В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Володимир-Волинський 28 грудня 2011 року

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

під головуванням судді Артиша Я.Д.

при секретарі Гнатюк О.А.,

за участю прокурора Васьовчика І.В.,

потерпілого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_1, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученої, не працює, не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудна ОСОБА_3, 25 липня 2011 року, близько 22 год., будучи в стані алкогольного спяніння, знаходячись за місцем свого проживання, в АДРЕСА_2, під час конфлікту, що виник на ґрунті протиправної поведінки її співмешканця ОСОБА_1, умисно нанесла удар кухонним ножем у ділянку правої частини живота останнього, внаслідок чого заподіяла йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з наскрізним пошкодженням правої долі печінки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_3 вину у інкримінованому злочині визнала повністю та показала, що 25 липня 2011 року ввечері по місцю свого проживання разом із знайомими ОСОБА_4, ОСОБА_5 та співмешканцем ОСОБА_1 вживали спиртні напої. Близько 22 год. між нею та ОСОБА_1 виник конфлікт з приводу прослуховування музики на компютері, під час якого, останній загнув її руки за спину, щоб вона не могла переключити на ньому музику, на її прохання відпустити, той не реагував, а тому вона сама вирвалась від нього, що сильно знервувало співмешканця, який наніс її два удари ногою та один удар кулаком в голову, коли вона сиділа на дивані. В цей конфлікт втрутився її знайомий ОСОБА_4, який їх розборонив. Після цього вона пішла на кухні заспокоїтись, бо була дуже схвильована, через деякий час до неї прийшов ОСОБА_1, який продовжив її ображати і наніс їй один удар рукою в голову, при цьому замахнувся другий раз кулаком руки, однак вона різко взяла в праву руку кухонного металевого ножа, який лежав на столі в кухні і нанесла ним удар в праву сторону живота співмешканця, витягнувши ножа, викинула його на підлогу. Коли брала ніж в руку хотіла захиститись він насильницьких дій ОСОБА_1 і, наносячи ним удар, його налякати, щоб він перестав її ображати і бити. ОСОБА_1 пішов в кімнату, а за ним і вона, піднявши ножа хотіла собі спричинити ним ушкодження, однак його відібрала ОСОБА_5, а ОСОБА_4 викликав швидку і надав допомогу її співмешканцю, який лежав на ліжку. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, врахувати наявність неповнолітньої дитини та бажання створити сім'ю з потерпілим.

Незважаючи на визнання підсудною ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, її винність у вказаному злочині, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового слідства та дослідженими під час судового розгляду доказами по справі.

Так, потерпілий ОСОБА_1 суду показав, що дійсно 25 липня 2011 року ввечері вживав спиртні напої разом із знайомими ОСОБА_4, ОСОБА_5 та співмешканкою ОСОБА_3, перебував у стані сильного спяніння і, близько 22 год., між ним та останньою виник словесний конфлікт щодо того, яку слухати музику, та почав відтягувати її від компютера, щоб включити свою музику, однак вона пручалась і відштовхувала його від себе, що йому не сподобалось і він скинув її на диван та зі злості наніс удар ногою в голову, щоб та не вставала. В конфлікт втрутився ОСОБА_4, який намагався їх розборонити, однак він вирвався та наніс ще по одному удару ногою та рукою в голову ОСОБА_3 Після чого, вона просила його заспокоїтись та вийшла в кухню, а він пішов за нею, де продовжив виражатись в її сторону нецензурними словами та наніс їй один удар рукою в голову, намагався замахнутись ще раз, проте в цей момент ОСОБА_3 різко взяла кухонного ножа, який лежав на столі і правою рукою нанесла йому ним удар в праву нижню частину живота, витягнула ножа і викинула. Побачивши кров із живота і відчувши біль пішов до кімнати, де йому допомогу надавав ОСОБА_4, який викликав швидку. Просить не карати її суворо, врахувати, що він розпочав першим конфлікт, оскільки був у стані сильного спяніння, вона нанесла йому удар захищаючись від його неправомірних дій.

В суді свідок ОСОБА_4 показав, що 25 липня 2011 року, близько 22 год., між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виник конфлікт, під час якого останній наніс удар ногою ОСОБА_3 по голові. Він втрутився в конфлікт і намагався їх розборонити, однак вподальшому ОСОБА_1 наніс ще по одному удару ногою та рукою в голову ОСОБА_3, після чого вона вийшла до кухні, а за нею і ОСОБА_1, що відбувалось там він не знає. Коли ж з кухні повернувся останній на його футболці в правій частині живота знизу було видно рану, яка кровоточила. ОСОБА_3, яка зайшовши в цей момент у кімнату з кухні, повідомила, що це вона вдарила ОСОБА_1 в живіт кухонним ножем. Він викликав відразу швидку і надав допомогу. ОСОБА_3 в той час тримала в руках кухонний ніж і намагалася ним нанести собі поріз в живіт, однак ОСОБА_5 забрала його та кинула за трильяж. Після приїзду карети швидкої допомоги, заніс ОСОБА_6 до автомобіля.

Аналогічні показання в суді дала свідок ОСОБА_7, яка підтвердила факт конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, під час якого останній наносив удари по голові ОСОБА_3, а вподальшому, надання допомоги ОСОБА_1, зазначивши, що не була безпосереднім очевидцем спричинення ножового поранення останньому.

Крім цього, винність ОСОБА_3 у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України обєктивно підтверджується також і іншими доказами по справі.

Зокрема, протоколом відтворення обстановки та обставин події, проведеного з потерпілим ОСОБА_1 від 4 серпня 2011 року, згідно якого останній детально продемонстрував і показав на місці, обставини спричинення йому тілесного ушкодження ОСОБА_3 (а. с. 41-47).

Також, в ході проведення слідчої дії з ОСОБА_3, остання детально розповіла та продемонструвала на місці події, обставини умисного заподіяння потерпілому ОСОБА_1 ножем тілесного ушкодження, що стверджується протоколом відтворення обстановки та обставин події від 4 серпня 2011 року (а.с.137-143).

Із висновку судово-медичної експертизи № 410 від 29 листопада 2011 року слідує, що на тілі ОСОБА_1 виявлено наступне тілесне ушкодження: проникаюче ножове поранення черевної порожнини з наскрізним пошкодженням правої долі печінки. Дане тілесне ушкодження могло утворитись внаслідок контакту з предметом, що має колюче-ріжучі властивості, не виключено, в час та при обставинах, вказаних у постанові та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Не виключено, що дане тілесне ушкодження могло утворитись внаслідок травмуючої дії ножа, представленого на експертизу, який у свою чергу діяв по відношенню до осей тулуба в напрямку спереду-назад та зверху донизу, найвірогідніше, в вертикальному положенні потерпілого. Спосіб нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_1, який вказувала ОСОБА_3 під час проведення відтворення обстановки та обставин місця події, не протирічить даним, виявленим під час проведення судово-медичної експертизи (а.с. 89-90).

Разом з тим, на тілі ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді множинних синців, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №596 від 5 серпня 2011 року (а.с. 58-59).

Відповідно до висновку судово-криміналістичної експертизи № 598 від 24 жовтня 2011 року ніж, який вилучено під час огляду місця події, відноситься до ножів господарсько-побутового призначення, виготовлений промисловим способом і до холодної зброї не відноситься (а.с. 81-84).

Як вбачається з висновку судово-наркологічної експертизи № 641 від 30 вересня 2011 року ОСОБА_3 алкоголізмом не страждає, примусового протиалкогольного лікування не потребує. На час скоєння інкримінованих їй дій у стані патологічного алкогольного спяніння не перебувала, могла усвідомлювати свої вчинки та керувати ними (а.с. 101).

За висновком стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 495 від 23 листопада 2011 року, у ОСОБА_3 виявлялися в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого їй правопорушення і виявляються в даний час ознаки органічного емоційно лабільного розладу з афективними (депресивними) епізодами в анамензі в стані нестійкої компенсації. Однак, ступінь змін зі сторони психіки не така, що позбавляла чи позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. На момент вчинення злочину в стані патологічного спяніння чи будь-якому іншому тимчасовому хворобливому розладі психіки підекспертна не перебувала, а знаходилась в стані простого алкогольного спяніння, а тому ОСОБА_3 визнано осудною. Аналіз матеріалів кримінальної справи і експериментального обстеження не виявляє у підекспертної на час правопорушення ознак фізіологічного афекту (як однієї з підстав сильного душевного хвилювання). Примінення примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 113-115).

Згідно до протоколу медичного огляду для встановлення стану спяніння від 26 липня 2011 року ОСОБА_3 перебувала в стані алкогольного спяніння (а.с. 24).

Протоколом огляду місця події від 25 липня 2011 року, в ході якого оглянуто квартиру № 48 в м. Володимир-Волинський по вул. Ак. Глушкова, буд. 4, де зафіксовано обстановку на момент вчинення злочину, а також виявлено та вилучено тапок на ліву ногу, що на належить потерпілому ОСОБА_1 (а.с. 11-18).

З протоколу огляду місця події від 26 липня 2011 року слідує, що в ході проведення вказаної слідчої дії, в приміщенні Володимир-Волинській ЦРЛ виявлено та вилучено футболку потерпілого ОСОБА_1 із порізом і плямою бурого кольору схожою на кров (а.с. 19-20).

Під час проведення додаткового огляду місця події від 26 липня 2011 року в АДРЕСА_3, виявлено та вилучено кухонний ніж, котрим ОСОБА_3 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_1 (а.с. 21-23).

Протоколом огляду предметів від 28 листопада 2011 року, згідно якого слідчим оглянуто та сфотографовано тапок та футболку, належні ОСОБА_1, на яких виявлено сліди речовини бурого кольору схожі на кров, а на футболці також виявлено слід розрізу тканини в передній правій частині (а.с. 117-122).

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних протиправних дій, які виразились в умисному спричинені тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, та дані її дії кваліфікує, як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні перевірялись показання підсудної ОСОБА_3 про заподіяння нею тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_1 внаслідок сильного душевного хвилювання та перевищення меж необхідної оборони.

Однак, в ході судового розгляду такі обставини не знайшли свого належного підтвердження. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи досліджених в суді, в тому числі висновків судово-медичних експертиз, ОСОБА_3 заподіяно легкі тілесні ушкодження, в той же час потерпілому ОСОБА_1 нею спричинено тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Судом враховано і ту обставину, що підсудною ОСОБА_3 заподіяно удар у один із життєво важливих органів. Також відсутні дані про реальну небезпеку для життя підсудної ОСОБА_3 і не можливість її усунення іншим засобом, окрім як застосування ножа.

Таким чином, шкода заподіяна здоров'ю ОСОБА_3 не відповідає шкоді заподіяній нею потерпілому ОСОБА_1, а отже не є співрозмірною.

Разом з тим, відсутні в її стані психічного здоров'я ознаки фізіологічного афекту, як складової стану сильного душевного хвилювання, а є достатні відомості про перебування ОСОБА_3 в стані простого алкогольного сп'яніння.

У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання підсудній ОСОБА_3, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, дані про її особу та обставини справи, що помякшують та обтяжують покарання.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння.

До обставин, що помякшують покарання ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, призначаючи покарання підсудній ОСОБА_3 суд бере до уваги її негативну характеристику по місцю проживання, відомості про притягнення її до адміністративної відповідальності, а також те, що остання ніде не працює і не займається суспільно-корисною працею, вперше притягується до кримінальної відповідальності, її стан здоров'я, наявність неповнолітньої дитини, однак яка не проживає разом з нею упродовж тривалого часу.

Суд враховує і те, що потеплілий ОСОБА_1 немає матеріальних та моральних претензій до підсудної, оскільки остання допомагала у його лікуванні, бажання в майбутньому створити з нею сім'ю.

Також призначаючи покарання підсудній ОСОБА_3 суд враховує, конкретні обставини справи, а саме те, що безпосередньо її дії були спровоковані неправомірними діями самого потерпілого, який наніс її декілька ударів ногами та руками по голові, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження.

У звязку із наявністю кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_3, з урахуванням особи винної, суд переходить до висновку, що їй слід призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України, за якою її засуджується, тобто із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, яке не можливе без ізоляції останньої від суспільства.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та попередженя вчинення нею нових злочинів, а тому запобіжний захід щодо ОСОБА_3 слід змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту в залі судового засідання.

Цивільний позов Володимир-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах Володимир-Волинської ЦРЛ підлягає до повного задоволення та із засудженої слід стягнути в користь закладу охорони здоров'я витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 931 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 81 КПК України суд вирішує долю речових доказів по справі (а.с. 123-124) і на підставі ст. 93 КПК України стягує судові витрати із засудженої за проведення судово-криміналістичної експертизи (а.с. 84).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити їй покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту в залі судового засідання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня постановлення вироку, тобто з 28 грудня 2011 року.

Речові докази по справі: чоловічий тапок на ліву ногу, футболку, кухонний ніж, марлеві тампони із зразками крові - знищити.

Цивільній позов Володимир-Волинського міжрайонного прокурора задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Володимир-Волинської центральної районної лікарні Волинської області кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_1 в сумі 1877 (одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати по справі за проведення судово-криміналістичної експертизи в сумі 337 грн. 68 коп.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженою - в той же строк з моменту отримання копії вироку, через Володимир-Волинський міський суд.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_8