Провадження № - 1кп/201/520/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003867 відносно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 25.12.2002 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 186, ст. 71 до 4 р. 6 м. позбавлення волі, звільнився 16.02.2007 р. за відбуттям покарання;

- 30.07.2010 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком один рік;

- 06.11.2013 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по ч. 1 ст. 309 КК України до одного року 2 місяці 15 днів позбавлення волі, звільнений в залі суду за відбуттям покарання;

- 04.04.2014 р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, який сплачено в той же день,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
10.09.2015 року ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на зупинці «ж/м Перемога-3» по вул. Набережній Перемоги у м. Дніпропетровську, зайшов до тролейбусу № 10, який рухався по вул. Набережній Перемоги в м. Дніпропетровську, що є територією Жовтневого району м. Дніпропетровська. Знаходячись у вказаному тролейбусі в період часу з 08-05 годин до 08-25 годин, ОСОБА_3 помітив дівчину, яка стояла ближче до передньої вхідної двері тролейбусу, в якої на спині знаходився рюкзак, із якого було видно мобільний телефон чорного кольору, який ОСОБА_3 визначив як об`єкт свого злочинного посягає. Далі ОСОБА_3 , реалізовуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, коли тролейбус № 10 рухався біля нічного клубу «Bartolomeo» , який розташований за адресою: вул. Набережна Перемоги, 9Б у м. Дніпропетровську, ОСОБА_3 умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку майна, яке належить ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung G360-H», поклавши його до своєї сумки. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, викраденим майном залишив тролейбус № 10 на зупинці громадського транспорту під назвою «Інститут Фізкультури», яка знаходиться по вул. Набережній Перемоги у м. Дніпропетровську, таким чином виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся, надав пояснення, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який має незняту та непогашену судимість за злочин проти власності, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, посередньо характеризується.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, продовживши вчинення аналогічних злочинів, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1