Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 1 49, 2010 р.
20 квітня 2010 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : головуючого судді Чернюк В.Д.,
при секретарі: Рубан Т.М.,
з участю : прокурорів Передерій А.А., Жага Е.Г.,
потерпілогоцивільного позивача ОСОБА_1,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 по ст. 286 ч. 2 КК України, -
За фактом дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 30 травня 2009 року, наслідком якої явилось травмування потерпілого ОСОБА_1, слідчим СВ Миргородського МВ ГУ МВС України в Полтавській області ОСОБА_5 в супереч вимогам ст. 97 ч. 4 КПК України, тільки 20 серпня 2009 року порушено кримінальну справу по ст. 286 ч. 2 КК України, яка прийнята ним же до свого провадження того ж дня / т. 1, а.с. 1 /. В подальшому досудове слідство проводилося і завершувалося вказаним слідчим.
З моменту порушення кримінальної справи досудове слідство по ній вказаним слідчим проводилося безініціативно та непрофесійно. Користуючись відсутністю належного прокурорського нагляду та відсутністю контролю з боку безпосереднього керівництва, цей слідчий припустився тривалої тяганини по справі, проявляючи недбале ставлення до своїх службових обовязків.
Тяганина при розслідуванні справи внаслідок нерозпорядливості чи зацікавленості слідчого тривала до січня 2010 року. Досудове слідство по згаданій справі вказаним слідчим завершено складенням обвинувального висновку лише 27 січня 2010 року /т. 1, а.с. 232, 233 /.
Таким чином, внаслідок грубого порушення слідчими Михайленко Г.В. вимог ст. 120 КПК України, якою регламентовано тривалість строків досудового слідства, слідство по цій справі проводилося понад пять місяців. При цьому, ні міжрайонним прокурором, ні прокурором області строки досудового слідства по справі не продовжувалися. Натомість, з урахуванням того, що дорожньо транспортна пригода була скоєна в умовах очевидності і всі причетні до неї особи були встановлені в день виїзду слідчого на місце ДТП, тобто 30 травня 2009 року, згаданий слідчий перманентно виносив постанови про зупинення досудового слідства з підстав, визначених пунктом 3 ст. 206 КПК України України, через не встановлення особи, яка вчинила злочин / т. 1, а.с. 29, 126, 172, 186 /.
Така бездіяльність слідчого Михайленко Г.В. дискредитує органи міліції в громадській думці, слугує джерелом незадоволення громадян та соціальної напруги, підриває їх авторитет і не сприяє виконанню завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України, до яких відноситься охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.
Проявляючи крайній примітивізм та демонструючи тим самим незнання норм чинного КПК України, слідчий замість належного призначення по справі відповідних експертиз, призначає по справі якусь незалежну оцінку автотранспорту, якомусь оцінювачу, який в супереч вимогам Закону України „Про судову експертизу не має відповідну кваліфікацію судового експерта / а.с. 42, 92 /. При цьому, роботу згаданого оцінювача з незрозумілих підстав оплачує сторона потерпілого, що не передбачено КПК України України та взагалі є неприпустимим.
З огляду на викладене, наявні в матеріалах справи „незалежні оцінки автомобіля та мопеда / т. 1, а.с. 45 90, 95 124 / на підставі положень ч. 8 ст. 334 КПК України суд не визнав належними і допустимими доказами по справі. Таким чином, слідчим під час досудового слідства фактично не виконано вимог пункту 4 ст. 64 КПК України щодо обовязку доказування характеру і розміру шкоди завданої злочином.
Під час огляду місця пригоди та при проведенні слідства органом досудового слідства не було зясовано чи користувався потерпілий таким засобом пасивної безпеки, як мотошолом. Його наявність на місці ДТП, розташування відносно місця зіткнення, факт вилучення з місця події у відповідному протоколі огляду ДТП взагалі не описані. Зазначений предмет слідчим не оглянуто, не вирішено питання про визнання його речовим доказом по справі.
Незважаючи на тривалу тяганину по справі, слідчий так і не спромігся на основі обєктивних медичних даних зясувати чи не перебував потерпілий на момент ДТП у стані алкогольного спяніння та як це могло вплинути на саму подію.
Проводячи досудове слідство за обставинами ДТП, слідчий так і не зясував чи була застрахована цивільна відповідальність власника наземного транспортного засобу перед третіми особами у відповідності до Закону України „Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чи був забезпечений транспортний засіб учасник дорожньої пригоди відповідним полісом страхування. Відповідні документи про це до матеріалів справи не були долучені. В подальшому при розгляді цивільного позову потерпілого, виходячи з положень ст. ст. 979, 984, 985 ЦК України, його позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди були залишені без розгляду і це при тому, що за умови належного розслідування справи, потерпілий міг би своєчасно одержати від страховика певну грошову суму за страховий випадок, що настав.
Все вищевикладене вказує на відсутність достатніх професійних навичок у слідчого Михайленко Г.В. при реалізації його повноважень слідчого, визначених ст. 114 КПК України, а також на відсутність належного і дієвого контролю з боку керівництва слідчого відділення органу внутрішніх справ за роботою підлеглих слідчих, що надалі є неприпустимим.
Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 23 2, 340 КПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Про викладені обставини довести до відому начальника ГУ МВС України в Полтавській області з метою вжиття відповідних заходів до поліпшення оперативності та якості при розслідуванні кримінальних справ працівниками СВ Миргородського МВ ГУ МВС України в Полтавській області.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом пятнадцяти діб з моменту її проголошення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_6