Справа № 279/110/16-к
1-кс/279/45/16
У Х В А Л А
"04" лютого 2016 р. Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Слідчий - суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2
з участю скаржника- ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , представник ТОВ "Сокіл", звернувся до суду із скаргою, яку уточнював, та просив :
-поновити строк оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_5 ;
-Визнати бездіяльність слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП ОСОБА_5 яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна незаконною;
-Зобов`язати слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП ОСОБА_5 змінити місце зберігання речового доказу автомобіля УРАЛ та передати його на зберігання власнику, а саме ТОВ "Сокіл".
Скаргу мотивовано тим, що 16.11.2015 року працівниками Коростенського ВП було затримано вищевказаний автомобіль колодами дубу. Судом було надано тимчасовий доступ до авто, строк дії якого закінчився. 24.12.2015 року представник ТОВ "Сокіл" звернувся до слідчого з клопотанням повернути автомобіль, однак слідчий відмовив. Вважає таке рішення слідчого незаконним, що суперечить ст.100 КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та пояснив, що товариство згідно договору оренди надало в користування автомобіль ОСОБА_6 , якого і було затримано працівниками поліції. Авто є власністю товариства, і зберігання його під відкритим небом руйнує його. Товариство не може відповідати за дії іншої особи.
Слідчий, проти задоволення клопотання заперечував, пояснив, що вилучений автомобіль є речовим доказом і його місце зберігання визначено на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів при Коростенському МВ. Крім того, даний автомобіль є речовим доказом по 3 інших провадженнях, але вони не об`єднані і розслідуються окремо.
Прокурор проти скарги заперечила, вважає дії слідчого правомірними.
Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження судом встановлено, що 16.11.2015 року біля с.Веселівка, Коростенського району, працівниками Коростенського ВП ГУНП під час огляду місця події вилучено автомобіль марки УРАЛ зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та 7 колод деревини породи дуб. До ЄРДР внесено відомості за ст.185 ч.1 КК України, по факту викрадення деревини.
Згідно ст.168 ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.
Стаття 237 ч.7 КПК України говорить про те, що вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК. На підставах та в порядку, передбаченому КПК допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Згідно даних МРЕВ автомобіль належить ТзОВ "Сокіл" м.Коростень.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 19.11.2015 року надано тимчасовий доступ до авто та колод деревини з метою проведення експертизи. Строк дії ухвали закінчився 18.12.2015 року.
04.12.2015 року призначено судово - трасологічну експертизу зрізів з пнів та вилучених колод.
11.12.2015 року слідчий своєю постановою визнав автомобіль та деревину речовими доказами та визначив місце зберігання речових доказів при Коростенському ВП ГУНП.
24.12.2015 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого із клопотанням про повернення товариству автомобіля.
Слідчий своєю постановою цього ж дня відмовив в задоволенні вказаного клопотання та мотивував своє рішення тим, що авто визнано речовим доказом.
В матеріалах кримінального провадження відсутні дані щодо направлення постанови про відмову в задоволенні вказаного клопотання, тому строк звернення до суду підлягає поновленню.
У судовому засіданні також встановленого відповідно до вимог ст. 171 КПК України ні прокурор ні слідчий не звертались до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна.
Стаття 100 ч.1 КПК України говорить про те, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
Термін дії тимчасового доступу до авто закінчився, арешт на вказаний автомобіль не накладався, підозра у кримінальному провадженні нікому не висовувалась.
Таким чином випадки щодо заборони повернення речових доказів, передбачені ст.100 ч.1 КПК України відсутні.
Крім того, стаття 100 ч.6 п.1 КПК України говорить про те, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Слідчий пояснив, що зразки відбирались лише з деревини і по ним призначена експертиза, по автомобілю ніяких зразків не відбиралось, експертиз не призначалось. Авто та деревина знаходиться не на території відділу, а біля відділу поліції під відкритим небом.
Таким чином судом встановлено, що сліди кримінального правопорушення містить тільки деревина, авто слідів не містить, воно має значення тільки як засіб за допомогою якого транспортувалась деревина.
В подальшому слідчий пояснив, що по протектору коліс автомобіля ним вже призначена трасологічна експертиза. Для дослідження експерту потрібні тільки колеса, а сам автомобіль не потрібний.
Відповідно до ст.168 ч.4 КПК України, після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов"язана забезпечити схоронність майна в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.
Слідчий, тимчасово вилучене майно визнав доказом, а саме речовим доказам.
Відповідно до п.20 Постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 року, яким визначено порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, "Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
В судовому засіданні начальник СВ Коростенського ВП ГУНП Соловйова надала суду Договір від 15.07.2014 року укладеного між УМВС України в Житомирській області та ТОВ "Панда Сервіс" про зберігання. Предметом договору є майно. Зберігання повинно відбуватись в м.Житомирі по вул.Баранова,84.
Однак Постанова КМУ № 1104 зобовязує зберігати автотранспорт на спеціальних майданчиках і стоянках Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
В судовому засіданні Соловйова пояснила, що ДАІ вже не існує, їх функції покладені на керівництво Коростенського ВП. Однак Коростенський ВП такі майданчики чи стоянки документально не визначив.
Таким чином, суду не надано ніяких документально підтверджених даних про те, що територія дороги біля відділу поліції де зберігається авто, є спеціальним майданчиком чи стоянкою ДАІ. Наданий суду договір не визначає таких стоянок чи майданчиків і стосується всього майна, а не конкретно автотранспорту.
За таких обставин, автомобіль як речовий доказ зберігається з порушенням положень Постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 року. Слідчий, виносячи рішення про місце зберігання авто не взяв до уваги положення Постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 року та визначив місце зберігання авто, яке не відповідає чинному законодавству.
Відповідно до ст.303 ч.1 п.1 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - володільцем тимчасово вилученого майна.
Судом встановлено, що речовий доказ - автомобіль не містить слідів кримінального правопорушення, він має значення тільки як засіб за допомогою якого транспортувалась деревина, зберігається не в місці спеціально визначеним законодавством.
Так як авто визнано речовим доказом і воно має відношення до кримінального правопорушення, відповідно до ст. 100 ч.6 п.1 КПК України воно не може бути безповоротно повернуто власнику, а може бути передано йому на відповідальне зберігання.
Однак враховуючи те, що шини з авто підлягають експертному дослідженню, суд робить висновок, що вони мають значення для справи, тому їх передавати на відповідальне зберігання без шкоди для провадження не можна.
Пояснення слідчого про те, що по даному авто розслідуються ще 3 кримінальні провадження, через що авто повертати не можна є безґрунтовні, так як провадження не об`єднані і не відомо чи будуть вони об`єднані. Крім того ставити в залежність вирішення скарги в даному провадженні від можливості прийняття певних рішень в інших кримінальних провадженнях закон не дозволяє.
Слідчий, у визначений ст.220 КПК України строк розглянув клопотання скаржника, але вирішив його не у спосіб передбачений КПК України та чинним законодавством України.
За таких обставин суд приходить до висновку, що на досудовому слідстві не в повній мірі дотримуються вказаних положень норм права, що призводить до порушення прав власника майна - ТзОВ "Сокіл" м.Коростень.
Відповідно до ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала про зобовязання вчинити певну дію.
Керуючись ст. ст. 16, 100, 110,167-168, 220, 303, 307 КПК України,-
УХВАЛИВ :
Скаргу задовольнити частково.
Поновити ТзОВ "Сокіл" м.Коростень строк звернення до суду.
Роботи пов`язані з демонтажем шин покласти на ТзОВ "Сокіл".
Місцем відповідального зберігання визначити територію ТзОВ "Сокіл" за адресою : м.Коростень, вул.Жовтнева, 70, або іншу територію визначену за погодженням із слідчим.
Особою відповідальною за відповідальне зберігання визначити директора ТзОВ "Сокіл".
В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Роз`яснити ТзОВ "Сокіл" м.Коростень, що у разі розтрати, відчуження, приховування, підміни, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном (використання авто як засобу чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення), яке описано та передано на відповідальне зберігання тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст.388 КПК України.
Слідчий -суддя Коростенського міськрайонного суду ОСОБА_1