Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/977/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2015 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Петрівського району на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Григорівка, Комінтернівського району Одеської області, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, до засудження зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , засудженого Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.263, ч.4 ст.187,ст.70, ст.71 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна,

умовно - достроково звільнено від відбування призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20.05.2014 року на 1 рік 2 місяці 12 днів,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся до Петрівського районного суду Кіровоградської області із клопотанням про умовно - дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України від покарання, призначеного ОСОБА_8 вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20.05.2014 року.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року ОСОБА_8 умовно достроково звільнено від відбування призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20.05.2014 року на 1 рік 2 місяці 12 днів.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 засуджений вироком Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.263, ч.4 ст.187,ст70,ст.71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Початок строку: 26 листопада 2007 року. Кінець строку: 26 листопада 2016 року. З 11 червня 2009 року утримувався в СІЗО м. Одеса, де допустив п`ять порушень режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Всі стягнення погашені в установленому законом порядку. З 11 вересня 2014 року відбуває покарання в Петрівській виправній колонії в Кіровоградській області № 49. Засуджений за час відбування покарання має 3 заохочення правами начальника відділення за сумлінне ставлення до праці.

Згідно характеристики наданої Петрівською ВК №49 засуджений ОСОБА_8 характеризується позитивно, працевлаштований, до праці ставиться добросовісно. Чітко дотримується розпорядку дня та вимог режиму утримання. По відношенню до засуджених не конфліктний. Зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування та телефонних розмов.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_8 , неодноразово судимий, двічі звільнявся умовно-достроково від призначеного судом покарання (07.10.2000 року на не відбутий строк 3 місяці 18 днів; 04.08.2006 року на не відбутий строк 1 рік 8 місяців 18 днів), після чого у не відбуту ним частину покарання вчинив тяжкі злочини. Під час умовно дострокового звільнення вчинив особливо тяжкий злочин, за вчинення кого засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси. У відшкодування заявленого цивільного позову потерпілої заподіяну матеріальну та моральну шкоду не сплатив, що свідчить про відсутність з боку ОСОБА_8 належних висновків, останній не довів свого виправлення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів доходить висновку, що апеляція підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
В п. 3 ч. 1 ст. 411 КПК України зазначено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
За змістом ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 засуджено вироком Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.263, ч.4 ст.187, ст. 70, ст.71 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Початок строку відбування покарання - 26 листопада 2007 року, кінець строку: 26 листопада 2016 року. Станом на 26.08.2014 року засуджений відбув три чверті покарання.

На переконання колегії суддів, розглядаючи клопотання захисника засудженого, суд першої інстанції належним чином не дослідив всі обставини справи та недостатньо вмотивував висновок про те, що засуджений ОСОБА_8 заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Разом із тим, висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Задовольняючи клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання, суд першої інстанції послався на те, що засуджений вчинив особливо тяжкий злочин. З 11 червня 2009 року утримувався в СІЗО м. Одеса, де допустив п`ять порушень режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Всі стягнення погашені в установленому законом порядку. З 11 вересня 2014 року відбуває покарання в Петрівській виправній колонії в Кіровоградській області № 49. Засуджений за час відбування покарання має 3 заохочення правами начальника відділення за сумлінне ставлення до праці. Згідно характеристики наданої Петрівською ВК №49 засуджений ОСОБА_8 характеризується позитивно, працевлаштований, до праці ставиться добросовісно. Чітко дотримується розпорядку дня та вимог режиму утримання. По відношенню до засуджених не конфліктний. Зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування та телефонних розмов, а тому підлягає звільненню від покарання умовно-достроково.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Так, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_8 був засуджений 29.05.1998 року Южненським міським судом Одеської області за ч.1 ст.142 КК України на 3 роки позбавлення волі. 07.10.2000 року звільнений від покарання умовно-достроково на 3 місяці 18 днів. 07.12.2001 року був засуджений Южненським міським судом Одеської області за ч.2 ст.142, ч.2 ст.263, ст.42 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна. 04.08.2006 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 18 днів. В період умовно-дострокового звільнення засуджений ОСОБА_8 вчинив новий особливо тяжкий злочин за вчинення якого 20.05.2014 року був засуджений вироком Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.263, ч.4 ст.187, ст. 70, ст.71 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Згідно вироку з нього та інших засуджених солідарно стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_9 55832 грн. 50 коп. та 80 000 грн. моральної шкоди. ОСОБА_8 за весь час відбування покарання, з 2007 року, у відшкодування завданої шкоди потерпілій коштів не сплатив.

Згідно характеристики, наданої адміністрацією виправної установи на засудженого ОСОБА_8 від 01.11.2013 року останній раніше був засуджений за тяжкі злочини, двічі був звільнений від покарання умовно-достроково після чого у не відбутий термін знову скоїв тяжкий злочин. З 11.06.2009 року утримувався в СІЗО міста Одеси. За час перебування допустив п`ять порушень вимого режиму відбування покарання за що був притягнутий до відповідальності правами начальника СІЗО. Заохочень не мав. Стягнення погашені. 11.09.2014 року прибув до Петрівської виправної колонії в Кіровоградській області №49. За час перебування має три заохочення правами начальника відділення. Працевлаштований на швейній ділянці, до праці ставиться добре. Згідно вироку суду має солідарно позов потерпілої на суму 58 348 грн. 22 коп. Виконавчий лист до установи не надходив. У відношенні до представників адміністрації колонії не конфліктний, не завжди виконує їх вимоги, ввічливий.

Отже, на переконання колегії суддів, задовольняючи клопотання захисника про умовно - дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , районний суд не врахував те, що останній двічі був умовно-достроково звільнений від покарання за вчинення тяжких злочинів. В період умовно-дострокового звільнення вчинив новий особливо тяжкий злочин. В період відбування покарання мав п`ять порушень вимог режиму, які погашені. З 2007 року, тобто з початку відбування покарання, заходів для відшкодування завданої шкоди потерпілій взагалі ніяких не вжив.

За таких обставин колегія суддів, доходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання, оскільки в судовому засіданні, навіть із врахуванням заохочень, не знайшло своє підтвердження виправлення засудженого, що є передумовою для його умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що апеляційна скарга прокурора Петрівського району Кіровоградської області підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в клопотанні захисника адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Петрівського району Кіровоградської області задовольнити.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року, якою ОСОБА_8 умовно достроково звільнено від відбування призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20.05.2014 року на 1 рік 2 місяці 12 днів скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_8 на підставі ст. 81 КК України від відбування покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20.05.2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4