Справа № 490/3950/15-к 01.10.2015 01.10.2015 01.10.2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002026, за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2015 року, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
потерпіла ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.04.2015 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 85 годин громадських робіт, та покарання, призначеного за оскаржуваним вироком від 14.05.2015 р., остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 5 днів позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця мешкання та праці; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні судом закону, якій підлягає застосуванню.
Зазначає, що вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.05.2015 р. ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який він вчинив 04.04.2015 р., тобто до постановлення відносно нього Центральним районним судом м. Миколаєва попереднього вироку від 22.04.2015 р., яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 85 годин громадських робіт.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції зазначив, що вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.04.2015 р., яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України, не набув законної сили, тому у суду не має підстав для застосування вимог ст. ст. 70, 71 КК України. Однак, вказаний висновок суду є помилковим, оскільки, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, зазначена частина статті застосовується до постановленого попереднього вироку без урахування набуття ним чинності.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
04.04.2015 р. в обідню пору доби, точного часу в ході розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , знаходячись у кв. АДРЕСА_2 , маючи вільний доступ, реалізуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна для подальшого його обернення на власну користь, діючи повторно, скориставшись відсутністю уваги потерпілої ОСОБА_8 , таємно викрав з кишені її куртки належний останній мобільний телефон марки «Samsung GT C 3322 Duos», imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 210 грн., після чого, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 210 грн.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_6 судимий 22.04.2015 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 85 годин громадських робіт, за місцем мешкання характеризується задовільно, має постійне місце роботи, перебуває на обліку з приводу синдрому залежності від алкоголю, не одружений, вину визнає, щиро кається у вчиненому.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та потерпілу, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України вірно та апелянтом не оспорюються.
Разом з тим, в частині призначеного покарання вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду (ст. 410 КПК України), невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України), істотне порушення вимог кримінально процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України).
За вимогами ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосування більш суворого покарання, скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 засуджений Центральним районним судом м. Миколаєва 22.04.2015 р. до покарання у виді 85 годин громадських робіт, після чого було встановлено що він скоїв злочин 04.04.2015 р.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в ч. ч. 1-3 зазначеної статті.
Вказівка про те, що застосування даної норми можливе лише тільки після набрання попереднім вироком законної сили, відсутня і даною статтею не передбачено.
Отже, враховуючи наведене, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити за правилами, передбаченими в ч. ч. 1-3 ст. 70 КК України з урахуванням того, що за вироком від 22.04.2015 р. ОСОБА_6 засуджений до громадських робіт, а за даним вироком до позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 72 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :
апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2015 року задовольнити.
Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавленні волі.
На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.04.2015 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 85 годин громадських робіт, та покарання, призначеного за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.05.2015 р., остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 5 днів позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця мешкання та праці; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
В іншій частині вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.
Вирок суду апеляційної інстанції відносно ОСОБА_6 набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді

_____________________ __________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3