Справа № 1-233/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі: головуючого судді Р.В.Ралець

при секретарі Л.М. Петрук

за участю прокурора П.В.Бірука

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно справу по обвинуваченню

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3. сурмачі, 65 Рівненської області, громадянина України, українця, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, невійськовозобов»язаного, раніше не судимий

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2010 року ОСОБА_1, перебуваючи біля житлового будинку ОСОБА_2, що в м. Дубно по вул.. Сурмичі, 32/2, керуючись корисливими спонуканнями, вирішив вчинити крадіжку чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_1, 18 квітня 2010 року біля 22 години шляхом пошкодження вхідних дверей, проник в середину приміщення житлового будинку та діючи таємно викрав жіночий гаманець, вартістю 105 грн. з наявними у ньому грошовими коштами в сумі 15 грн, що належали ОСОБА_3 та ДВД-програвач марки «Альпарі», вартістю 360 грн., що належав ОСОБА_2

Будучи допитаним в судовому засіданні якості підсудного ОСОБА_1 вину у вчиненому злочині визнав повністю та пояснив, що 18 квітня 2010 року він разом зі своїми друзями відпочивали в районі вулиці Садова, що в м. Дубно. В магазині Сяйво», що по вул. Сурмичі в м. Дубно, купили собі пива і вийшли на вулицю та присіли на лавку поблизу житлового будинку, що знаходився поблизу магазину . Після цього він пішов по своїх природних требах на внутрішнє подвір'я, за житловий будинок біля якого вони перебували, де побачив молодого чоловіка циганської національності, який йому сказав, що в даному будинку ніхто не проживає, тому можна йти туди. Двері в будинок були привідкриті, тому він зайшов в середину приміщення будинку. Наміру щось викрадати з даного будинку він не мав. В першій кімнаті був неприємний запах, тому ОСОБА_1 пройшов далі в іншу кімнату. Потім пройшов ще в одну кімнату, де побачив жіночу сумочку, в якій знаходився гаманець, якого він вирішив викрасти і тому не дивлячись, що знаходиться в ньому поклав його в кишеню своїх штанів. Повертаючись назад до вхідних дверей в прохідній кімнаті він наткнувся на дерев'яну тумбочку з якої впав якийсь предмет, як він пізніше роздивився це був ДВД програвач, якого також вирішив викрасти і заховав його під куртку. З даними речами він вийшов з приміщення будинку на подвір'я та пішов на територію Дубнорембуду», що в м. Дубно по вул. Садовій Рівненської області, щоб заховати викрадені речі, оскільки не хотів нести їх додому. На вказаній території, поряд з сараєм він заховав в кущах викрадені речі та пішов додому спати. Вдома він своїм ріднім про крадіжку нічого не розповідав.

20 квітня 2010 року післяобідню пору йому зателефонував знайомий ОСОБА_4, який попросив його зателефонувати ОСОБА_5 та з'ясувати з нею деякі питання. Він зрозумів що виникли проблеми з приводу вчинення ним крадіжки.

Коли він подзвонив до ОСОБА_5, то виявилося, що ОСОБА_4, який був з ним 18.04.2010 року, впізнав один з чоловіків, які говорили з ними біля будинку, ще до того, як він вчинив крадіжку і що з будинку одного з вказаних чоловіків він і вчинив крадіжку. Як тепер йому відомо це ОСОБА_2. Вона стала запитувати у нього чи непричетний він до крадіжки і він їй зізнався, що дійсно він скоїв її. Вона сказала щоб він повернув викрадені речі, а то буде мати великі неприємності.

В зв»язку з цим він вирішив повернути викрадені речі власнику, тому він пішов на те місце, де їх заховав та забравши дані речі поклав їх у поліетиленовий пакет чорного кольору з надписом «BOSS», який приніс з собою та залишив його між сміттєвими баками, що знаходяться в м. Дубно по вул. Сурмичі між багатоповерховими будинками. Після цього він зателефонував своїй знайомій ОСОБА_5 на мобільний телефон та попросив, щоб вона прийшла до вказаних сміттєвих баків і забрала звідти пакет з викраденими ним речами і повернула їх потерпілому. Діана погодилася і сказала, що передзвонить йому, коли поверне пакет з викраденими речами власнику, що вона й зробила через деякий час. Ним були поверненні всі викрадені речі. В гаманець він не заглядав, тому не знає, що там було.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 18 квітня 2010 року, близько 21 год. 45 хв. до нього прийшов знайомий ОСОБА_6, з яким вони домовлися піти відпочити в кафе «Сяйво», що поряд з його будинком. На той час вдома нікого не було. Коли він виходив зі свого житлового будинку, то «захлопнув» за собою вхідні двері на замок.

Приблизно через 5-10 хвилин, коли вони тільки присіли за столик, до них в середину приміщення кафе підійшов його знайомий ОСОБА_7 та сказав, що поряд з його будинком знаходяться якісь невідомі хлопці та намагаються відкрити двері та вікна. Після того він з ОСОБА_6 стали йти до його будинку. Леонід пішов додому. Коли вони підходили, то побачили, поряд з вхідними дверима у половину будинку, де проживала раніше його бабуся, зі сторони дороги стояли четверо хлопців.

Підійшовши до хлопців, він став запитувати, що вони роблять і при цьому пояснив їм, що будинок біля якого вони перебувають, належить йому і що вони перебувають на його подвір»ї. На вказане хлопці стали відповідати, що вони були на вказаному місці і будуть продовжувати там знаходитися і мотивували це тим, що будинок зі сторони дороги не відділений парканом. У них виникла словесна перепалка. Побоюючись бійки вони з ОСОБА_6 вирішили піти. При цьому хлопці так і залишилися поряд з будинком і він їм наголосив, щоб вони не смітили і після цього повернулися в середину в кафе. Через 10-15 хвилин він вирішив сходити до будинку, щоб взятий вдома березового квасу. На той час вказаних хлопців вже не було. Оскільки ключ від дверей половини будинку, де був квас, лежав у будинку, де він проживає, то він пішов саме туди. Прийшовши до вхідних дверей він побачив, що вони були виламані по «живому». Цвяхи та шурупи, якими кріпилися двері були вирвані та погнуті. Коробка була пошкоджена. Таким чином він зрозумів, що у будинок проникли, шарпаючи двері на зовні, оскільки сам замок пошкоджений не був.

Він відразу забіг в середину будинку та став його оглядати. В першій житловій кімнаті на підлозі був перекинутий телевізор. З його роз'ємів був вирваний ДВД- програвач, якого безпосередньо і викрали. Також він побачив, що дверцята шафи та тумбочок були привідкриті. І він зрозумів, що їх обшукували. Оскільки він має у власності мисливську рушницю, то відразу перевірив чи її не викрадено. Вона була на місці у сейфі.

Потім він пішов до ОСОБА_6 в кафе і сказав йому про те, що сталося і вони відразу повернулися до середини будинку. ОСОБА_2 зателефонував до дочки, повідомив їй що сталося і викликав працівників міліції.

Приїхавши, працівники міліції стали проводити огляд та опитувати його. В ході цього дочка також виявила, що у неї був викрадений шкіряний гаманець, в якому було 15 грн., студентський квиток та пластикова банківська пенсійна картка. У вчиненні крадіжки він запідозрив хлопців, які перебували біля його будинку.

Окрім того, як виявилося одного з хлопців знав ОСОБА_6. Він сказав йому, що то був хлопець його сусідки ОСОБА_5, яку ОСОБА_2 теж знав візуально. Вони вирішили, що ОСОБА_6 через неї з'ясує, хто саме був біля будинку. Коли вони зустріли ОСОБА_5, то розповіли їй про те, що сталося і сказали, що до вчинення крадіжки може бути причетний її хлопець. Вона стала відразу комусь телефонувати. Після цього повідомила, що знає хто вчинив крадіжку і сказала, що речі обов'язково повернуть.

Через декілька днів до нього додому прийшла ОСОБА_5 та принесла в поліетиленовому пакеті ДВД-програвач марки «Альпарі», та жіночий гаманець червоного кольору, які були викрадені з його будинку 18 квітня 2010 року. Він не запитував у ОСОБА_5 хто саме вчинив крадіжку, але при цьому їй повідомив, щоб хлопці йшли до відділу і зізналися у скоєному. Через кілька днів до нього зателефонував якийсь хлопець і сказав, що хоче йти та порозумітися по факту вчинення крадіжки, як він зрозумів саме він її і вчинив .В подальшому вказаний хлопець прийшов до нього додому і він його впізнав, він був один з тих, хто перебував біля його будинку. Про обставини крадіжки вони нічого не розмовляли, ОСОБА_1 лише просив його , щоб він написав заяву про те, що ніяких претензій до нього немає. ОСОБА_2 йому сказав, якщо він відшкодує йому моральну шкоду, то він до нього претензій не буде мати, але вони так і не домовилися.

На даний час будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до підсудного немає, так як матеріальна шкода завдана злочином йому відшкодована в повному обсязі.

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що 18 квітня 2010 року близько 21 год. 15 хв. вона пішла до своєї знайомої. А батько залишився вдома. Він мав зустрітися з другом ОСОБА_8.

Близько 22 год. 00 хв. їй на мобільний зателефонував батько і повідомив, що їхній будинок обікрали. Коли вона повернулась додому, то на той час вже були присутні працівники міліції. Оглянувши будинок вона зрозуміла, що до нього потрапили шляхом злому вхідних дверей, оскільки, вони були вирвані з дверної рами, при цьому замок пошкоджений не був. Взагалі вхідні двері їхнього будинку старі і з метою їх укріплення її батько знерухомлену створу забив цвяхами. Саме її і вирвали.

В середині будинку, а саме у першій кімнаті, вона побачила, що з тумбочки скинуто телевізор, а від нього було від»єднано ДВД - програвач, якого викрали. В спальній кімнаті вона стала оглядати свої речі і виявила, що з її сумочки зник шкіряний червоний гаманець в якому був наявний її студентський квиток Дубенського медичного училища, пластикова банківська картка на її ім'я та 15 грн.

Коли вона стала розпитувати батька хто міг вчинити вказану крадіжку, то він сказав, що мабуть незнайомі хлопці, які були біля їхнього будинку.

Через декілька днів викрадені речі їм були поверненні ОСОБА_5. Вона їх принесла ввечері у пакеті. У гаманці були наявні її особисті речі.

Цивільний позов заявляти не буде, оскільки примирилася з підсудним.

Враховуючи повне визнання вини підсудним у вчиненні злочину, суд вважає за недоцільне дослідження у повному обсязі доказів по матеріалах справи окрім характеризуючих даних на підсудного у відповідності до ст. 299 КПК України, оскільки судом не виявлено суперечностей в показах підсудного з дійсними обставинами справи. Окрім цього, суд впевнився в істинності позицій підсудного. Останньому розяснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості при поданні апеляційної скарги на вирок суду посилатися на ті обставини справи та докази, які в судовому засіданні не досліджувалися.

Органами досудового слідства вірно кваліфіковані дії підсудного за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в приміщення

Обставинами, що помякшують покарання підсудного є повне визнання вини, щире каяття у скоєному та сприяння в розкритті злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання підсудного є вчинення злочину в стані алкогольного сп»яніння.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Оцінивши зібрані та перевірені в судовому засіданні докази вини підсудного у їх сукупності суд прийшов до висновку, що злочин мав місце і скоїв його підсудний.

При призначенні виду та міри покарання суд врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу підсудного, пом"якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, щирого каяття та сприянні у розкритті злочину.

Оцінивши зібрані та перевірені в судовому засіданні докази вини ОСОБА_1 у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що злочин мав місце і скоїв його підсудний. При призначенні виду та міри покарання суд врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину та особу винного. З урахуванням позитивних характеристик підсудного, щирого каяття та сприянні у розкритті злочину, а також того, що підсудний вперше притягається до кримінальної відповідальності, суд вважає, що перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323,324,327 КПК України, суд,

З А СУ Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнити від покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити 1 (один) рік.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_1 залишити попередню - підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подано апеляцію до апеляційного суду Рівненської області протягом 15 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя :