АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/1224/15-к Номер провадження 11-кп/786/100/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Полтавської області на вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оболонь та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, судимого 05.03.2015 Семенівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України на 80 годин громадських робіт. Знятий з обліку 25.05.2015 року по відбуттю призначеного судом покарання,-

засуджено за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України із застосуванням ст.72 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарань за цим вироком та попереднім вироком Семенівського районного суду від 05.03.2015, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 3 років 10 днів позбавлення волі.

За правилами ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 покарання, відбуте за вироком суду від 05.03.2015 у виді 10 днів позбавлення волі та остаточно ОСОБА_7 засуджено на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від призначеного судом покарання з випробуванням строком 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ та повідомляти її про зміну місця проживання, роботи та навчання.

За змістом вироку суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 05 січня 2015 року близько 20 години, знаючи, що ОСОБА_9 немає вдома, шляхом розбиття віконного скла проник до його будинку по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав ТВ-тюнер «Locus LS 4100» вартістю 360 грн., після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Полтатвської області ставить питання про зміну вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, та виключення із нього вказівки про призначення покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України. На обґрунтування своїх вимог, посилаючись на п. 23 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання», указує, що покарання за вироком суду від 05.03.2015 на момент ухвалення оскаржуваного вироку ОСОБА_7 уже відбув а тому, приєднання повністю відбутого покарання за сукупністю злочинів, на думку апелянта, є неправильним.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримувала апеляцію, обвинуваченого ОСОБА_7 , що вважав апеляцію прокурора слушною, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що принесена апеляція підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки майна, поєднаної з проникненням до житла, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку суду та правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Твердження апелянта про те, що районний суд призначив обвинуваченому сукупністю злочинів покарання з порушенням вимог кримінального закону, заслуговують на увагу.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України.

Згідно частин 1, 4 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах 1-3 ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

У той же час, згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа засуджується до покарання, що належить відбувати реально, а за іншим вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань на підставі ч.4ст.70КК України не допускається і кожен вирок виконується самостійно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 будучи засудженим за вироком Семенівського суду Полтавської області від 05.03.2015 за ч.1 ст.185 КК України на 80 годин громадських робіт по епізоду крадіжки 06.01.2015 (а.с. 30), призначене судом реальне покарання повністю відбув до постановлення даного вироку та 25.05.2015р. був знятий з обліку в КВІ (а.с. 33).

За новим вироком від 25.05.2015року за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку крадіжку з житла 5 січня 2015року, Глоба засуджений до умовного покарання із застосуванням ст.75 КК України, а відтак правових підстав для приєднання до цього покарання реального покарання, яке, до того ж Глоба до постановлення оскаржуваного вироку повністю відбув, виходячи з вищенаведених роз`яснень ВСУ, які є обов`язковими для виконання, у суду не було.

Отже, призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів у порядку ч.4ст.70КК України шляхом складання реального і умовного покарання, місцевий суд допустився помилки, на що слушно звертає увагу прокурор у своїй апеляції.

У зв`язку з вищевикладеним вирок місцевого суду у цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області задовольнити.

Вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у порядку ч.4 ст.70 КК України та вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання, призначеного вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2015 року без складання покарання, призначеного за попереднім вироком Семенівського районного суду від 05 березня 2015 року, що є виконаним.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ: ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3
(підпис) (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом Суддя: ОСОБА_2 .