УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів за участю прокурора захисника засудженого при секретарі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні 26 листопада 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 23 червня 2015 року щодо

ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:

Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від

25 березня 2015 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 29 серпня 2013 року близько 00.20 год. в більярдному залі готельно-розважального комплексу «СІС» по проспекту Дружби, 29 у

м. Нововолинську Волинської області, діючи спільно з особою, яка засуджена вироком Нововолинського міського суду від 16 жовтня 2014 року, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нецензурно висловлювався, вимагав від бармена надати безоплатно алкоголь, стукав по барній стійці, ігнорував зауваження бармена й охоронця ОСОБА_8 та завдав останньому удари кулаками в обличчя, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження й пошкодив майно, яке належало ГРК «СІС» на суму 550 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 23 червня 2015 року вирок місцевого суду змінено, його на підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в цей орган. У решті вирок щодо засудженого залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки вважає відсутніми підстави для застосуванням ст. 75 КК України. Вважає, що апеляційним судом помилково враховано визнання вини засудженим, його щире каяття та позитивну характеристику й не враховано належним чином, що він двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів.

У запереченнях захисник ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_8 просять касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення. а ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, думку захисника та засудженого, які заперечували щодо скарги прокурора, перевіривши кримінальне провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, у касаційній скарзі прокурора не заперечується.

Щодо доводів прокурора про безпідставність звільнення ОСОБА_6 апеляційним судом на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з мотивувальної частини ухвали апеляційного суду, при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, апеляційним судом у відповідності до вимог ст. 75 КК України враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, зокрема, те, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи й проживання, його роль у вчиненому злочині, визнання вини й щире каяття, висловлене під час апеляційного розгляду, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Окрім того, апеляційний суд узяв до уваги, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, потерпілий та представник приватного підприємства ГРК «СІС» до засудженого претензій матеріального характеру не мають й потерпілий ОСОБА_8 не наполягав на суворому покаранні.
Ураховуючи наведене, висновок апеляційного суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, з встановленням іспитового строку, є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 434-436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3