ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/514/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" грудня 2015 р.

Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні клопотання потерпілої ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з домашнього арешту на тримання під вартою, захисника ОСОБА_7 з домашнього арешту на особисте зобов`язання,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представників потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15

обвинувачених обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
У Дарницькому районному суді м. Києва на розгляді перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2, 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вважаючи, що для цього є нові дані та ризики.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та представники потерпілих заявлене клопотання підтримали.

Захисник ОСОБА_7 , позицію якого підтримав обвинувачений ОСОБА_6 вважав заявлене клопотання необґрунтованим з урахуванням того, що його підзахисний виконує вимоги ухвали суду, тиску потерпілих на обвинуваченого та з метою уникнення конфліктних ситуацій просить змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання. Крім того, захисник надав суду оригінал витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обвинувачений ОСОБА_6 вказав суду, що жоден з перелічених об`єктів йому не належить, 10.12.2015 р. він перебував за місцем домашнього арешту, що може підтвердити власниця квартири та сусіди.

Прокурор, клопотання заявлене захисником вважав необґрунтованим та просив в його задоволенні відмовити. Щодо клопотання потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_9 прокурор вважав його обґрунтованим, оскільки обвинувачений не перебував за місцем домашнього арешту 10.12.2015 р. та йому належать об`єкти нерухомості на територіях неконтрольованих Україною.

З аналізу поданого та долученого до обвинувального акту клопотання вбачається, що новими даними та ризиками є висновок від 23.09.2015 р. відповідно до даних якого органами внутрішніх справ зафіксовано неявку на судове засідання на 12 год. 30 хв. 26.08.2015 р. ОСОБА_6 , що є порушенням особистого зобов`язання; дані рапорту з довідкою з бази АРМОР про внесення відомостей за заявою ОСОБА_16 щодо шахрайських дій ОСОБА_6 ; дані результатів пошуку транспортних засобів зареєстрованих на ОСОБА_6 , які є в матеріалах досудового розслідування можна встановити, що три з п`яти автомобілів ОСОБА_6 були придбані в розстрочку або в кредит, а саме три автобуси ОСОБА_17 , 2007 р.в.; дані інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_6 1952 р.н. ІНН станом на 05.12.2015 р. відповідно до яких обвинуваченому належить нерухоме майно, перелік з 14 найменувань в різних областях України. Крім цього, з урахуванням того, що злочин в якому обвинувачується ОСОБА_6 є тяжким, незаконне заволодіння підозрюваним транспортними засобами в кількості щонайменш 16 автомобілів, вбивство ОСОБА_18 , порушення обраних запобіжних заходів у виді домашнього арешту та особистого зобов`язання, внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення ОСОБА_6 злочинів у складі ОЗГ, потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 вважають за доцільне застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Інша текстова частина заявленого клопотання, містить посилання на практику Європейського суду з прав людини, копію висновку УП Шевченківського району м. Києва від 24.11.2015 р. щодо перевірки виконання зобов`язань ОСОБА_6 по домашньому арешту. Відсутність ОСОБА_6 вночі 21.11.2015 р. та 11.12.2015 р., родинні зв`язки обвинуваченого та дільничного.

Письмове клопотання захисника ОСОБА_7 мотивоване тим, що перевірки потерпілими інтенсивно почастішали: 27.11, 03.12, 06.12, 08.12 та 14.12, вбачається моральний тиск громадянки ОСОБА_5 на дільничних інспекторів поліції, які обслуговують вул. Салютну та ОСОБА_6 . В ніч на 10.12 ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 знову безпідставно вчинили чергову перевірку з патрулем поліції, які за своїми функціональними обов`язками не мають права на вчинення таких дій.

Крім цього, ОСОБА_6 звернувся із заявами до прокуратури м. Києва щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 та ОСОБА_11 за чинення тиску та провокування порушення прав.

Заслухавши позиції учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, дослідивши письмові клопотання та додатки до них і матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших обвинувачених, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Підставою його застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Луценко проти України» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (див. рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Крім цього, клопотання про зміну більш м`якого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою повинно містити докази порушення умов раніше обраного запобіжного заходу та обґрунтування наявності ризиків у провадженні.

З даних висновку від 23.09.2015 р. вбачається, що ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_6 на судове засідання не встиг, до Дарницького районного суду прибув у 13 год. 30 хв. Разом з цим, як вбачається з журналу судового засідання 26.08.2015 р. захисник ОСОБА_7 повідомив суд про те, що обвинувачений запізнюється оскільки переплутав час та з`явиться через пів години (Т.1, а.с. 198). Обвинувачений ОСОБА_6 з`явився до суду о 13 год. 33 хв. вибачився та повідомив, що переплутав час і був попереджений судом щодо вчасності прибуття в судові засідання. У зв`язку з цим, аналізований факт суд не вправі вважати безумовним порушенням особистого зобов`язання.

Стосовно даних рапорту з довідкою з бази АРМОР про внесення відомостей щодо шахрайських дій ОСОБА_6 , які надавались потерпілою ОСОБА_5 при наданні клопотання від 20.11.2015 р. про зміну запобіжного заходу, то вони враховані та розв`язані ухвалою суду від 20.11.2015 р. про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу із особистого зобов`язання на домашній арешт.

Щодо даних результатів пошуку транспортних засобів зареєстрованих на ОСОБА_6 , які є в матеріалах досудового розслідування можна встановити, що три з п`яти автомобілів ОСОБА_6 були придбані в розстрочку або в кредит, а саме три автобуси ОСОБА_17 , 2007 р.в., суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні матеріали досудового розслідування не досліджувались, а тому суд позбавлений можливості зробити будь-які висновки щодо наведених доводів.

Із параметрів запиту щодо пошуку в державному реєстрі прав на нерухоме майно вбачається, що потерпілим ОСОБА_9 такими параметрами задано прізвище, ім`я, по батькові та РНОКПП ОСОБА_6 і згідно даних інформаційної довідки з державних реєстрів особі із заданими параметрами належить нерухоме майно, перелік з 14 найменувань в різних областях України. Разом з цим, без зазначення дати та місця народження, номеру та серії паспорту, інших обов`язкових параметрів, суд позбавлений можливості зробити висновки щодо достовірності вказаної інформації. Також, суд враховує те, що згідно оригіналу витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наданого стороною захисту у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 22.12.2015 р. відомості щодо ОСОБА_6 відсутні.

Суд звертає увагу на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, зазначено, що небезпека можливості переховування від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Відтак, доводи щодо тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину не можуть бути визначальними. Також, без дослідження відповідних матеріалів суд не вправі робити будь-які висновки щодо можливого вбивства ОСОБА_18 та врахування цієї обставини при вирішенні питання щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу.
Відомостям, які містяться в копії висновку УП Шевченківського району м. Києва від 24.11.2015 р. щодо перевірки виконання зобов`язань ОСОБА_6 по домашньому арешту дана оцінка в ухвалі суду від 04.12.2015 р.

Згідно з даними, які містяться в копії рапорту інспектора поліції ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_20 щодо виїзду ним 10.12.2015 р. о 02 год. 15 хв. на адресу АДРЕСА_1 . при неодноразових дзвінках в двері, ніхто не відкривав, встановити особу, яка проживає за даною адресою не виявилось можливим, сусіди двері не відчиняють. Разом з цим, у своїх заявах на ім`я прокурора м. Києва та прокурора Шевченківського району м. Києва обвинувачений ОСОБА_6 повідомляє про те, що 10.12.2015 р. о 02 год. 15 хв. він перебував за місцем домашнього арешту, однак не чув будь-яких дзвінків у омофон й просить провести перевірку вказаних фактів та притягнути до відповідальності ОСОБА_5 та ОСОБА_9 за вчинення неправомірного тиску та провокування з метою порушення покладених судом обов`язків, відтак і даний факт не є беззаперечним.

Таким чином, на час розгляду клопотання у суду не має достатніх належних та беззаперечних доказів порушення обвинуваченим ОСОБА_6 умов раніше обраного запобіжного заходу та наявності нових ризиків у провадженні.

Суд повторює, що згідно з приписами п. 4.1 наведеної інструкції начальник органу внутрішніх справ, його перший заступник та заступники в межах своєї компетенції організовують і контролюють роботу структурних підрозділів щодо виконання ухвал суду та вважає обґрунтованими доводи сторони захисту, що потерпілі незаконно та безпідставно взяли на себе обов`язки по виконанню ухвали суду від 20.11.2015 р.

Також, суд звертає увагу на те, що під час допиту потерпілого ОСОБА_9 в судовому засіданні 21.12.2015 р. останній повідомив суду про те, що якщо йому буде виплачено суму цивільного позову, він готовий підписати мирову угоду, відтак не зрозуміло яким чином перебування обвинуваченого під вартою сприятиме сплаченню суми цивільного позову.

Крім цього, суд попереджає обвинуваченого ОСОБА_6 про неухильне виконання вимог ухвали суду від 20.11.2015 р. та не вбачає підстав для задоволення його заяви про зміну адреси проживання.

Таким чином, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту з обмеженнями визначеними ухвалою суду від 20.11.2015 р. на даний час забезпечує його належну процесуальну поведінку, відповідає даним про особу обвинуваченого, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотань потерпілої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 331, 350 КПК України,

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з домашнього арешту на тримання під вартою відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з домашнього арешту на особисте зобов`язання відмовити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін у виді домашнього арешту, строком та з обмеженнями, визначеними ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2015 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:
СУДДІ: