБА_30 , яка її покликала на ці збори. На зборах обговорювалось питання про те, що якийсь суд виніс рішення, що землі городників треба забрати чи збудувати щось на цій землі, треба написати апеляційну скаргу, збори вела ОСОБА_8 , яку вона бачила вперше. Потім ОСОБА_24 представив ОСОБА_9 , як юриста, який подасть апеляційну скаргу безкоштовно.

Допитана в суді в якості свідка ОСОБА_30 , показала, що перебувала у товаристві городників, 3-4 роки назад, були змушенні звернутися за юридичною допомогою. На зборах городників ОСОБА_24 порекомендував ОСОБА_9 як юриста їхньої компартії, говорив що він є спеціалістом високого класу. ОСОБА_9 та ОСОБА_24 сказали, що ОСОБА_9 надасть безкоштовно допомогу подати скаргу до Апеляційного суду. Зі слів ОСОБА_8 вона знає, що за подачу скарги треба заплатити 450грн., але сам ОСОБА_9 на зборах цього не говорив. ОСОБА_9 сказав, що сам подасть апеляційну скаргу на початку грудня, бо в цей час буде в м. Харкові. Через декілька місяців були збори компартії в БК «Кірова» і товариство городників теж було присутні на ньому, де у ОСОБА_9 спитали чи подав він скаргу, на що він показав на квитанцію про оплату та сказав, що здав скаргу до канцелярії суду, квитанцію віддав ОСОБА_8 . Через деякий час ОСОБА_8 та ще хтось пішли до банку, через який здійснював операцію ОСОБА_9 і дізналися, що такого переводу суми грошей не було, та підпис стоїть не працівника установи.

Вищенаведені покази вказаних осіб підтверджуються показами свідка ОСОБА_27 , яка повідомила суд, що в 2011 році стояло питання про закриття товариства городників. Від ОСОБА_8 вона дізналась, що для відновлення їхніх прав їм треба подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду, є адвокат ОСОБА_9 , який подасть скаргу і та треба заплатити 450грн. за подачу скарги. Через деякий час ОСОБА_8 показала їй ксерокопію квитанції, яку їй дав ОСОБА_9 про оплату 450грн. за подачу скарги. Зі слів ОСОБА_8 ОСОБА_9 сказав, що заплатив в банку в м. Харкові, коли вона разом з ОСОБА_8 поїхали в кінці грудня 2011 року за адресою яка була вказана в квитанції: вул. Володарського, 30, м. Харків перевірити чи дійсно були перераховані кошти через цей банк. За даною адресою знаходиться приватний сектор та ніякого банку немає, як потім дізналися, що філія банку №13 є в м. Ізюмі. Також в Апеляційному суді повідомили, що апеляційна скарга від ОСОБА_9 не надходила, оплати теж не було. Після того як виявили ці обставини ОСОБА_9 з городниками більше не спілкувався, на контакт не виходив та уникав зустрічей.

Зі свідчень ОСОБА_31 випливає, що хотіли закрити товариство городників та потрібна було юридична допомога. На зборах городників ОСОБА_19 порекомендував ОСОБА_9 як професійного юриста, натомість ОСОБА_9 запропонував безкоштовно свою допомогу лише зазначивши, що за подачу апеляційної скарги треба заплатити судовий збір 450грн. Кошти городникам дала член товариства Бугаївська, яка вже померла. Через деякий час городники зібрались в приміщенні офісу компартії, де ОСОБА_9 показав якісь два документи: скаргу та квитанцію, які були дуже підозрілі на вигляд, так як на копії скарги не було печаті канцелярії суду, яка її прийняла, а квитанція взагалі знята на ксероксі, на що ОСОБА_9 запевнив їх, що зараз такий мають вигляд документи та оплату судового збору здійснив через термінал банку в м. Харкові. Йшов час але нічого по їхній справі ОСОБА_9 не повідомляв. Після чого ОСОБА_8 разом з деякими членами товариства перевірила дану інформацію, де виявилось що банку в м. Харкові за адресою зазначеною в квитанції не існує, жилий будинок, а в філії банку в м. Ізюмі, що гроші не були перераховані на рахунок. Також в Апеляційному суду їм повідомили, що даної скарги зареєстровано не було і квитанцій про оплату судового збору у них теж немає. Через деякий час були збори компартії в приміщенні БК «Кірова», де городники теж були присутні, на її питання чи сплатив обвинувачений судовий збір та подав скаргу, він запевнив, що все зробив.

Як вбачається з показів свідка ОСОБА_19 , він тоді був депутатом Ізюмської міської ради від комуністичної партії України, що ОСОБА_9 знав, так як жили в одному дворі, стосунків не підтримував, чим займався не знав. Потерпіла ОСОБА_8 є сусідкою по під`їзду, яка зверталась до нього як до депутата з проханням допомогти товариству городників та надати приміщення для проведення зборів. В приміщенні офісу компартії за адресою: АДРЕСА_6 городники провели свої збори, про що були збори, які питання обговорювали не пам`ятає, в офісі був присутній ОСОБА_32 , коли зайшли члени товариства городників та почались збори, він вийшов з приміщення зали, а безпалий ОСОБА_33 залишився. Особисто ОСОБА_9 не рекомендував як юриста ні членам городників, ні ОСОБА_8 . Приміщення офісу компартії надавалися товариству городників лише раз, ще вони були присутні на інших зборах партії, на яких обговорювались питання та проблеми, а також питання городників про землі, які хотіли у них відібрати на забудову. Зі слів ОСОБА_8 дізнався про те, що землі городників хочуть забрати під будівництво, що треба оформляти землі документально та ОСОБА_9 вирішив допомогти їм. Про передачу грошей він знає лише зі слів ОСОБА_8 , конкретних обставин не знає.

З показів свідка ОСОБА_21 випливає, що у 2011 році він знаходився в офісі по АДРЕСА_5 , спілкувався з ОСОБА_34 , до офісу зайшла ОСОБА_8 та повідомила, що товариство городників закривають та спитала чи заходив ОСОБА_9 . Коли зайшов ОСОБА_32 , вони з ОСОБА_8 підішли до комп`ютеру у кінці кімнати і про щось говорили.

Крім наведених показів фактичні обставини підтверджуються дослідженими документами, як то: копією постанови Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2011р. по справі №2-а-8155/11/2070, якою припинено юридичну особу товариство городників «Сіверський Дінець»; витягом з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо переліку рішень по справі №8155/11/2070 станом на 06.01.2016р.; копією повідомлення відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області №4973 від 21.11.2011р., за підписом ОСОБА_35 щодо ліквідації товариства городників «Сіверський Дінець»; копією довіреності, виданої ОСОБА_36 на представлення інтересів в суді товариства городників «Сіверський Дінець» та іншими наведеними у вироку суду (т.2 а.с.135).

Стосовно свого епізоду потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що вона програла справу в суді про пошкодження її індиками автомобіля та хотіла оскаржити це рішення. ОСОБА_37 роздавала газети комуністичної партії та порадила звернутися до адвоката ОСОБА_9 та дала їй номер телефону. Вона зателефонувала йому і вони домовилися зустрітися на зупинці «1000 дрібниць» по вул. Соборній. В грудні місяці вони зустрілись та потерпіла передала документи ОСОБА_9 , який запевнив її що справу можна виграти. Через деякий час він подзвонив і сказав, що подав документи, при цьому він сказав що вона винна йому 250грн. ОСОБА_10 разом з дочкою пішли до зупинки «1000 дрібниць» там віддали 250грн. ОСОБА_38 , який сказав що повинен зателефонувати через тиждень, місяць. Але ніхто не дзвонив, почала дзвонити ОСОБА_9 , він не відповідав на дзвінки та з березня місяця почали відраховувати з пенсії ОСОБА_10 гроші на відшкодування збитків. Вона телефонувала з приводу цього ОСОБА_9 , але він не відповідав. Також разом з донькою ОСОБА_10 їздила до Харкова в Апеляційний суд, де їй повідомили що даної скарги зареєстровано не було. Потім вона звернулася до адвоката ОСОБА_39 та той порадив їй звернутися до міліції.

Наведені вище обставини підтвердив свідок ОСОБА_40 , яка в суді заявила, що в 2011 році приймала заяви як співробітник правоохоронних органів від громадян, а саме від ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , в заяві йшла мова про те, що вони звернулись до ОСОБА_9 за юридичною допомогою як адвокату та дали гроші для подачі скарги до Апеляційного суду, заява була зареєстрована та розпочата перевірка. Перевіркою займалась ОСОБА_40 особисто. Допитаний безпалий ОСОБА_33 по даному факту надав квитанцію про оплату. Під час перевірки було встановлено, що заяви та скарги в Апеляційному суді не зареєстровані, та операцій по сплаті грошей в банку, який зазначений в квитанції не проходило тобто ОСОБА_9 отримав кошти, але послуг не надав.

Крім того, з цього приводу свідок ОСОБА_41 пояснив, що в офісі за адресою: АДРЕСА_5 , здійснює прийом громадян та до нього звернулась громадянка ОСОБА_10 за юридичною допомогою для подачі апеляційної скарги в суд. Вона йому надала документ, це була апеляційна скарга, але строк апеляційного оскарження пройшов, та даний документ не відповідав дійсності по своїй формі та змісту, тому він порекомендував звернутися до того адвоката який складав апеляційну скаргу. Зі слів потерпілої він дізнався, що це ОСОБА_9 , документів на підтвердження те, що це склав саме ОСОБА_9 не надавала, говорила, що на контакт не виходить, не спілкується з нею. Про гроші які вона йому заплатила за отримання юридичних послуг не говорила, лише сказала що заплатила і не знає що їй робити, куди йти. Він порадив звернутися до відділу міліції, зателефонував до чергової частини Ізюмського МВ, спитав хто приймає громадян, та направив громадянку ОСОБА_10 до ОСОБА_42 .

Ці ж обставини підтверджуються дослідженими письмовими доказами, а саме: рішенням Ізюмського міськрайонного суду від 22.12.2011р. по справі №2-1196/2011 року про стягнення з ОСОБА_10 коштів в сумі 668грн. 50коп. яке набрало законної сили 03.01.2012р., а апеляційна скарга датована 05.01.2012р., і в ній немає жодних застережень про поновлення пропущеного строку для оскарження судового рішення; витягом з Єдиного державного реєстру судових рішень на підтвердження відсутності судових рішень, прийнятих Апеляційним судом Харківської області по справі №2016/2-1196/11; листом Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області (№7/К-14 від 27.01.2016р.), яким повідомлено щодо утримання коштів з пенсії за 2012 рік.

Разом з цим, у вироку суду суд першої інстанції у відповідності до вимог ч.3 ст.374 КПК України крім доказів на підтвердження встановлених судом обставин навів також мотиви неврахування окремих доказів з якими колегія суддів погоджується.

На підставі наведеного аналізу, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність твердження обвинуваченого про те, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Отже, оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_9 в інкримінованих кримінальних правопорушень доведена повністю, а тому його дій кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та за ч.2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно правомірно.

Аргументи обвинуваченого, що потерпілі та свідки його оговорюють, а кримінальне провадження сфабриковане з метою дискредитації його на майбутніх місцевих виборах не підтверджуються дослідженими матеріалами справи, а тому також визнаються безпідставними.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки доводи обвинуваченого визначні безпідставними то його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Далі апеляційна інстанція перевіряє вирок суду лише в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, врахував: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який не працює, є головою Ізюмської міської та районної організації Української партії, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно, раніше не судимий; за наявності обставин, які обтяжують покарання, як то вчинення злочину щодо особи, яка має ІІ групу інвалідності та злочину щодо особи похилого віку, з огляду на наведене, суд прийшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Враховуючи тяжкість злочинів, які вчинені обвинуваченим ОСОБА_9 , правовий статус обвинуваченого, який раніше не судимий, осудний, фізичний статус молодий вік, соціальний статус наявність стійких соціальних зв`язків, позитивні характеристики, з урахуванням наведених вище обставин справи, суд першої інстанції дійшов до висновку, що перевиховання та виправлення можливо без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Отже, призначивши покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд першої інстанції достатньо повно врахував: ступень тяжкості скоєного; дані про особу обвинуваченого; обставини, що обтяжують покарання, при цьому, за переконанням колегії суддів повністю дотримався вимог п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

На підставі наведеного, враховуючи конкретні обставини вчиненого та розмір завданої шкоди, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість застосувати до ОСОБА_9 положення ст.75КК України.

Крім того, такий висновок повністю відповідає правовій позиції викладеній у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо призначення покарання особам, які вперше вчинили злочин.

Тому доводи прокурора, колегія суддів визнає, необґрунтованими та безпідставними.

Керуючись ст.ст.370, 374, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.03.2016р. стосовно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді