справа № 208/8828/15-к
№ провадження 1-кп/208/591/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002154 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого - 11.07.2000 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.ст. 81 ч.2, 140 ч.3, 42 КК України 1960 року до позбавлення волі на строк 3 роки, вирок набув законної сили 06 січня 2001 року; звільнився 24 січня 2002 року, від звільнення - умовно-дострокове звільнення, не відбута частина покарання 1 рік 4 місяці 22 дні, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2015 приблизно об 15 год. 40 хв. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , проходячи повз магазин «Манюня», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побачив, що у приміщенні магазину, продавцем в якому працює ОСОБА_5 , біля вхідних дверей розташовані вішалки із товаром, а саме із дитячим одягом, яка належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 . В цей момент у ОСОБА_4 виник раптовий протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме на таємне викрадення зазначеного дитячого одягу.

04.07.2015 приблизно об 15 год. 40 хв. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, цілком усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, а також те, що реалізатор магазину ОСОБА_5 займається обслуговуванням 1, клієнтів, які знаходились у магазині, та не може повноцінно слідкувати за речами, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 зайшов до приміщення зазначеного магазину, де підійшов до вішалки, на якій знаходився товар, а саме дитячий одяг, та яка знаходиться ліворуч від вхідної двері. Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, усвідомлюючи, що його дії ніким не помічено, ОСОБА_4 двома руками зняв із вішалки дитячий одяг, а саме:

штани «M&S Sport» жовтого кольору, розмір 1, вартістю 160,00 гривень,

штани «M&S Sport» жовтого кольору розмір 2, вартістю 160,00 гривень,

штани «M&S Sport» жовтого кольору розмір 4, вартістю 160,00 гривень,

штани «Бембі», модель ШР 271, розмір 74, вартістю 160,00 гривень,

кофту «Mevis», сіро-чорного кольору, розмір 122, вартістю 165,00 гривень,

кофту «Mevis», сіро-чорного кольору, розмір 128, вартістю 190,00 гривень,

кофту «Mevis», сіро-чорного кольору, розмір 134, вартістю 200,00 гривень.

З метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_4 , тримаючи викрадений дитячий одяг у руках, почав виходити із магазину. В цей час ОСОБА_5 було помічено протиправні дії ОСОБА_4 , та вона почала гучно кричати йому, вимагаючи припинити його протиправні дії та повернути викрадені речі. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на викрадення зазначених вище речей, усвідомлюючи, що його дії було помічено, тобто розуміючи відкритий характер свого діяння, з метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, вибіг із магазину та побіг у напрямку буд.24 по пр. Комсомольському в м. Дніпродзержинську.

В цей час, поблизу магазину «Манюня», що розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Г.Глаголєва, 18/26, проходив працівник міліції ОСОБА_7 , який, помітивши протиправні дії ОСОБА_4 , побіг за ним з метою припинення вчинення останнім кримінального правопорушення.

Пробігаючи біля буд.24 по пр. Комсомольському в м. Дніпродзержинську, ОСОБА_4 , розуміючи, що його намагається наздогнати працівник міліції, з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, викинув викрадені ним речі, не отримавши реальної можливості розпорядитись ними. Таким чином ОСОБА_4 , вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин до кінця довести не зміг через причини, що не залежали від його волі. Після цього ОСОБА_4 побіг у напрямку буд.24 по вул. Г.Глаголєва в м. Дніпродзержинську, де й був зупинений працівником міліції.

Протиправними діями ОСОБА_4 потерпілому фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 завдано майнового збитку на загальну суму 1195, 00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, суду вказав, що 04.07.2015 року зайшов до магазину, побачив, що продавщиця відволіклася, зібрав дитячий одяг, хотів непомітно з ним вийти, продавщиця його побачила, почала кричати, він побіг, на крики продавця за ним почав бігти співробітник міліції, він кинув одяг, був затриманий працівником міліції. Просить суворо не карати, врахувати стан його здоров`я, у нього серйозне захворювання хребта, він потребує лікування в туберкульозному диспансері. Проживає разом з батьками, сестрою, працює неофіційно. Обставини справи не оспорює. Просить справу розглядати в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.

Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчинені злочину, а саме у вчинені закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), встановлена та доведена а дії обвинуваченого слід правильно кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, як вчинення закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна ( грабіж).

При обранні міри покарання обвинуваченому за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.. 65 КК України, що стосується ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого в силу ст.. 67 КК України судом не встановлені.

Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого у відповідності до ст.. 66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення.

При визначені покарання ОСОБА_4 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з позбавленням волі.

В той же час суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо без відбуття покарання, призначеного йому вироком суду, встановивши ОСОБА_4 випробувальний термін, при цьому суд враховував, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, в силу ст.. 89 КК України є не судимим, також суд враховує стан його здоров`я, який підтверджується медичними довідками, необхідність його лікування в умовах обласного туберкульозного диспансеру.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння нових злочинів.

Питання щодо речових доказів, судових витрат потрібно вирішити в порядку, передбаченому ст.. ст.. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 368,370,371,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

У відповідності зі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду, з випробуванням, встановивши ОСОБА_4 іспитовий строк один рік.

Відповідно до п.п.2.3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період випробувального терміну повідомляти в кримінальну виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 25.11.2015 року за № 5629-15 в сумі 123,00 грн.

Речові докази:

штани «M&S Sport» жовтого кольору, розмір 1, вартістю 160,00 гривень,

штани «M&S Sport» жовтого кольору розмір 2, вартістю 160,00 гривень,

штани «M&S Sport» жовтого кольору розмір 4, вартістю 160,00 гривень,

штани «Бембі», модель ШР 271, розмір 74, вартістю 160,00 гривень,

кофту «Mevis», сіро-чорного кольору, розмір 122, вартістю 165,00 гривень,

кофту «Mevis», сіро-чорного кольору, розмір 128, вартістю 190,00 гривень,

кофту «Mevis», сіро-чорного кольору, розмір 134, вартістю 200,00 гривень, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити у нього.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1