про призначення підготовчого судового засідання
15 лютого 2016 року м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:
Згідно змісту обвинувального акта, затвердженого прокурором 11 лютого 2016 року,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Теребовля Тернопільської області, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, із повною середньою освітою, військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , "старшого сержанта", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
15 вересня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України.
Як зазначено в обвинувальному акті: « 05.08.2014 року старший сержант ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією. Цього ж дня, ОСОБА_4 вибув для проходження військової служби у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де наказом командира цієї частини від 05.08.2014 №188 його зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого оператора 2 протитанкового взводу аеромобільно-десантного батальйону цієї частини.
За обвинувальним актом, прокурор та слідчий, серед обситавин, які вони вважають встановленими, зазначають, що при цьому ОСОБА_4 діяв з порушенням вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Відтак, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 1 1, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до стататей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, військовослужбовці зобов`язані у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
За змістом обвинувального акта прокурор та слідчий вважають, що таким чином, старший сержант ОСОБА_4 у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 08.12.2014 не з`явився у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та по теперішній час ухиляється від проходження військової служби, чим вчинив нез`явлення у військову частину з метою ухилитися від військової служби (дезертирство), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України.
Сторона обвинувачення - прокурор військової
прокуратури Львівського гарнізону
ОСОБА_5

Як вбачається з обвинувального акта, він не у повній мірі відповідає вимогам процесуального законодавства.
Так, відповідно до ст.. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до п. 13 ст. 3 КПК України, обвинувачення є твердженням про вчинення певною особою діяння ( а не підозрою, як зазначено в обвинувальному акті), передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
За змістом вказаних норм Закону, законодавець у ст. 314 КПК України закріпив однозначне становище особи, відносно якої до суду скеровано обвинувальний акт та зазначив, що підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого, а не підозрюваного.
Проте, виходячи із змісту розглядуваного обвинувального акту, ОСОБА_4 , й надалі підозрюється, а не обвинувачується прокурором у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, хоч перебуває на стадії кримінального судочинства підготовчого судового засідання.
Фактичні обставини кримінального провадження, що викладені в обвинувальному акті та вважаються встановленими прокурором, є суперечливі та не дають можливості вирішити ряд питань, передбачених ст. ст. 314 - 316 КПК України.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 408 КК України, дизертирством є самовільне залишення частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також незявлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу.
Отже, кваліфікуючими ознаками для дизертирства вчиненого шляхом неповернення військовослужбовця до місця служби, законодавцем визначено, звідки таке неповернення може відбутися.
Разом з тим, в обвинувальному акті не вказано, звідки не повернувся підозрюваний до місця служби.
Також, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, до ОСОБА_4 13 січня 2016 року застосовано запобіжний захід - домашній арешт, а обвинувальний акт складено та затверджено 04 лютого 2016 року. Разом з тим, згідно фактичних обставин кримінального провадження зазначених в обвинувальному акті, які прокурор вважає встановленими, ОСОБА_4 підозрюється у дезертирстві "по теперішній час", тобото по час затвердження обвинувального акта 04.02.2016 року, що є нелогічним.
За таких обставин вважаю, що підозра ( обвинуквачення ) сформульовані не конкретно, правова кваліфікація дій не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 408 КК України. Отже, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а військовий прокурор Львівського гарнізону ., що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_5 , а останній відповідно до вимог ст.. 36 КПК України, повинен скерувати його до суду. Разом з тим, прокурор ОСОБА_5 покладені на нього обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконав. До суду звернулася особа, процесуальні права та обов`язки якої, у даному кримінальному провадженні, не підтверджені.
Покликання військового прокурора ОСОБА_6 у супровідному листі на ст. 283 КПК України, стосується прокурора призначеного у порядку, передбаченому ст. 37 КПК України, який зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну із дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України. Як вбачається із розписки про отримання копій обвинувального акта, такий вручений ОСОБА_4 04 лютого 2016 року. Разом з тим, обвинувальний акт до суду переданий наручно тільки 12 лютого 2016 року, тобто через вісім днів після затвердження обвинувального акту, що суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду.
Проте, прокурор, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні і цих вимог не виконав, а крім того не дотримався вимог, передбачених ст. 28 КПК України, що призвело до порушення прав підозрюваного (обвинуваченого за стадією процесу) , передбачених ч. 1 ст. 21 КПК України на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, а також ст. ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» згідно з якою, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, є очевидною невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, однак вказані питання підлягають розгляду в порядку ст. ст. 314 316 КПК України.
Відповідно до ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.
Із змісту обвинувального акта вбачається, що сторонами судового провадження є прокурор та підозрюваний, які і підлягають виклику в підготовче судове засідання.
Необхідності та підстав для прийняття рішення про призначення запасного судді, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 320 КПК України, не вбачається.
За даних обставин, та з урахуванням вихідних днів, вважаю за доцільне підготовче судове засідання призначити на 25 лютого 2016 року об 14 год. 20 хв. в приміщенні Франківського районного суду м. Львова. В судове засідання викликати прокурора та обвинувачену.
Під час підготовчого судового засідання вирішити питання, передбачені ч. 3 ст. 314 та ст. 315 КПК України.
Виклик учасників судового провадження здійснити відповідно із вимогами ст.. 111 та ст. 135 КПК України.
Здійснення повідомлення про виклик учасників судового провадження доручити секретарю судових засідань.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.314, 369, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В:
В підготовче судове засідання викликати прокурора та підозрюваного.
Виклик учасників судового провадження здійснити відповідно із вимогами ст.. 111 та ст. 135 КПК України.
Здійснення повідомлення про виклик учасників судового провадження доручити секретарю судових засідань.
Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7