АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 786/53/15-к Номер провадження 11-кп/786/748/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України - З.Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,.
представника цивільного позивача ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041, за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на вирок Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2015 р. щодо,-

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Калинівка Машівського р-ну, Полтавської обл., громадянки України з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 10.06.2010 р. вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 6.08.2013 р. вироком Краснокутського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт; знята з обліку 4.12.2013 р. ,-

яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В :
до Апеляційного суду Полтавської області звернулося Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області з апеляційною скаргою , в якій ставиться питання про скасування вироку суду в частині відмови в задоволенні цивільного позову та прийняття нового вироку, яким цивільний позов Управління пропонує задовольнити.

В апеляційній скарзі вказується, що Управлінню внаслідок незаконних дій засудженої було спричинено матеріальну шкоду в зв`язку з чим Управлінням було подано цивільний позов.

Суд незаконно відмовив у задоволенні позову та безпідставно своє рішення мотивував тим, що кабінка для утримання підсудних уже відремонтована та використовується за призначенням ( чим вийшов за межі розгляду даної справи, оскільки це питання не було предметом розгляду і не стосується суті справи) . Крім того, апелянт вказує, що не має можливості визначити у грошовому виразі розмір витрат по ремонту а тому не погоджується з висновками суду, що Управління відмовляється надати відповідні розрахунки щодо ремонту кабінки.

Вказує, що кабінка для утримання підсудних є цілісним майновим комплексом , а тому у разі пошкодження підлягає відшкодуванню як цілісний майновий комплекс без розрахунку окремих пошкоджень частин (скла, дверей, тощо), оскільки у разі пошкодження хоч однієї деталі, дане майно втрачає своє функціональне призначення

В ході розгляду справи, судом не було вжито достатніх дій щодо визначення матеріальної шкоди.

Зазначає, що подія кримінального правопорушення у даному випадку має місце, що підтверджено матеріалами справи та вироком, а тому відмова у задоволенні цивільного позову є необґрунтованою, виходячи із змісту ч. 2 ст. 129 КПК України.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 14.08.2015 року ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

У задоволенні цивільного позову ТУ ДСА України в Полтавській області відмовлено у повному обсязі.

За вироком суду ОСОБА_9 визнана винною та засуджена за те, що 16.01.2015 . об 11 год. 50 хв. Після закінчення судового засідання у кримінальному провадженні відносно неї, яке відбулося в залі судових засідань № 2 Ленінського районного суду м. Полтава за адресою: м. Полтава, вул. Пролетарська, 37, ОСОБА_9 діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставляючи себе іншим громадянам , суспільству, державі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в кабінці для підсудних грубо порушуючи громадський порядок , з особливою зухвалістю, зневажаючи авторитет органів державної влади вчинила хуліганські дії - розбила ногами скло кабінки для підсудних , чим спричинила майнової шкоди ТУ ДСА України в Полтавській області м на суму 32106 грн. Вказані дії ОСОБА_9 призвели перешкоджанню діяльності Ленінського районного суду м. Полтава в подальшому.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представника цивільного позивача ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 щодо безпідставності вимог апелянта, обвинуваченої ОСОБА_9 та в її інтересах захисника ОСОБА_10 , перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду знаходить, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення на підставі наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України за обставин, викладених у вироку, є правильним, ґрунтується на зібраних на досудовому слідстві та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності, і у апеляційній скарзі не оспорюють ся.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Колегія суддів вважає, що представник цивільного позивача не надала суду доказів підстав та розміру заявленої управлінням вимоги про відшкодування шкоди.

Пунктом 9 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ» визначено наступне: «… згідно зі ст.48 Закону України "Про власність" положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну.

Із матеріалів справи вбачається, що пошкоджена кабінка для утримання підсудних розміром 3,690х1,410 м знаходиться на балансі Ленінського районного суду м. Полтави та її балансова вартість становить 32106 гривень. Дана інформація надана цивільним позивачем у довідці №02-21/368 від 28.01.2015 року за підписом заступника начальника ТУ ДСА України в Полтавській області ОСОБА_11 та головного бухгалтера ОСОБА_12 .

В ході судового розгляду було встановлено, і це не заперечувалося представником цивільного позивача, що власним коштом балансоутримувач (Ленінський районний суд м. Полтави) відновив пошкоджену кабіну, що вказує на відсутність будь-яких витрат понесених цивільним позивачем на відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Виходячи із загальних приписів зазначеної норми закону, шкода відшкодовується особі, якій вона завдана. Оскільки позивачу шкода не завдана, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні цивільного позову управління. Слід зазначити, що таке рішення не позбавляє права юридичної особи, яка дійсно понесла витрати (Ленінський районний суд м. Полтави) пред`явити відповідні вимоги до ОСОБА_9 .

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.404, 405 КПК України колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області,

У Х В А Л И Л А :
апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2015 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4