Справа № 712/3251/15-к
Провадження № 1кс/712/1323/15
СОСНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРКАСИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Черкаси 31 березня 2015 року
Слідчий суддя Соснівського районного суду м.Черкаси ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на незаконне затримання ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 зі скаргою на незаконне затримання ОСОБА_4 .

Скаргу мотивує тим, що в провадженні Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області знаходиться кримінальне провадження №0000775, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
17.03.2015 року ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000775 було вручене повідомлення про підозру.
17.03.2015 року ОСОБА_4 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України по кримінальному провадженню №0000775.
Затримання ОСОБА_4 є незаконним із наступних підстав.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
На час затримання ОСОБА_4 , на 13.00 годину 17.03.2015 року, підстава, передбачена п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, відсутня, оскільки злочин у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000775, був вчинений 05.03.2015 року, що виключає можливість для висновку про те, що ОСОБА_4 «щойно вчинив злочин».
Очевидці, в тому числі і потерпілий, безпосередньо після вчинення злочину на ОСОБА_4 не вказували, жодні очевидні ознаки на тілі, одязі чи місці події, не вказують, що саме ОСОБА_4 щойно вчинив злочин.
У ч. 1 ст. 208 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав затримання особи без ухвали слідчого судді.
Таким чином, у слідчого СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області лейтенанта міліції ОСОБА_5 жодних підстав, передбачених ч. 1 ст. 208 КПК України, для затримання ОСОБА_4 не існувало.
Крім того, під час затримання ОСОБА_4 були грубо порушені його права, передбачені п. 4 ст. 208 КПК України, відповідно до якої « Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється». Як вбачається з протоколу затримання, ОСОБА_4 жодним чином не було роз`яснено, за підозрою у вчиненні саме якого щойно вчиненого злочину здійснюється його затримання.
ОСОБА_4 має постійне місце проживання, жодним чином від проведення слідчих дій не ухилявся, а крім того, слідчий із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до суду не звертався.
Відповідно до п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як в порядку, встановленому законом. Статтею 208 КПК України передбачено законний порядок затримання особи уповноваженою особою без ухвали слідчого судді, і перелік підстав є вичерпний. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
Статтею 5 Конвенції встановлено правила позбавлення особи свободи, згідно з якими ніхто не може бути позбавлений свободи інакше, як відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно з практикою Європейського суду, фіксація точних даних про затримання, як і підстави затримання, є необхідною умовою законності затримання для цілей, передбачених ст. 5 Європейської конвенції.
Таким чином, затримання мого підзахисного всупереч вимогам ст. 208 КПК України одночасно є і порушенням норм міжнародного права.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 208, 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.
Відповідно до п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний, кого позбавлено свободи в наслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
Відповідно до ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колений, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутністю судового тішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Слідчим СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 порушені ст. 29 Конституції України, ч. 1 ст. 208 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Просив скаргу задовольнити та визнати затримання ОСОБА_4 від 17.03.2015 року незаконним та негайно звільнити його з-під варти.
В судовому засіданні скаржник та підозрюваний скаргу підтримали, просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти скарги.
Дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволення.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, а також якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Як стало відомо з матеріалів скарги на час затримання ОСОБА_4 , на 13.00 годину 17.03.2015 року, підстава, передбачена п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, відсутня, оскільки злочин у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000775, був вчинений 05.03.2015 року. Очевидці, в тому числі і потерпілий, безпосередньо після вчинення злочину на ОСОБА_4 не вказували, жодні очевидні ознаки на тілі, одязі чи місці події, не вказують, що саме ОСОБА_4 щойно вчинив злочин. Також ОСОБА_4 жодним чином не було роз`яснено, за підозрою у вчиненні саме якого щойно вчиненого злочину здійснюється його затримання.
Статтею 208 КПК України передбачено законний порядок затримання особи уповноваженою особою без ухвали слідчого судді, і перелік підстав є вичерпний.
Відповідно до ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутністю судового тішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Більше того, в судовому засіданні скаржником подано ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 30 березня 2015 року, що вступила в законну силу, якою ОСОБА_4 скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Враховуючи викладене слідчий суддя вважає, що є всі підстави для визнання затримання ОСОБА_4 від 17.03.2015 року незаконним, а тому на підставі викладеного і керуючись ст. ст. 42, 206, 208, 303, 304, 307 КПК України,-
УХВАЛИВ:

Скаргу скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на незаконне затримання ОСОБА_4 від 17.03.2015 року - задовольнити.

Визнати затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконним та негайно звільнити його з-під варти.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя : ОСОБА_1