Номер провадження: 11-кп/785/294/16
Номер справи місцевого суду: 513/1284/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2016 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей

Одеської обласної державної адміністрації - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_11 на вирок Саратського районного суду Одеської області від 02.12.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь, українця, громадянина України, учня 11 класу Саратського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - гімназія, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та на підставі ч.1, п.3 ч.2 ст.105 КК України звільнено від відбування покарання із застосуванням заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері - ОСОБА_8 строком на 1 (один) рік,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

06.09.2015 року, приблизно о 23.30 годині, неповнолітній ОСОБА_7 , підійшовши до дверей кв. АДРЕСА_2 , побачив належний потерпілому ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Нокіа-225» вартістю 798,91 гривень, разом з чохлом-накладкою вартістю151,60 гривня та двома стартовими пакетами: оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 20 гривень, на рахунку якого були грошові кошти в сумі 35 гривень, та оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 20 гривень, на рахунку якого були грошові кошти в сумі 11 гривень, після чого таємно викрав вищевказане майно, спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1036,51 гривень.

Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

На даний вирок перший заступник прокурора Одеської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину і правильності кваліфікації його дій, в апеляційній скарзі вказує, що, на його думку, суд, звільняючи обвинуваченого від покарання, в порушення вимог ст.ст. 65, 105 КК України і ст.374 КПК України, в резолютивній частині вироку визнав останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, однак не призначив йому покарання, передбачене санкцією вказаної статті.

На підставі викладеного прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та постановити в цій частині новий вирок, яким вважати останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначити йому покарання у вигляді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт та звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері строком на 1(один) рік, а в іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 , законного представника - ОСОБА_8 та представника служби у справах дітей Одеської ОДА ОСОБА_10 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину і правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюються і повністю підтверджуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, дослідженими та оціненими в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто ухваленим згідно з нормами матеріального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання від" 24.10.2003 року № 7, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до п.26 даної Постанови, покарання, від якого неповнолітнього звільнено із застосуванням примусових заходів виховного характеру, повинно враховуватись при призначенні особі покарання в порядку, передбаченому ст.71 КК України, за вчинення нового злочину в період дії цих заходів.
Аналіз викладених положень Закону та роз`яснень Постанови свідчать про те, що суд зобов`язаний призначити покарання, передбачене статтею (частиною статті) КК України за вчинення кримінального правопорушення, після чого вирішується питання про можливість звільнення особи від призначеного покарання.
З оскаржуваного вироку вбачається, що суд, залишивши поза увагою вимоги вищевказаних норм, в резолютивній частині вироку визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, однак не призначив йому покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України, та звільнив його від фактично не призначеного покарання.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Прокурор в апеляційній скарзі просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання, не посилаючись при цьому на вимоги ст.105 КПК України, однак, на думку колегії суддів, посилання на вказану норму як на підставу звільнення обвинуваченого від покарання є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування вироку Саратського районного суду Одеської області від 02.12.2015 року в частині призначення покарання з постановленням нового вироку, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання, необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що неповнолітній ОСОБА_7 раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, у вчиненому розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, не ухилявся від органу досудового розслідування та суду, за місцем проживання та навчання характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, колегія суддів визнає вчинення обвинуваченим злочину вперше та в неповнолітньому віці, щире розкаяння, активне сприяння встановленню істини у кримінальному провадженні, відшкодування матеріальних збитків.
Обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів не встановила.
З урахуванням вищевикладених обставин та положень ст.ст. 98 і 100 КК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у вигляді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.
Беручи до уваги, що ОСОБА_7 внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки на даний час не потребує застосування покарання, колегія суддів вважає за можливе відповідно до ст.105 КК України звільнити його від призначеного покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі обвинуваченого під нагляд матері - ОСОБА_8 .
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині вирішення питання про призначення ОСОБА_7 покарання та звільнення від нього з постановленням в цій частині нового вироку.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -
ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_11 - задовольнити.

Вирок Саратського районного суду Одеської області від 02.12.2015 року відносно ОСОБА_7 - скасувати в частині вирішення питання про призначення ОСОБА_7 покарання та звільнення від нього.
Постановити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

На підставі ст.105 КПК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_7 від покарання із застосуванням заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері - ОСОБА_8 строком на 1(один) рік.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4