Справа № 1-534/11
Провадження № 1/1015/216/11
В И Р О К

іменем України

28.07.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Юркової Ю.В., Черната О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, яка має середню освіту, не заміжньої, тимчасово не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:

11 червня 2011 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника поблизу, шляхом вільного доступу таємно викрала мобільний телефон марки «Nokia 5530» білого кольору вартістю 589,23 грн. з сім-картою мобільного оператора «Life» вартістю 10 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 20 грн., та картою памяті на 4 Гб марки «Apacer» вартістю 67,70 грн., які належать ОСОБА_2. З викраденим ОСОБА_1 з місця вчинення злочину зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 686,93 грн.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 185 КК України визнала, повністю підтвердила обставини вчиненого нею діяння та суду пояснила, що 11 червня 2011 року близько 20 години вона була в гостях у ОСОБА_3, який запросив її до себе на день народження, за адресою: АДРЕСА_2. Разом з нею у гостях у ОСОБА_3 була її подруга Світлана та хлопець на імя ОСОБА_2, з яким вона нам же і познайомилася. Під час святкування потерпілий поклав свій мобільний телефон на стіл та включив на ньому музику. Близько 21 години 30 хвилин, в момент, коли вона залишилася в кімнаті сама, у неї виник умисел на крадіжку цього мобільного телефону. Вона вважала, що ніхто не помітить його зникнення, оскільки всі були в стані алкогольного спяніння. Поклавши мобільний телефон собі у кишеню спортивних штанів, вона залишалася на святкуванні дня народження. Олександр шукав телефон, телефонував на нього з мобільного телефону ОСОБА_3, але телефон був вимкненим, оскільки у нього розрядилася батарея. Потім ОСОБА_2 пішов. Наступного дня вона показала викрадений мобільний телефон своєму хлопцю ОСОБА_4, сказавши, що знайшла його в парку. Вони вирішили продати цей телефон на радіоринку в м. Києві, де до них підійшли працівники міліції, попросили предявити документи, яких у них із собою не було, а тому їх запросили пройти до опорного пункту міліції, де вона зізналася у вчиненні крадіжки мобільного телефону. У вчиненому підсудна щиро розкаялась, просила її суворо не карати, врахувати, що потерпілому вона купила та віддала такий же мобільний телефон, як викрала, він до неї претензій не має.

Окрім визнання підсудною вини у предявленому їй обвинуваченні, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме: рапортом оперативного уповноваженого ОП ВКР Соломянського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 13.06.2011 року щодо обставин вчинення злочину (а.с. 5); протоколом усної заяви про злочин ОСОБА_2 від 13.06.2011 року (а.с. 6); протоколом огляду та вилучення від 13.06.2011 року, під час якого у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон марки «Nokia 5530» білого кольору, ІМЕІ 28980, з картою памяті на 4 Гб (а.с. 11); протоколом предявлення предметів для впізнання від 15.06.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_2 серед інших впізнав свій мобільний телефон (а.с. 12-13); постановою про приєднання речових доказів до справи від 15.06.2011 року, відповідно до якої оглянутий 15.06.2011 року мобільний телефон марки «Nokia 5530» та всі комплектуючі до нього пристрої, вилучені при огляді місця події, приєднано до кримінальної справи як речові докази (а.с. 14); протоколом огляду речових доказів від 15.06.2011 року, під час якого було оглянуто мобільний телефон марки «Nokia 5530» білого кольору з картою памяті на 4 Гб марки «Apacer», який знаходиться в робочому стані (а.с. 15-17); протоколом відтворення обстановки і обставин події від 16.06.2011 року (а.с. 36-37); постановою про уточнення адреси, за якою відбулося вчинення злочину від 16.06.2011 року (а.с. 38); висновком про проведення товарознавчої експертизи відповідно до якого вартість телефону марки «Nokia 5530» бувшого у використанні, білого кольору та карти памяті на 4 Гб марки «Apacer» станом на 11.06.2011 року становить 656,93 грн. (а.с. 54-58); постановою про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст.. 198, 396 КК України (а.с. 70-71).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що підсудна давала суду правдиві покази, які відповідають фактично встановленим судом обставинам справи.

Суд визнає, що вина підсудної у вчиненні злочину доведена повністю. Дії ОСОБА_1 кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудної.

Призначаючи покарання підсудній ОСОБА_1, суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, за місцем проживання підсудна характеризується позитивно (а.с. 73), раніше не судима (а.с. 72), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 74), обставиною, що помякшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, та, з урахування ставлення підсудної до вчиненого, вважає доцільним, призначити підсудній ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті ч. 1 ст. 185 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий термін, оскільки вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує зігдно зі ст. 81, 330 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_1 до набранням вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

Речові докази у справі: мобільний телефон марки «Nokia 5530» білого кольору з картою памяті на 4 Гб марки «Apacer», які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_2 (а.с. 18) залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з дня його проголошення прокурором та потерпілим, а засудженою в той же строк, з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя М.М. Омельченко