Дата документу Справа № 337/1758/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/1758/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1742/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000520 від 11 лютого 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, працюючого вантажником ПП ОСОБА_9 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 24.12.2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

2) 27.05.2010 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 198, 71 ч.1 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільненого 16.06.2014 року за ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.06.2014р. умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 21 день,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та засуджено до 4 років позбавлення волі.

Визначено початок строку відбування покарання з моменту затримання з 11 лютого 2014 року.

Запобіжний захід залишено до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 11 лютого 2015 року, приблизно о 19 годині 38 хвилин, знаходячись біля 3-го під`їзду будинку №4 по вул. Лахтинська в м. Запоріжжя, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужими майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, підійшов зі спини до ОСОБА_10 та повалив його на асфальт, від чого потерпілий вдарився головою та втратив свідомість. В цей час ОСОБА_8 наніс в область обличчя ОСОБА_10 декілька ударів ногами та своїми діями спричинив, згідно висновку експерта № 817 від 31.03.2015 року, наступні тілесні пошкодження - відрив внутрішнього кута нижній повіці лівого ока, з пошкодженням нижнього слізного каналу, синець на ніжній повіці лівого ока, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я та синці в області обличчя, які кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження. Після того, як ОСОБА_10 упав на землю та знаходився у безпорадному стані, ОСОБА_8 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, заволодів мобільним телефоном «LG-D325» в корпусі чорного кольору, вартістю 2166 гривень, із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 15 гривень, що належить ОСОБА_11 та банківською карткою «Надра Банк» на ім`я ОСОБА_10 , яка не становить матеріальної цінності для потерпілого і направився вздовж будинку № 4 по вул. Лахтинська в м. Запоріжжя, де був затриманий співробітниками міліції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження суду першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування своїх апеляційних доводів зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження були порушені принципи змагальності сторін та всебічності встановлення обставин провадження. Суд взяв до уваги показання свідків з боку обвинувачення і не дав оцінки показанням свідків захисту. Суд не врахував, що під час події він ОСОБА_8 був тверезий, а потерпілий ОСОБА_10 був в стані алкогольного сп`яніння, не керував своїми діями. Вказує на те, що суд першої інстанції навмисно не зазначив показання сестри потерпілого, яка в суді підтвердила, що вимагала він нього 7000 доларів США. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, висновки судово-медичної експертизи № 1088 від 31.03.2015 року, згідно яких він ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Як також вказує в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, суд проігнорував його заперечення проти показань свідка ОСОБА_12 , який згідно відеозапису слідчого експерименту, не міг самостійно вказати місце події, цей свідок давав показання, керуючись голосом «за кадром». Стверджує, що суд проігнорував його клопотання про повторний допит свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_10 , оскільки під час судового розгляду були з`ясовані нові фактичні обставини. Суд не взяв до уваги, що у нього є цивільна дружина ОСОБА_14 , він сам має зареєстроване місце проживання та постійне місце роботі, за якими позитивно характеризується, має на утриманні батька інваліда. Вважає, що суд безпідставно не задовольнив клопотання захисника про перекваліфікацію його дій з ч. 1 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України. Також зазначає, що суд не врахував в якості обставин, що пом`якшують покарання: активне сприяння розслідуванню злочину та визнання вини, не врахував ставлення потерпілого, який відшкодування матеріальної, чи моральної шкоди не вимагав.

Заслухавши доповідь судді по справі; обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі в повному обсязі, разом з тим, зазначив, що суд не врахував в повному обсязі данні про його особу, через що призначив занадто суворе покарання, просив його апеляційну скаргу задовольнити; заслухавши захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_8 , просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вирок суду вважав законним та обґрунтованим та просив його залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені та правильно оцінені та, на думку колегії суддів, стороною захисту не спростовані.

Посилання обвинуваченого на те, що висновки суду про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України ґрунтуються на суперечливих показаннях потерпілого та свідків, є необ`єктивними та такими, що не відповідають фактичним обставинами справи спростовуються матеріалами судового провадження.

Так, судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінального провадження та перевірено їх доказами.

Зокрема, суд першої інстанції безпосередньо у судовому засіданні допитав обвинуваченого, потерпілого, свідків обвинувачення та свідків захисту, дослідив письмові докази та на підставі аналізу всіх фактичних даних в їх сукупності встановив дійсні обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 .

Апеляційні доводи обвинуваченого щодо неналежної оцінки судом першої інстанції показань допитаних в судовому засіданні свідків, яка полягала в наданні переваги показанням свідків з боку обвинувачення та неврахування показань свідків захисту судова колегія до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції фактичних обставин висунутого йому обвинувачення не визнав, але пояснив, що 11 лютого 2015 року ввечері в нього сталася конфліктна ситуація з потерпілим ОСОБА_10 , яка переросла в бійку. Коли потерпілий залишив місце подій, він помітив загублений потерпілим мобільний телефон, який лежав на землі. Він підняв цей телефон, кричав потерпілому, щоб він забрав його, але потерпілий не хотів його брати. Телефон був в чохлі, в якому також була банківська картка. В цей час прибула міліція, від якої він не переховувався, пояснив обставини події. Вважає, що потерпілий навмисно спровокував таку ситуацію з метою вимагання грошей, оскільки безпосередньо на місці події сестра потерпілого стала вимагати від нього 7000 доларів США.

З наведених пояснень обвинуваченого в суді першої інстанції вбачається, що фактичні обставини інкримінованого йому злочину він не визнав, але також цими поясненнями фактично підтвердив, що в той день та час в нього виникла конфліктна ситуація з потерпілим, яка переросла в бійку, підтвердив, що в нього опинилось майно потерпілого, підтвердив, що на місці події він був затриманий працівниками міліції.

Поясненням обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України суд дав належну оцінку та обґрунтовано прийшов до висновку, що така позиція обвинуваченого є лише його способом захисту з метою уникнення покарання за вчинений злочин.

Так, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції щодо обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення показав, що коли він повертався до дому, біля будинку № 4 по вул. Лахтинській до нього с заду хтось підбіг та він відчув удар повштох, від чого він впав та майже відразу втратив свідомість. Коли прийшов до тями, знаходився на лавочці біля одного з під`їздів будинку № 4 по вул. Лахтинській м. Запоріжжя. У нього зник мобільний телефон та банківська картка «Надра Банку». При цьому потерпілий звернув увагу на те, що телефон був в правому нижньому кармані його куртки, а банківська картка в іншому кармані куртки.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 показав, що 11 лютого 2015 року приблизно в 19.20 годин, проходячи по двору будинку № 4 по вул. Лахтинській в м. Запоріжжі, він почув чоловічі крики бійки, звуки нанесення ударів, побачив, як один чоловік б`є іншого чоловіка, який лежав на землі, ногами. Через кілька хвилин чоловік, який бив, почав уходити з двору в бік вул. Ентузіастів, коли проходив повз нього, він побачив в руках чоловіка мобільний телефон, який мав сенсорний екран та світився. Побачивши патрульну машину, цей чоловік різко розвернувся та пішов в інший бік, але патруль під`їхав до нього та зупинив.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 своїми показаннями в суді першої інстанції підтвердили показання свідка ОСОБА_12 та пояснили, що коли прибули до двору будинку № 4 по вул. Лахтинській в м. Запоріжжі, побачили чоловіка, який спочатку рухався в їх бік, а потім, побачивши патрульний автомобіль, розвернувся та пішов в протилежну від них сторону. Вони під`їхали та зупинили його, це був ОСОБА_8 . У нього задзвонив телефон, але він не відповів, а відхилив виклик. телефон задзвонив ще раз, в цей час до них підійшов хлопець та повідомив, що це його телефон. Слідчо-оперативною групою було проведено огляд ОСОБА_8 в результаті якого було виявлено банківську картку потерпілого.

Показання потерпілого та свідків спростовують доводи обвинуваченого про те, що він намагався повернути потерпілому мобільний телефон, а банківська картка знаходилася в чохлі мобільного телефону.

Суд першої інстанції, вірно оцінивши показання обвинуваченого в їх сукупності з показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого та свідків, обґрунтовано зробив їм критичну оцінку.

Також в судовому засіданні були досліджені надані стороною обвинувачення письмові докази, якими підтверджено час та місце вчинення кримінального правопорушення, ступінь тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень.

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу злочину та вірно кваліфікував його за ч. 1 ст. 187 КК України.

Що стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, то судова колегія вважає, що висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини та кваліфікації його дій вони не спростовують, на наявність підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, про що просить обвинувачений, не вказують.

Так, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказує на те, що судом були порушені принципи змагальності та всебічності встановлення обставин провадження. зазначає, що суд взяв до уваги показання свідків з боку обвинувачення та не врахував показань свідків захисту.

З наведеними апеляційними доводами судова колегія не погоджується, оскільки вони повністю спростовані матеріалами кримінального провадження та вироком суду.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, під час судового розгляду, судом першої інстанції за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_8 в суді були допитані свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які показали, що ОСОБА_8 нібито не намагався зникнути з місця пригоди, весь час знаходився на місці події, а коли приїхали працівники міліції, він самостійно віддав їм мобільний телефон потерпілого.

Між тим, суд першої інстанції обґрунтовано дав критичну оцінку показанням вказаних свідків, прийшов до вірного висновку щодо їх необ`єктивності, оскільки вони повністю спростовані показаннями інших свідків, які не є зацікавленими особами у кримінальному провадженні. Крім того в судовому засіданні було встановлено, що показання цих свідків в певній мірі суперечать і показанням ОСОБА_8 .

З огляду вищенаведеного судова колегія вважає, що судовий розгляд провадження було проведено із дотриманням принципів змагальності сторін, сторони обвинувачення та захисту не були обмежені в праві надати суду докази та довести суд в їх переконливості.

Оспорюючи встановлені обставини кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_8 , в поданій ним апеляційній скарзі, також зазначає, що суд не врахував, що він був тверезий, а потерпілий знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

З такими апеляційними доводами колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

В суді першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_19 , який показав, що 11 лютого 2015 року він спілкувався з потерпілим, вживав спільно з ним алкогольні напої. Коли приблизно о 19.00 годині потерпілий йшов до дому, він був в адекватному стані, керував своїми діями. Свідок ОСОБА_20 в суді першої інстанції показала, що бачила потерпілого незадовго до вчинення злочину відносно нього, потерпілий знаходився в стані алкогольного сп`яніння, але вів себе адекватно, був спокійним, ні з кім не конфліктував.

Потерпілий в судовому засіданні показав, що впав та втратив свідомість від удару в спину, до того усвідомлював, де знаходиться та керував своїми діями.

Таким чином, наведені апеляційні доводи не спростовують встановлених судом першої інстанції фактичних обставин та кваліфікації дій ОСОБА_8 .

Вказуючи на неповноту судового розгляду та на ненадання судом належної оцінки отриманим доказам, обвинувачений ОСОБА_8 в поданій ним апеляційній скарзі крім іншого зазначив, що суд навмисно не вказав у вироку показання сестри потерплого, яка в суді підтвердила, що вимагала від нього 7000 доларів США.

Судова колегія не погоджується із цим апеляційним доводом обвинуваченого, оскільки відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Суд першої інстанції обґрунтовано та у відповідності до наведеної вище норми кримінального процесуального закону не зазначив у вироку суду показання свідка про те, що вона вимагала безпосередньо після вчинення злочину від ОСОБА_8 грошової компенсації в розмірі 7000 доларів США, оскільки доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину ці свідчення не спростовують, на кваліфікацію його дій не впливають.

Так, згідно аудіо запису судового засідання, свідок ОСОБА_11 в цій частині показала, що була дуже схвильована, коли побачила тілесні пошкодження на її браті ОСОБА_10 , побоювалась за його життя та здоров`я. Пояснила, що його заробіток є основним джерелом існування всієї родини. Перебуваючи в емоційному стані та не маючи можливості об`єктивно оцінити ситуацію, назвала таку суму, оскільки вважає, що її буде достатньо для лікування ОСОБА_10 та утримання родини на час його лікування. Вказана сума, як пояснила свідок, мала абстрактний характер.

Не впливає на кваліфікацію дій та не спростовує фактичних обставин провадження і висновок судової медичної експертизи № 1088 від 31.03.2015 року, згідно якого у обвинуваченого ОСОБА_8 було виявлено тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, яке полягає в закритому переламі фаланги 2-го пальця лівої кісті, а також легкі тілесні ушкодження, які полягають у подряпинах в підлопатковій та лопатковій областях зліва, по навколо хребетній лінії зліва на рівні 2-го поперекового хребця, в області правого колінного суглобу, оскільки відповідно встановлених фактичних обставин справи ОСОБА_8 вчинив злочин із застосуванням фізичного насильства, як він сам пояснив в судовому засіданні, завдавав удари потерпілому.

Крім того, не свідчить вказаний висновок судової медичної експертизи про оборонний характер дій ОСОБА_8 та не підтверджує його пояснень щодо отримання наведених тілесних пошкоджень від потерпілого, оскільки, як показав в судовому засіданні сам ОСОБА_8 , потерпілий наніс йому удар правою рукою в голову в область лівої скроні, а згідно висновку експертизи, тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 в області обличчя не виявлено.

Не відповідають дійсності та повністю спростовані матеріалами провадження апеляційні доводи ОСОБА_8 щодо необ`єктивності показань свідка ОСОБА_12 , який, як зазначає апелянт, під час слідчого експерименту не міг самостійно вказати місце події, давав пояснення, керуючись «голосом за кадром».

Відповідно доданого до матеріалів кримінального провадження технічного носія інформації, на якому зафіксовано проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , він під час проведення вказаної слідчої дії самостійно, без будь-якої сторонньої допомоги, давав логічні, послідовні пояснення, безпосередньо на місці події вказав характер та послідовність дій обвинуваченого.

Судова колегія вважає повністю спростованими матеріалами судового провадження апеляційні доводи ОСОБА_8 щодо порушення судом вимог п. 13 ст. 352 КПК України, яке полягало, як зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений, в тому що суд проігнорував його клопотання про повторний допит потерпілого та Свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 у зв`язку із новими фактами та суперечностями в їх показаннях.

Так, журнал судового засідання від 14 травня 2015 року (а.с. 47) та аудіозапис вказаного судового засідання свідчать про те, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були допитані в одному судовому засіданні за участю обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 .

Під час допиту свідків обвинувачений не мав обмежень в реалізації його процесуальних прав, задавав запитання вказаним вище свідкам і після їх допиту жодних зауважень з приводу їх показань або клопотань про їх повторний допит суду не заявив.

Крім того, вказуючи в апеляційні скарзі на те, що під час судового розгляду були встановлені нові обставини кримінального провадження та виявились суперечності в показаннях допитаних в суді осіб, обвинувачений ОСОБА_8 так і не зазначив, в чому саме вони полягають.

Є повністю безпідставними, на думку колегії суду, апеляційні доводи ОСОБА_8 з приводу того, що суд необґрунтовано відхилив клопотання його захисника про перекваліфікацію його дій з ч. 1 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки за встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, які повністю підтверджені дослідженими судом належними доказами, дії ОСОБА_8 підлягають кваліфікації саме за ч. 1 ст. 187 КК України.

Також є необґрунтованими апеляційні доводи ОСОБА_8 в частині безпідставного неврахування судом того, що він перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_14 , оскільки жодними доказами такий факт в суді не підтверджено; та неврахування судом обставин, що пом`якшують покарання, а саме: активного сприяння розкриттю злочину, та визнання вини, оскільки такі обставини у кримінальному провадженні відсутні.

З огляду на зазначене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції з урахуванням обставин кримінального провадження, ступеню тяжкості вчиненого злочину та даних про особу обвинуваченого прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перехованця ОСОБА_8 лише в умовах його ізоляції від суспільства і призначив йому покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, судова колегія приходить до висновку, що призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про його особу, не врахував, що у нього на утриманні перебуває батько ОСОБА_21 , 1962 року народження, який є інвалідом ІІІ групи (а.с. 78).

Суд у вироку послався на позитивні характеристики ОСОБА_8 за місцем відбування покарання та за місцем роботи, але на дав цім обставинам належної оцінки, призначивши покарання, яке, як вважає колегія суддів, є занадто суворим, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог ст.ст. 404, 408 КПК України, судова колегія приходить до висновку, що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання підлягає зміні шляхом його пом`якшення.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 187 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Призначене ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 187 КК України покарання пом`якшити до 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Врешті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді:

1. 2. 3.