Справа № 463/6460/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/782/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001539 від 17.05.2014р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 27 липня 2015р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Сихівського районного суду м. Львова від 01.11.2013р. за ч. 2 ст. 311 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 01.11.2013р. та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з 19.06.2015р.

Раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою постановлено залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

За вироком суду ОСОБА_7 16.05.2014р. о 14 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. Дж. Вашингтона, 5 а у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, діючи з корисливих мотивів та власного збагачення, із застосуванням фізичного насильства, що не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, зірвав із шиї ОСОБА_9 золотий ланцюжок з хрестиком, після чого з викраденим втік з місця злочину, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 4 000 грн. При цьому, долаючи опір потерпілої, яка намагалась перешкодити ОСОБА_10 заволодіти її майном, спричинив їй легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді крайового внутрішньо-суглобового перелому середньої фаланги 5-го пальця лівої руки без зміщення фрагментів.

Окрім цього, 25.11.2014р. близько 14 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у Львівському обласному центрі з профілактики та боротьби зі Снідом за адресою: АДРЕСА_3 куди прибув на замісну підтримуючу терапію, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, будучи в службовому кабінеті потерпілої ОСОБА_11 завідувача амбулаторно-поліклінічного відділення, таємно викрав із її сумки гаманець із грошовими коштами в сумі 1200 грн., особистими документами потерпілої та її банківськими картками, чим заподіяв матеріалу шкоду ОСОБА_11 в розмірі 1200 грн.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи вірність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання. В обґрунтування покликається на те, що при обранні обвинуваченому покарання суд не врахував як пом`якшуючу покарання обставину, а саме щире каяття за ч. 2 ст. 185 КК України та призначив за цією статтею покарання, яке за своєю суворістю є занадто суворим і не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 у підтримку поданої апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляцію захисника щодо пом`якшення обраного йому остаточного покарання, та подав клопотання, відповідно до якого заперечив свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, думку прокурора про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є доведеною наявними у кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні доказами, і учасниками судового провадження в апеляційному порядку не оскаржується.

Щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, то на переконання колегії суддів, суд 1 інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки, ОСОБА_7 вчинив щодо потерпілої ОСОБА_9 відкрите викрадення чужого майна, повторно, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку та навів у вироку.

Так, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України стверджується:

-показаннями потерпілої ОСОБА_9 , даних у засіданні суду 1 інстанції, про те, що 16.05.2014р. близько 14 год. на зупинці маршрутного таксі на вул. Дж. Вашигтона невідомий чоловік зірвав в неї з шиї ланцюжок з хрестиком, в результаті чого в неї були порізані руки та зламано палець. Зазначила, що у Личаківському РВ впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 , коли випадково туди зайшла. У судовому засіданні ствердила, що саме обвинувачений ОСОБА_7 зірвав з неї ланцюжок;

-витягом № 1 з кримінального провадження № 0001539, згідно якого 17.05.2014р. зареєстровано заяву потерпілої ОСОБА_9 щодо вчиненні відносно неї грабежу (а.с. 59);

-заявою потерпілої ОСОБА_9 про вчинення відносно неї грабежу (а.с. 65);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.07.2014р., згідно якого потерпіла впізнала ОСОБА_7 по тілобудові та обличчю (а.с. 71-72);

-висновком експерта № 822 від 19.05.2014р., згідно якого у потерпілої виявлено: закритий крайовий внутрішньо-суглобовий перелом середньої фаланги 5-го пальця без зміщення фрагментів, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, садна на лівій кисті та синець на шиї, що відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с. 70).

Отже, суд першої інстанції, дослідивши усі обставини кримінального провадження, дійшов правильного висновку про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , який вину визнав частково, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та рецидив злочину, що є обставиною, яка обтяжує покарання, а тому, на переконання колегії, обране судом покарання, в межах санкцій, визначених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Окрім цього, судом 1 інстанції вірно враховано те, що кримінальні правопорушення були скоєні ОСОБА_7 під час іспитового строку призначеного за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 01.11.2013р., а тому при обранні остаточного покарання обвинуваченому підставно застосовано положення ст. 71 КК України.

Істотних порушень кримінально - процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.

За наведених обставин , колегія суддів вважає вирок щодо ОСОБА_7 законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 27 липня 2015р. щодо ОСОБА_7 без зміни.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4