Справа № 761/4380/13-к
Провадження № 1-КС/761/1214/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2013 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва Маліновська В.М.

за участю: - особи, що подала заяву, ОСОБА_1

при секретарі Касянчук Л.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід старшого слідчого прокуратури Шевченківського району м.Києва Онищенка А.В. по кримінальному провадженню №0000075 за ч.2 ст.162 КК України, кримінальному провадженню №000074 за ч.2 ст.365 КК України, кримінальному провадженні №000073 за ч.2 ст. 397 КК України, кримінальному провадженні № 7774 за ч.2 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною заявою про відвід слідчого прокуратури Шевченківського району м.Києва Онищенка А.В.

Заяву обґрунтовує тим, що 21 листопада 2012 року за його заявою прокуратурою м.Києва до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено три кримінальних правопорушення, вчинених 6-ма держвиконавцями відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м.Києва та 2-ма працівниками міліції Шевченківського РУ м.Києва, які 20.09.2011року рейдерським шляхом захопили квартиру ОСОБА_3 та її дитини, що в їх діях є ознаки злочинів, передбачених ч.2 ст.162, ч.2ст.365, ч.2 ст.397 КК України.

Для організації досудового розслідування матеріали кримінального провадження були направлені до прокурори Шевченківського району м.Києва, які доручено старшому слідчому Онищенку В.А.

Однак, старший слідчий вийшов за межі своїх службових повноважень, не керувався Конституцією та законами України, відмовився розслідувати справу і проводити слідчі дії, навіть відмовився допитати його в якості потерпілого, а намагався допитати в якості свідка, але він відмовився давати йому покази, оскільки він порушував його права.

24 грудня 2012 року до слідчого заявлено письмове клопотання, що відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов'язки потерпілого виникають в особи з моменту подачі заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. В клопотанні заявник просив слідчого допитати його та ОСОБА_3 в якості потерпілих та визнати їх по справі цивільними позивачами, але слідчий допитав лише його 25.12.2012 року в якості потерпілого.

В ході досудового слідства, в порядку ст.220 КПК України ОСОБА_1 заявлено слідчому 7 письмових та усних клопотань про допит ОСОБА_4 потерпілої ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 для з'ясування істотних обставин справи, щодо подій, що мали місце 20.09.2011 року у будинку ОСОБА_3

Однак, старшим слідчим вказані клопотання залишено без уваги і на жодне з них відповіді не надано.

15 січня 2013 року слідчим повідомлено, що відносно працівників міліції Шевченківського РУ м.Києва справу буде закрито, і що згідно рішення Конституційного суду України від 18.04.2012 України держвиконавці не відносяться до правоохоронних органів і ця категорія справ не відноситься до підслідності прокуратури, а по іншим трьом епізодам кримінального провадження, скоєних держвиконавцями, справу буде направляти для її розслідування у слідчий відділ міліції.

Також заявник ОСОБА_1 вказав, що 22 січня 2013 року щодо незаконних дій слідчого він звертався до прокурора Шевченківського району м.Києва Мармиша В.І., проте будь-якого рішення з даного питання не прийнято.

Крім того, як вказав заявник, відповідно до п.4 ч.2 ст.56 КПК України старший слідчий зобов'язаний був забезпечити йому участь у проведенні слідчих дій, під час проведення яких він би міг ставити запитання свідкам - працівникам міліції ОСОБА_9, ОСОБА_10 та іншим свідкам, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій що заносяться до протоколу, а також знайомитись з протоколом слідчих та інших процесуальних дій виконаних за його участю, але він вимоги закону проігнорував і доступу до справи заявник не мав. Враховуючи, що 21 листопада 2012 року прокуратурою м.Києва до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено три кримінальні правопорушення і 21 січня 2013 року у старшого слідчого закінчився строк досудового розслідування, то будь-які слідчі (розшукові) або негласні (розшукові) дії проведені з порушенням цього строку, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

У огляду на викладене, заявник вважає, що відповідно до п.3 ч.1 ст.77 КПК України дії старшого слідчого викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості і полягають в тому, що він свідомо із особистої зацікавленості повно й неупереджено не бажає дослідити усі обставини по чотирьох епізодах кримінального провадження, а лише по одному епізоду фальсифікує справу, щоб закрити кримінальне провадження проти працівників міліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а по трьом епізодам справу взагалі не розслідує і намагається передати її в органи міліції, чим позбавив ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як потерпілих права брати участь у проведенні за їх участю слідчих дій, які були позбавлені можливості ставити запитання свідкам, подавати свої зауваження та заперечення до протоколу слідчої дії, а всупереч ст.ст. 7, 220 КПК України, на письмові клопотання ОСОБА_1 відповіді не надано, крім того, досудове розслідування проводилось у закритому режимі, що не передбачено законом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заяву та просив її задовольнити.

Слідчий Онищенко А.В. до суду не з'явився, хоча повідомлявся про засідання належним чином.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, враховуючи надані пояснення, вважаю, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.77 КПК України, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: - якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім'ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; - якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; - якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім'ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або - існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, у провадженні при перегляді судових рішень Верховним Судом України як прокурора не є підставою для його відводу.

За ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов'язані заявити самовідвід. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Відвід повинен бути вмотивованим.

За змістом ст. 81 КПК України, відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 не наведено підстав, передбачених ст. 77 КПК України. Щодо посилання заявника як на підставу для відводу на те, що слідчий не розглядає його заяви та клопотання, то приходжу до висновку, що дана обставина не є підставою для відводу слідчого, оскільки рішення, дії, бездіяльність слідчого у випадках, передбачених ст. 303 КПК України підлягають самостійному оскарженню.

З урахуванням вищезазначеного, приходжу до висновку, що в порядку ст.ст. 77, 80 КПК України, не встановлено підстав для відводу слідчому прокуратури Шевченківського району м.Києва Онищенку А.В.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 309 КПК України, слідчий судя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід слідчого прокуратури Шевченківського району м.Києва Онищенка А.В. по кримінальному провадженню №0000075 за ч.2 ст.162 КК України, кримінальному провадженню №000074 за ч.2 ст.365 КК України, кримінальному провадженні №000073 за ч.2 ст.397 КК України, кримінальному провадженні № 7774 за ч.2 ст.366 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: