Провадження № 1-кс/344/4310/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання прокурора прийняти постанову про закриття кримінального провадження № 0000016 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про зобов`язання прокурора міста Івано-Франківська прийняти постанову про закриття кримінального провадження № 0000016 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, підтримав викладені у скарзі вимоги та просив їх задовольнити.

Прокуратур в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив.

Слідча в судовому засіданні заперечила проти скарги та просила її задовольнити лише в частині зобов`язання слідчого зазначити відповідні обставини у мотивувальній часині постанови про закриття кримінального провадження.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження № 000006 від 01 січня 2015 року, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що 22 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Прокурора міста Івано-Франківська із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, вчинене групою осіб з метою заволодіння нерухомим майном ОСОБА_5 .

Згідно з Повідомленням про прийняття заяви та початок досудового розслідування від 01 січня 2015 року, 01 січня 2015 року заяву ОСОБА_3 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі «ЄРДР») та розпочато досудове розслідування. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.4 ст. 358 КК України.

Постановою слідчого слідчого відділу Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 31 липня 2015 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження № 0000016 від 01 січня 2015 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою про скасування вищевказаної постанови та зобов`язання прокурора міста Івано-Франківська прийняти постанову про закриття кримінального провадження № 0000016 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Так, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставами для закриття кримінального провадження став висновок слідчого про те, що у даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, які врегульовуються цивільним законодавством, зокрема, нормами Цивільного кодексу України та вирішуються в порядку цивільного судочинства.

В подальшому, постановою прокурора прокуратури міста Івано-Франківська про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 03 грудня 2015 року скасовано постанову слідчого слідчого відділу Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000016. від 31 липня 2015 року.

Таким чином, Провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, зобов`язання вчинити дії в частині вимог про скасування постанови слідчого слідчого відділу Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 31 липня 2015 року, на підставі частини 2 статті 305 КПК України закрито.

Стосовно вимоги скарги про зобов`язання прокурора прийняти постанову про закриття кримінального провадження № 0000016 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Так, порядок закриття кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи врегульовано статтею 284 КПК України.

Так, кримінальне провадження закривається в разі, якщо:1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (частина 1 статті 284 КПК України).

Частиною 2 статті 284 КПК України врегульовано порядок та підстави закриття кримінального провадження судом.

Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті (частина 4 статті 284 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства України повноваження щодо закриття кримінального провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 284 КПК України є виключною компетенцією прокурора, а не слідчого судді, а, відтак, зобов`язання прокурора прийняти конкретне процесуальне рішення в рамках відповідного кримінального провадження становило би форму втручання в його дискреційні повноваження і виходить за межі завдань, покладених на слідчого суддю на досудовому розслідуванні, щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Стосовно посилання скаржника в судовому засіданні на часткове задоволення його скарги і зобов`язання слідчого зазначити відповідні відомості у мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя звертає увагу на те, що скаржником не подавалося уточненої скарги у встановленій статтею 304 КПК України формі, а тому задоволення такої вимоги становило би вихід за межі предмету скарги.

Відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

В свою чергу відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

В Справі «Воловік проти України» (Заява № 15123/03) вказано, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням («Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland), згадане вище, п. 63).

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частиною 3 статті 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Зважаючи на наведене, вважаю необхідним відмовити в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 214, 221, 284, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання прокурора прийняти постанову про закриття кримінального провадження № 0000016 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали суду оголошено 10 грудня 2015 року об 15 год. 00 хв.