Справа № 347/991/15
Провадження № 1-кп/347/71/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р. м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
представник потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження за № 0000003 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вербовець Косівського району Івано-Франківської області та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, не працює, не є депутатом, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, не одружена, освіта вища, раніше не судима,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191; ч.1 ст.366 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 вчинила привласнення , розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання своїм службовим становищем та службове підроблення.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:
ОСОБА_4 обіймала посаду, пов`язану з виконанням адміністративно- господарських функцій і згідно з приміткою 1 до ст. 364 КК України була службовою особоюа у відповідності до вимог ст. 4 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення Свої службові повноваження вона використала у злочинних цілях. ОСОБА_4 розпорядженням міського голови Косівської міської ради за № 107 від 13.10.2004 року призначена на посаду спеціаліста 1 категорії бухгалтера з присвоєнням їй 15 рангу посадової особи місцевого самоврядування. Розпорядженням за № 07 від 01.02.2011 року, спеціалісту 1 категорії бухгалтеру Косівської міської ради ОСОБА_4 присвоєно черговий 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування 7 категорії. Спеціалістом 1 категорії бухгалтером Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області ОСОБА_4 будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, державним службовцем 7 категорії 13 рангу, наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи всупереч ч. 2 ст. 7 та ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та в порушення Розділів 1 ,2, 5 своєї посадової інструкції спеціаліста 1 категорії (бухгалтера), вчинила привласнення і заволодіння чужим майном коштами місцевого бюджету на суму 12900 грн.

Вказані дії ОСОБА_4 вчинила зловживаючи своїм службовим становищем. У цілях покращення свого матеріального становища та своєї сім`ї. впродовж періоду з 02.10.2012 року по 10.11.2014 року включно, здійснювала незаконне нарахування відпускних, що отримувалися готівкою на руки, заробітної плати, рознесення сум належних до виплати у документах, що передавалися до банківських установ, шляхом завищення суми заробітної плати, зарахування на власні карткові рахунки. При цьому, нарахування заробітної плати і відпускних на суму завищення по даних бухгалтерського обліку ОСОБА_4 не проводилося.
ОСОБА_4 за видатковим касовим ордером № 166 від 02.10.2012 року незаконно отримано відпускні готівкою у завищеній сумі 1500 грн., за платіжними дорученнями № 103 від 01.06.2012 року, №140 від 27.07.2012 року. № 213 від 10.10.2013 року, № 233 від 28.10.2013 року, № 245 від 02.12.2013 року, №1088 від 16.04.2014року, №1070 від 03.04.2014 року, №1088 від 16.04.2014 року, №1111 від 13.05.2014 року, №1125 від 29.05.2014, №1226 від 29.09.2014 року, №1246 від 15.10.2014 року, №1247 від 15.10.2014 року, №1279 від 10.11.2014 року на власні карткові рахунки у АТ «Укрсиббанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Київська Русь» незаконно перераховано 11400 грн., які ОСОБА_4 незаконно привласнила та заволоділа грошовими коштами шляхом зняття готівки.
Загалом, впродовж періоду з 02.10.2012 по 10.11.2014 року ОСОБА_4 незаконно привласнила та заволоділа грошовими коштами місцевого бюджету на суму 12900 грн.
Крім цього, ОСОБА_4 будучи службовою особою, усвідомлюючи незаконність своїх дій, умисно, впродовж періоду із 02.10.2012 року по 10.11.2014 року склала і внесла у відомість від 02.10.2012 року про нарахування відпускних завідомо неправдиві відомості завищену суми для виплати на суму 1500 грн., а також складала та вносила у відомостях сум для зарахування на картрахунки заробітної плати за червень 2012 року, липень 2012 року, грудень 2013 року, жовтень 2013 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, вересень 2014 року,
жовтень 2014 року, листопад 2014 року завідомо неправдиві відомості завищені суми заробітної плати для виплати на суму 11400 грн.
У подальшому після складання, підписання, пропечатування документів, у які внесено завідомо неправдиві відомості і надання їх статусу офіційних, ОСОБА_4 надала відомості від 02.10.2012 року про нарахування відпускних у бухгалтерію Косівської міської ради для виплати, а відомості сум для зарахування на картрахунки авансу та заробітної плати за червень 2012 року, липень 2012 року, грудень 2013 року, жовтень 2013 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року скеровані у банківські установи для зарахування на карткові рахунки працівникам Косівської міської ради.
Підроблення зазначених документів стало підставою для незаконного привласнення та заволодіння ОСОБА_4 бюджетних коштів у сумі 12900 грн.
Обвинувачена, ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України визнала повністю, щиро розкаялася, просила суворо не карати. Суду пояснила, що впродовж періоду з 02.10.2012 року по 10.11.2014 року здійснювала незаконне нарахування відпускних, що отримувалися готівкою на руки, заробітної плати, рознесення сум належних до виплати у документах, що передавалися до банківських установ, шляхом завищення суми заробітної плати та зарахування на власні карткові рахунки. Крім цього впродовж періоду з 02.10.2012 року по 10.11.2014 року склала і внесла у відомість від 02.10.2012 року про нарахування відпускних завідомо неправдиві відомості завищену суми для виплати на суму 1500 грн., а також складала та вносила у відомостях сум для зарахування на картрахунки заробітної плати за червень 2012 року, липень 2012 року, грудень 2013 року, жовтень 2013 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року завідомо неправдиві відомості завищені суми заробітної плати для виплати на суму 11400 грн. Зазначила, що повністю відшкодувала завдані її злочинними діями збитки.
Представник потерпілого Косівської міськоїа ради ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 шкода заподіяна кримінальним правопорушенням відшкодовано повністю, претензій до обвинуваченої немає. Просять суд суворо її не карати, оскільки у неї на утриманні двоє неповнолітніх дітей та вона важко хвора.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження
доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особу обвинуваченої.
Переконавшись у правильному розумінні сторонами змісту обставин кримінального правопорушення та добровільності їхньої позиції, а також роз`яснивши передбачені частиною 3 ст. 349 КПК України процесуальні наслідки визнання цих обставин, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння за ч.2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, що виразились у привласненні і заволодінні чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, а також у вчиненні умисних дій, які виразились у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
При призначенні обвинуваченій покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України: ст.366 ч.1 КК України - до злочинів невеликої тяжкості, ст.191 ч. 2 КК України - до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягається вперше, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, відшкодування в повному обсязі заподіяних кримінальним правопорушенням збитків.
Обставини, які обтяжували б покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65-67 КК України, враховуючи обставини справи і особу ОСОБА_4 , а також думку представника потерпілого Косівської міської ради ОСОБА_5 , яка не бажала обвинуваченій суворого покарання, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкціях частин статей Кримінального кодексу України, однак її виправлення ще можливе без ізоляції від суспільства і є всі підстави за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 366 ч.1,191 ч.2 КК України застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.
Беручи до уваги особу обвинуваченої та обставини справи, суд приходить до висновку, що іспитовий строк обвинуваченій ОСОБА_4 слід визначити - один рік.
Згідно ст.76 КК України на обвинувачену ОСОБА_4 , під час іспитового строку слід покласти такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
Крім того, обвинуваченій ОСОБА_4 , також слід призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
На думку суду, саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_4 , та попередження скоєння нею нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд ,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 366 ч.1, 191 ч.2 КК України та призначити їй покарання:
- за ст.191 ч.2 КК України- 1(один) рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади в органах місцевого самоврядування терміном на 1 рік 6 місяців.
- за ст. 366 ч.1 КК України- штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади в органах місцевого самоврядування на строк 1 рік.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання - 1 (один) рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади в органах місцевого самоврядування терміном на 1 (один) рік 6 (шість) місяців та штраф 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного за ст. 191 ч. 2 КК України покарання з випробуванням визначивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно ст.76 КК України на ОСОБА_4 під час іспитового строку покласти такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Косівський районний суд Івано-Франківської області, шляхом подання апеляційної скарги.
Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1