Справа 688/4667/15-к
№ 1-кп/688/21/16
Вирок
Іменем України

28 січня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці кримінальне провадження №0001075 про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шепетівка, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, утримує одну неповнолітню дитину, судимого вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2009 року за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки. Звільнився з місць позбавлення волі 19 жовтня 2012 року по відбуттю строку покарання. (Особа встановлена за заявою про видачу паспорта (форма.1) серії НВ №411897 від 28 квітня 2006 року),
за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.190 КК України

встановив:

13 вересня 2015 року о 21 годині ОСОБА_7 , з метою умисного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, знаходячись у дворі житлового будинку АДРЕСА_2 , скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_4 , що виник внаслідок вживання останнім спиртних напоїв, у присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_8 повторно відкрито викрав у ОСОБА_4 кросівки марки «Diadora» вартістю 238,09 грн. та мобільний телефон марки «Motorola С195» вартістю 150 грн., із SIM-картою оператора мережі мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 15 грн., всього на загальну суму 403,09 грн.

Крім того, 17 вересня 2015 року о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, знаходячись поблизу бару «Мсельва», що розташований по вул. Героїв Небесної Сотні,10 в м. Шепетівка, шляхом обману заволодів мобільним телефоном марки «Nokia-1661», вартістю 450грн., із SIM-картою оператора мережі мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 15 грн., загальною вартістю 465 грн., яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинені інкримінованих злочинів визнав повністю, щиро розкаявся, суду показав, що 13 вересня 2015 року у вечірній час, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_4 , перебуваючи у нетверезому стані, спить на лавці у дворі житлового будинку, в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , зняв з ОСОБА_4 кросівки та забрав мобільний телефон, що знаходився біля лавки, на якій спав потерпілий. В подальшому продав кросівки невідомій особі за 30 грн., а телефон залишив собі, однак пізніше загубив. Вказав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 бачили, як він знімав з потерпілого кросівки. Піднімаючи з землі, розумів, що телефон випав з кишень одягу потерпілого та належить йому, бо бачив його у нього, коли останній розмовляв по телефону. Кросівки потерпілому повернув, а взамін загубленого телефону повернув іншого, у зв`язку з чим потерпілий до нього претензій не має. Крім того, визнав, що 17 вересня був у барі «Мсельва» на дні народження матері потерпілої ОСОБА_5 остання постійно розмовляла по телефону, у зв`язку з чим присутні робили їй зауваження, тому він забрав у неї телефон, запевнивши її, що пізніше поверне. Провівши потерпілу додому, попросив у неї винести води та, скориставшись її відсутністю, заволодів телефоном і втік. Зазначив, що попросив води для того, щоб у відсутності потерпілої заволодіти телефоном. Наступного дня здав телефон у ломбард, використавши паспортні дані своєї співмешканки ОСОБА_9 . Телефон потерпілій повернуто. У скоєному розкаявся.

Крім визнання вини обвинуваченим, його винність у скоєні злочинів підтверджується дослідженими судом доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 13 вересня 2015 року у вечірній час зустрівся з друзями, вживав з ними спиртні напої. Сп`янівши, заснув у дворі будинку АДРЕСА_2 . Прокинувся в 4 год. без кросівок та телефону. Наступного дня хтось із його знайомих, прізвище не пам`ятає, повідомив, що його кросівки та телефон знаходяться у ОСОБА_7 . Оскільки ОСОБА_7 на його пропозицію викрадені у нього речі не повернув, він звернувся в міліцію. Зазначив, що кросівки марки «Diadora» йому повернуті працівниками міліції, а телефон «Motorola С195» ОСОБА_7 не повернув, а віддав йому інший рівноцінний, тому претензій до обвинуваченого не має, просив суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 13 вересня 2015 року разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 гуляла по місту. ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_4 і запросив зустрітися. Коли вони прийшли у двір будинку АДРЕСА_2 , то ОСОБА_4 , будучи у нетверезому стані, вже спав на лавці. ОСОБА_7 зняв з його ніг кросівки. Вона зауважувала, щоб не робив цього, бо матиме проблеми, однак він не послухав. Вона пішла додому, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишились. Крім того, вказала, що в ніч з 16 на 17 вересня 2015 року, під час святкування дня народження її матері в барі «Мсельва», ОСОБА_7 попросив у неї телефон, щоб зателефонувати, після цього сказав, що телефон поки залишиться у нього, бо вона постійно розмовляла по телефону, а він їй потім його поверне. Провівши її додому, ОСОБА_7 попросив винести води, а сам обманув її та, разом з телефоном, втік. Телефон марки «Nokia-1661», їй повернуто, претензій до обвинуваченого не має, просила суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_8 суду показав, що 13 вересня 2015 року у вечірній час ОСОБА_7 у його присутності та в присутності ОСОБА_5 , з ніг ОСОБА_4 , який перебуваючи у нетверезому стані, спав на лавці в дворі будинку по АДРЕСА_2 , зняв кросівки. Вони робили йому зауваження, на що він не реагував. Після цього ОСОБА_5 пішла додому, а вони з ОСОБА_7 пішли вулицею, останній зайшов в один із будинків, повернувся без кросівок, після чого в магазині «Горілочка» придбали цигарки та пиво.

Сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідків обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Сторона захисту підтвердила можливість розгляду справи без допиту свідків обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Відомості про відкрите викрадення ОСОБА_7 майна потерпілого ОСОБА_4 внесені за заявою потерпілого 01 жовтня 2015 року до ЄРДР за № 0001075. Тоді ж до вказаного реєстру за заявою ОСОБА_5 внесені відомості про заволодіння шляхом обману ОСОБА_7 її мобільним телефоном (а.1 кримінального провадження).
Із заяви ОСОБА_10 від 06 жовтня 2015 року слідує, що останній просив долучити до кримінального провадження кросівки сірого кольору, які він придбав у вересні 2015 року в АДРЕСА_3 у невідомого чоловіка (а.29 кримінального провадження).
Згідно протоколу огляду речових доказів від 08 жовтня 2015 року слідує, що видані ОСОБА_10 та, згідно постанови від 08 жовтня 2015 року, визнані речовим доказом, кросівки, є кросівками 43 розміру, сірого кольору, торгівельної марки «Diadora», з ознаками забруднення матеріалу та незначного зносу підошви (а.29,30 кримінального провадження).
Згідно висновку товарознавчої експертизи №885т від 15 жовтня 2015 року ринкова вартість наданих на експертизу кросівок торгівельної марки «Diadora» станом на 13 вересня 2015 року становила 238,09 грн. (а.35-38 кримінального провадження).
Згідно довідки, виданої ФОП ОСОБА_11 станом на 13 вересня 2015 року вартість мобільного телефону марки «Motorola С195» становила 150 грн., SIM-карти оператора мережі мобільного зв`язку «Київстар» становила 15 грн. (а.43,44 кримінального провадження).
Згідно довідки, виданої ФОП ОСОБА_11 станом на 13 вересня 2015 року вартість мобільного телефону марки «Nokia-1661», становила 450 грн., SIM-карти оператора мережі мобільного зв`язку «Київстар» становила 15 грн. (а.57 кримінального провадження).
Згідно довідки товариства «Ломбард ТОВ «Столичний» і компанія» №296 від 13 листопада 2015 року ОСОБА_9 є клієнтом їх відділення та 17 вересня 2015 року уклала договір № про надання ломбардом фінансового кредиту під заставу майна, а саме мобільного телефону «Nokia-1661» (а.79 кримінального провадження).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що скориставшись паспортними даними своєї співмешканки ОСОБА_9 здав у ломбард телефон марки «Nokia-1661», якого обманом забрав у потерпілої ОСОБА_5 .

Протокол пред`явлення речей для впізнання від 05 листопада 2015 року (а.80-83 кримінального провадження) суд визнає недопустимим доказом, з огляду на таке.

Згідно зі статтями 85, 176 КПК про пред`явлення для впізнання, як і про інші слідчі дії, складається протокол. Зі змісту ст. 231 КПК України слідує, що у протоколі пред`явлення для впізнання докладно зазначаються ознаки, за якими особа впізнала річ. Якщо для впізнання пред`являється річ, у протоколі описується вказана річ та інші речі, які пред`являються разом з нею. Обов`язково має бути наголошено на тому, що речі однорідні, не мають різких відмінностей у зовнішньому вигляді.

Як слідує з протоколу пред`явлення для впізнання, потерпілому ОСОБА_4 було пред`явлено для впізнання кросівки сірого кольору, разом з ними були пред`явлені для впізнання мокасини сірого кольору та черевики чорного кольору, тобто речі, які є неоднорідними, а також мають різкі відмінності у зовнішньому вигляді.

Оскільки при проведенні процесуальної дії було порушено спосіб отримання доказу, такий доказ є недопустимим та на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувачений ОСОБА_7 має судимість за злочин проти власності передбачений ч. 3 ст.185 КК України.

Відповідно до п.1 примітки до ст.185 КК України повторним у статях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статями або статтями 187, 262 КК України.

За змістом п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» ознака повторності присутня, якщо судимість за раніше вчинений злочин не було погашено чи знято в установленому законом порядку.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати: за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно; та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Відповідно до ст.12 КК України інкриміновані обвинуваченому злочини, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.186 та ч.2 ст.190 КК України, є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості, відповідно.

ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував заподіяну шкоду, що є обставинами, які пом`якшують йому покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому суд враховує рецидив злочинів.

При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, судимий за вчинення умисного злочину проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні корисливі злочини, що характеризує його як особу, схильну до протиправних проявів, і це дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність.

Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєних злочинів та особу винного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи пом`якшуючі обставини, а також позицію потерпілих щодо відсутності будь-яких претензій до обвинуваченого, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкцій статей, які йому інкримінуються, ближче до мінімального розміру та на підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначити його шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових злочинів. Підстав для призначення останньому більш м`якого покарання, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу винного, суд не вбачає.

Процесуальні витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи в силу ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно з положеннями ст.5 конвенції нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи, що обвинувачений засуджується за вчинення в сукупності тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості до позбавлення волі реально, під час розгляду справи ухилявся від суду, у зв`язку з чим до нього застосовувався привід та він оголошувався в розшук, суд вважає необхідним обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду, з метою запобігти ризику втечі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, у зв`язку із обранням ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню до строку відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі,

за ч.2 ст. 190 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання рахувати з 28 січня 2016 року.

Час попереднього ув`язнення 28 січня 2016 року зарахувати ОСОБА_7 в час відбуття покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: кросівки торгівельної марки «Diadora» повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю; мобільний телефон марки «Nokia-1661», із SIM-картою оператора мережі мобільного зв`язку «Київстар», - повернути потерпілій ОСОБА_5 за належністю;

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 294 грн. 62 коп. процесуальних витрат.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим, що утримується під вартою в той же строк, з часу вручення копії вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: