АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, має повну середню освіту, не заміжньої, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
30.12.2014 Деснянським районним судом міста Києва за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік,
за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
Від обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 надійшли апеляційні скарги на вищевказаний вирок.
Обвинувачена ОСОБА_5 в поданій апеляційній скарзі просить суд скасувати вирок Дарницького районного суду міста Києва від 27.10.2015 в частині призначеного покарання та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 , просить змінити вирок Дарницького районного суду міста Києва від 27.10.2015 та призначити більш м`яке покарання, передбачене ч.2 ст.309 КК України.
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 27.10.2015 ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки та шість місяців. У відповідності до ст.71 КК України, ОСОБА_5 призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднано до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 30.12.2014, у вигляді шести місяців позбавлення волі, остаточно визначивши до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахується з 11.03.2015, залишено без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_5 зазначає, що судом першої інстанції не враховано пом`якшуючі відповідальність обставини і тим самим призначено їй дуже великий строк відбування покарання. Обвинувачена звертає увагу апеляційного суду на те, що вона повністю визнала свою вину, щиро розкаялась в скоєному, активно сприяла розкриттю даного злочину, має малолітню дитину, яку виховує одна, має мати пенсіонерку.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу захисник адвокат ОСОБА_6 вказує, що призначене ОСОБА_5 покарання судом першої інстанції за своїм видом та розміром є явно несправедливим через суворість, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Зокрема, захисник звертає увагу суду на те, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_5 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.309 КК України визнала повністю, щиро розкаялась, вчинила злочин середньої тяжкості, має на утриманні неповнолітню дитину. Також обвинувачена пояснила суду, що 23.01.2015, у першій половині дня вона телефонною розмовою з дівчиною на ім`я ОСОБА_8 , домовилась щодо придбання наркотичного засобу метадон для особистого вживання, без мети збуту. Після чого, вона прибула до будинку АДРЕСА_2 , де підібрала залишений для неї за домовленістю поліетиленовий згорток, в якому знаходились згортки з наркотичним засобом метадон, який вона помістила до свого пальто, та зберігала при собі для особистого вживання, без мети збуту, грошові кошти за який перерахувала на банківську картку дівчини.
Інших апеляцій, доповнень заперечень від інших учасників кримінального провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги та їх пояснення , думку прокурора з даного приводу, який заперечував проти даних апеляції, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали судового провадження в межах наявних апеляцій та обговоривши викладені в них доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного .
Згідно з вироком суду першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_5 , будучи раніше судимою за ст.309 КК України, діючи повторно, 23.01.2015, близько 07 год. 30 хв., телефонною розмовою з невстановленою органом досудового розслідування особою домовилась щодо придбання наркотичного засобу ? метадон для особистого вживання, без мети збуту. Після чого, обвинувачена ОСОБА_5 , направилась до будинку № 17/2 по вул. Гашека у м. Києві, де діючи умисно, підібрала раніше замовлений поліетиленовий згорток рожевого кольору, який містив 16 поліетиленових згортків з наркотичним засобом ? метадон, який помістила до лівої кишені свого пальто, тим самим незаконно придбала та зберігала при собі наркотичний засіб метадон для особистого вживання, без мети збуту. 23.01.2015 о 12 год. 45 хв. обвинувачена, знаходячись по вул. Харківське Шосе, 59 у м. Києві, була затримана працівниками міліції, які в ході її огляду, у присутності двох понятих, виявили та вилучили у лівій кишені пальто ОСОБА_5 поліетиленовий пакет рожевого кольору, в якому знаходилося 16 поліетиленових пакетів рожевого кольору з кристалічною речовиною білого кольору, масою 0,355 г., 0,383 г., 0,330 г., 0,393, 0,375 г., 0,345 г, 0,313 г., 0,375 г., 0,350 г, 0,389 г., 0,375 г., 0,320 г, 0,318 г., 0,332 г., 0,294 г., 0,321 г., що у своєму складі містить наркотичний засіб ? метадон, загальною масою 3,062 г., що є великим розміром, який обвинувачена ОСОБА_5 незаконно придбала та зберігала при собі, для особистого вживання, без мети збуту.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення , доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.2 ст. 309 КК України , як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту , вчинене повторно у великих розмірах , учасниками судового провадження не оспорюються , а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України , апеляційною інстанцією не перевіряються .

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання , на думку колегії суддів , суд першої інстанції дотримався положень статті 65 КК України і при його призначенні врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості . Особу винної , яка скоїла новий злочин у сфері обігу наркотичних засобів під час іспитового строку будучи раніше засудженою за ч.1 ст. 309 КК України , а також з урахуванням інших обставин які характеризують обвинувачену ОСОБА_5 , що вона має неповнолітню дитину, її характеристику за місцем проживання , обставини що пом`якшують покарання - визнання вини та щире каяття , відсутність обставин , що обтяжують покарання і з урахуванням зазначених обставин , призначив покарання в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України на строк який ближче до нижньої межи санкції частини статті КК України . Разом з тим , враховуючи те , що обвинувачена була засуджена вироком Деснянського районного суду міста Києва від 30.12.2014 року за ч.1 ст. 309 КК України до 01 року позбавлення волі з іспитовим строком на 01 рік і під час іспитового строку до повного відбуття покарання вчинила новий умисний злочин , суд відповідно до вимог ст. 71 КК України частково приєднав до призначеного покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 30.12.2014 року , остаточно визначивши покарання строком на три роки . Таким чином , доводи апеляції захисника - адвоката ОСОБА_6 що покарання призначене обвинуваченій за своїм видом та розміром є явно несправедливим через суворість цілком спростовуються вищенаведеними доводами в тому числі щодо виду покарання який передбачений санкцією частини 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі та міри покарання - призначеної з урахуванням обставин визначених ст. 65 КК України і особи винної ближче до нижньої межі санкції частини статті , з дотриманням принципу індивідуалізації призначеного покарання і , законних підстав для зміни вироку і пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не находить .

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченої про призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України , то колегія суддів виходить з наступного . Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину , з урахуванням особи винного , суд умотивувавши своє рішення , може крім випадків засудження за корупційний злочин , призначити основне покарання , нижче від найнижчої межі , встановленої в санкції статті ( санкції частини статті ) Особливої частини цього кодексу , або перейти до іншого , більш м`якого виду основного покарання , не зазначеного в санкції статті ( санкції частини статті ) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин . Таким чином , виходячи зі змісту частини статті обов`язковою умовою застосування положень статті 69 КК України є не тільки наявність кількох обставин , що пом`якшують покарання а насамперед те , що вони повинні істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину . Суд визнав обставинами , що пом`якшують покарання ОСОБА_5 визнання вини та щире каяття , що колегія суддів розцінює як критичне ставлення до скоєного з боку обвинуваченої і відповідно не є такими , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину . Інші обставини які згадує обвинувачена в апеляції були враховані судом при призначенні покарання про що також зазначено в даній ухвалі . Довід щодо того , що у обвинуваченої мати пенсіонерка , колегія суддів не враховує виходячи з того , що він не підпадає під ознаки ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання , а інших відомостей в цій частині які б могли бути розглянуті як дані щодо особи обвинуваченої , стороною захисту не надано . Таким чином, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку і призначення покарання обвинуваченої із застосуванням положень ст. 69 КК України і відповідно для задоволення апеляції обвинуваченої ОСОБА_5 .

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання обвинуваченій , колегія суддів знаходить обгрунтованим та таким , що відповідає вимогам ч.5 ст. 72 КК України і підлягає задоволенню .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 27.10.2015 року , - залишити без задоволення .
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 27.10.2015 року , - залишити без задоволення .
Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 27.10.2015, яким ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки та шість місяців та у відповідності до ст.71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднано до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 30.12.2014, у вигляді шести місяців позбавлення волі, остаточно визначивши до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, ? залишити без змін .
Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього увязненя , - задовольнити .
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього увязнення ОСОБА_5 з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі з 11.03.2015 року по 11.02.2016 року включно в строк відбування покарання в даному кримінальному провадженні .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

СУДДІ
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/2207/2015
Категорія: ч.2 ст.309 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1