Справа №479/578/15-к 23.02.2016
Провадження №11-кп/784/54/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
судового розпорядника: ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційні скарги
обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора прокуратури Кривоозерського району Миколаївської області ОСОБА_8 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06.11.2015 року, яким,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець смт. Криве Озеро Миколаївської, громадянин України, із професійно технічною освітою, не одружений, безробітний, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Учасники судового провадження:
Прокурор: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Обвинувачений: ОСОБА_7
Захисник: ОСОБА_12 .
Потерпілий : ОСОБА_13 та представник- ОСОБА_14 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Цивільний позов прокурора Кривоозерського району Миколаївської області в інтересах Кривоозерської ЦРЛ Миколаївської області задоволено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь Кривоозерської ЦРЛ 3 912 грн. 15 грн. витрати на лікування потерпілого.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задоволено частково.
_______________________________________________________________
Ап. пр.: № 11-кп/784/898/15; № 11-кп/784/54/16 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_15
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 матеріальних збитків у розмірі - 5 875 грн. 15 коп., моральної шкоди у розмірі - 5000 грн. та понесених витрат за надання правової допомоги у розмірі - 1 500 грн.
В решті позову відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06.11.2015 року відносно нього скасувати за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 121 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеність його вини, просив вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06.11.2015 року, в частині призначеного йому покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким обвинуваченому ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
Узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В свої доводах обвинувачений, вважає, вирок суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим та підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, а також, істотним порушення кримінального процесуального закону.
Вважає, що факт спричинення ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 стороною обвинувачення не доведено та ґрунтується на показаннях заінтересованих осіб, а саме, показах самого потерпілого, його дружини та свідка ОСОБА_16 , який є давнім приятелем потерпілого.
Вважає, суд повинен критично віднестись до показань свідка ОСОБА_17 , який пояснив суду, що бачив події скоєного злочину, на відстані 25 мерів, в нічний час. На думку, обвинуваченого свідок не міг бачити на такій відстані, враховуючи нічний час.
Вважає, що судом не було надано оцінки тому, що свідок ОСОБА_18 , також наносив удари ногами по тулубу потерпілого. За таких підстав, вважає, існує імовірність отримання потерпілим тілесних ушкоджень, саме в результаті нанесення ударів ОСОБА_18 .
В своїх доводах прокурор, не оскаржуючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, вважає вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06.11.2015 року, у частині призначеного ОСОБА_7 покарання незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із неправильним застосуванням положення ст. 69 КК України, а також, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Вказує, що судом не було належним чином враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, свою вину у скоєному злочині не визнав, а завдану шкоду потерпілому не відшкодував.
Вважає, що судом не було наведено достатніх мотивів та підстав у зв`язку із застосуванням відносно обвинуваченого, положень ст. 69 КК України, а в резолютивній частині відсутнє посилання на ч. 1 ст. 69 КК України.
Обставини, встановлені судом першої інстанції
Згідно вироку суду, 16.02.2015 року, близько 21 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_7 , разом з групою інших осіб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік бару «Центральний», що розташований на вул. Куйбишева смт. Криве Озеро Миколаївської області, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, підбіг до потерпілого ОСОБА_13 та наніс останньому удар коліном в ліву частину живота, від чого, потерпілий впав на землю та вже лежачи тримався за ногу обвинуваченого. Після чого, до потерпілого підбігло, декілька інших осіб, які також, нанесли декілька ударів ногами потерпілому, від чого останній відпустив ногу обвинуваченого, а побиття одразу припинилось.
В результаті нанесеного удару коліном в ділянку живота обвинуваченим ОСОБА_19 було завдано потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження у виді: травматичного розриву селезінки та внутрішньочеревної кровотечі, що належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, який визнав повністю свою провину у вчиненні злочину, частково відшкодував потерпілому завдану шкоду та разом зі своїм захисником просили не позбавляти його волі,потерпілого та його представника, які вважали, що обвинувачений може бути виправлений без ізоляції від суспільства та просили застосувати до нього ст.. 75 КК України,, , вивчивши матеріали справи та частково дослідивши докази по ній, колегія суддів дійшла наступного.
Вина ОСОБА_7 у спричиненні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_13 за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, повністю підтверджується доказами, викладеними у вироку суду.
Так, у суді першої інстанції і в апеляційному суді потерпілий ОСОБА_13 підтвердив, що саме від удару ОСОБА_7 коліном йому у живіт він відчув різкий біль у лівому підребер`ї і від цього болю впав на землю. Допитані у судовому засіданні лікар ОСОБА_20 та судово-медичний експерт ОСОБА_21 підтвердили, що розрив селезінки у потерпілого виник від удару у ліве підребер`я. Про це свідчили синці на тілі потерпілого в області лівої реберної дуги. Потерпілий під час свого побиття був у свідомості і пояснив, що дійсно йому після удару ОСОБА_7 хтось також наносив удари ногами, але ці удари були нанесені по ногах та руках, вони були не сильними і будь-якої болі від них він не відчував.
Ці покази потерпілого узгоджуються з показами свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_18 , які були безпосередніми очевидцями цих подій та які також підтвердили, що потерпілий впав на землю саме від удару коліном ОСОБА_7 .. Ці покази спростовують припущення обвинуваченого про те, що до спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому міг бути причетний ОСОБА_18 .
Посилання обвинуваченого на те, що до свідчень потерпілого та вищевказаних свідків слід відноситись критично, оскільки вони є особами зацікавленими у результатах розгляду цієї справи, на думку колегії суддів, є голослівними та такими, що нічим не підтверджені стороною захисту.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, який йому поставлений у провину стороною обвинувачення, та юридичної кваліфікації таких дій, на думку колегії суддів, є вірними та обґрунтованими. Саме на підставі достовірних та допустимих доказів судом першої інстанції вірно встановлені обставини вчинення злочину щодо потерпілого.
Разом з тим, як вбачається зі змісту вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції застосував положення ст.. 69 КК України, однак на підставі яких даних суд прийшов до висновку про можливість застосувати такі положення закону, суд першої інстанції у вироку не зазначив.
Між тим, відповідно до положень ст.. 69 КК України, суд може призначити покарання нижче від нижчої межі, яке зазначене у санкції статті кримінального закону, лише у випадку наявності сукупності певних умов. По-перше - це наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. По-друге - з урахуванням даних про особу винного. По-третє таке рішення суду повинно бути умотивованим.
Таких умов суд першої інстанції не дотримався.
Так, у вироку суд вказав, що враховує як пом`якшуючі покарання для обвинуваченого такі обставини, як молодий вік обвинуваченого, перше притягнення його до кримінальної відповідальності та позитивна характеристика за місцем проживання. Однак, яким чином ці пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину - у вироку не зазначено.
Колегія суддів вважає, що зазначені у вироку пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини дійсно є наявними, але вони дають підстави призначити йому покарання лише у мінімальних межах санкції кримінального закону, за яким ОСОБА_7 визнаний винним. Разом з тим, з урахуванням таких пом`якшуючих обставин як молодий вік обвинуваченого, перше притягнення його до кримінальної відповідальності, позитивна характеристика по місцю жительства, повне визнання своєї провини та часткове відшкодування спричинених збитків потерпілому хоч і в апеляційному суді, але дають підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції цієї особи від суспільства. При цьому суд також зважає і на аналогічну думку з цього приводу потерпілого та його представника.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню, як такий, що не відповідає вимогам кримінального закону з постановленням у цій частині нового вироку.
Керуючись ст..ст. 405,407, 409,414 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_19 - задовольнити частково.
Вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 6.11.2015 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання - скасувати.
Постановити в цій частині новий вирок, яким за ч.1 ст.121 КК України ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк у 3 роки.
На підставі п.2,3,4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця жительства;
- періодично з`являтись на реєстрацію у кримінально-виконавчу інспекцію.
В решті вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 6.11.2015 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений сторонами провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді :