Справа №487/2357/14-к 20.08.2014 04.07.2014 04.07.2014

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
04 липня 2014 року м. Миколаїв
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком ОСОБА_2 засуджено за ст. 190 ч.2 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн. на користь держави. На підставі ч.4 ст. 70 КК України постановлено про самостійне виконання покарання за даним вироком та за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2014 р.
Не погодившись з вироком, обвинувачений ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.
Однак, подана ним апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 396 ч. 2 п. 4 КПК України, згідно з якими в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Так, апелянт в тексті апеляційної скарги неодноразово вказує на те, що не встановлена подія злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, у вчиненні якого він обвинувачується. Наводить докладні міркування щодо кваліфікації діяння як крадіжки з урахуванням розміру податкової соціальної пільги та умови настання адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП,
провадження № 11-кп/784/434/14
категорія: ст. 190 ч.2 КК України
а також щодо моменту, коли крадіжка вважається закінченою. Вказує про відсутність в його діях ознаки об`єктивної сторони такого злочину, як крадіжка таємного викрадення чужого майна. Однак, згідно з вироком його визнано винуватим у вчиненні іншого злочину у шахрайстві, вчиненому повторно, що кваліфіковано за 190 ч.2 КК України. Тому, вимоги апелянта в цій частині та їх обґрунтування суперечать ухваленому судовому рішенню.
Апелянт також вказує на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону. Зазначає про недотримання п.4 ч.2 ст. 291 КПК України, тоді як у п.4 ч.2 ст. 291 КПК України йдеться про те, що обвинувальний акт повинен містити прізвище, ім`я та по батькові та займану посаду слідчого, прокурора. Також зазначає про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 91 ч.1 п.1 КПК України щодо доказування у кримінальному провадженні події кримінального правопорушення. Однак, яким чином наведені апелянтом обставини безпосередньо пов`язані із законністю та обґрунтованістю судового рішення, апелянт не мотивує.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу і на те, що наводячи чисельні доводи щодо не підтвердження розміру заподіяної шкоди, відсутності в матеріалах провадження офіційних документів бухгалтерського обліку і фінансової звітності (у потерпілих-фізичних осіб) та висловлюючи вимогу про закриття кримінального провадження (без зазначення підстав, з числа передбачених ст. 284 КПК України), апелянт залишив поза увагою вимоги ст. 394 ч.2 КПК України стосовно того, що судове рішення суду 1 інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України. А саме положення ч.3 ст. 349 КПК України й були застосовані судом 1 інстанції під час судового розгляду.
При цьому, апелянт вказує, що в ході судового розгляду суд відзначив, що викладені слідчим і прокурором обставини щодо вартості теплообмінувача і редуктора не обґрунтовані належними і допустимими доказами. Таким чином, апелянт посилається на обставину, яка у вироку відсутня і це знов суперечить ухваленому судовому рішенню.
Висловлюючи вимоги щодо залучення до участі в апеляційному розгляді перекладача, зокрема, з англійської мови на російську, апелянт вказав, що і цю мову суд першої інстанції використав під час судового розгляду. Однак, які дані підтверджують цю вимогу та її обґрунтування апелянт не навів.
Відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Однак, вище вказані недоліки апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_2 позбавляють можливості конкретно визначити межі апеляційної скарги, що унеможливлює її розгляд по суті та прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Виходячи з викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_2 підлягає залишенню без руху.
Керуючись ст. 399 ч.1 КПК України
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2014 року відносно нього залишити без руху.
Встановити обвинуваченому ОСОБА_2 строк до 30 липня 2014 року для усунення недоліків апеляційної скарги, вказаних в мотивувальній частині даної ухвали.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_2 , що у разі не усунення ним недоліків апеляційної скарги у встановлений строк, вона буде йому повернена.
Копію даної ухвали невідкладно надіслати ОСОБА_2 .
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_1