Справа №486/2058/15-к 09.02.2016 09.02.2016 09.02.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11кп/784/55/16 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 314 КПК України Головуючий апеляційного суду: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.11.2015р., якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Тагіл Свердловської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- за ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України - повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України
Учасники судового провадження.
прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.
Встановлені судом першої інстанції обставини та короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.11. 2015 року під час підготовчого судового засідання, за клопотанням сторони захисту обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000246 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України повернуто прокурору Миколаївської області для приведення у відповідність до вимог КПК України.

Приймаючи таке рішення суд послався на те, що обвинувальний акт не містить правового обґрунтування щодо складу правопорушення, а саме: не містить чітко виписаної об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Доданий реєстр матеріалів досудового розслідування до обвинувального акту є нечітким та не зрозумілим, оскільки в ньому відсутні відомості щодо кого провадились процесуальні дії, а зафіксовано коротко процесуальну дію.

Окрім того в реєстрі відсутні відомості про захисника обвинуваченого, що явно вказують на порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Дана обставина є перешкодою і для призначення обвинувального акту у визначені КПК України строки до підготовчого засідання.

Суд погодився з доводами захисника і в частині того, що захисник була обмежена належним чином ознайомитися із матеріалами кримінального провадження і зазначив, що дані факти вказують на порушення права на захист, що свідчить про зловживання органом досудового слідства своїм правом, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Юкос проти Росії.

Також суд вказав, що висловлювання прокурора щодо скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення у стверджувальній формі, не відповідає практиці Європейського суду з прав людини та національному законодавству, є передчасним та неприпустимим.

Окрім того суд звернув увагу, що реєстр досудових розслідувань містить інформацію про ряд змін правової кваліфікації злочинів та вважає за доцільним послатись на практику Європейського суду з прав людини відповідно до якої, органи досудового слідства роз`єднують кримінальні провадження та змінюють кваліфікацію з метою приховати більш тяжкий злочин. Тому такі посилання в реєстрі без конкретизації є неприпустимими.

Узагальнені доводи апелянта.
Прокурор не погоджується з твердженням суду щодо порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутнє прізвище захисника ОСОБА_7 .. З моменту оголошення про підозру (05.08.2015) ОСОБА_7 свої інтереси захищав самостійно. 03.11.2015 від ОСОБА_7 надійшла заява про залучення в якості його захисника ОСОБА_9 , яку того ж дня залучено до участі в кримінальному провадженні в якості захисника. 03.11.2015р стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження.

Розпочинаючи з 03.11.2015 по 06.11.2015 сторона захисту реалізувала своє право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, шляхом безпосереднього вивчення матеріалів кримінального провадження, про що складено відповідний протокол. Сторона захисту не висловлювала будь-які вимоги щодо необхідності додаткового часу для ознайомлення з матеріалами провадження.

Зазначає, що суд не обґрунтувавши які саме норми національного законодавства порушено прокурором, дійшов хибного висновку про порушення прав обвинуваченого, оскільки, прокурор вважає встановленим, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, не виходячи за межі повноважень, встановлених КПК України, а саме: не надаючи оцінки винуватості особи у скоєнні кримінального правопорушення.

Вважає, що прокурором повністю дотримано вимоги ст.109 КПК України при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування, який долучено до вказаного обвинувального акту.

Вказує, що рішення суду щодо порушення практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, органи досудового слідства роз`єднують кримінальні провадження та змінюють кваліфікацію з метою приховати більш тяжкий злочин, не відповідає дійсності.

У ході підготовчого судового засідання судом питання щодо підстав для роз`єднання кримінальних проваджень взагалі не досліджувалось. Суд, порушуючи вимоги ст. 22 КПК України щодо об`єктивності та неупередженості, не надав змоги реалізувати свої права прокурору, оскільки підставою для виділення кримінальних проваджень є переховування підозрюваного ОСОБА_10 від органу досудового розслідування та виділення кримінального провадження стосовно нього здійснено відповідно до вимог ст.ст.217, 280 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, відповідно до положень п3 ч.3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.
Вимоги закону до обвинувального акту викладені у ч.2 ст. 291 КПК України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на закон та статтю закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається із обвинувального акту, таке обвинувачення сформульоване, а саме ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності за те, що будучи службовою особою, діючи за попередньою змовою групою осіб повторно склав і видав завідомо неправдиві офіційні документи.

Вимагати від прокурора викладати обставини, які ним фактично не встановлені, суд не вправі. Під час судового розгляду, якщо прокурору стануть відомі будь-які обставини, які він буде вважати такими, що впливають на обвинувачення, він має право змінити обвинувачення або відмовитись від нього. Суд же розглядає кримінальне провадження лише у межах обвинувачення, яке пред`явлене особі прокурором.
Таким чином, вимоги суду до прокурора про необхідність конкретизувати об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину є незаконними.
Відповідно до п.13 ч.1ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України" зазначено, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51);

З огляду на зазначені вимоги закону та рішення Європейського суду, є безпідставним висновок суду стосовно порушення прокурором закону в частині формулювання обвинувачення у стверджувальній формі в сенсі порушення принципу презумпції невинуватості.

Щодо посилань захисника на рішення Європейського суду з прав людини від 23.10.2008р. у справі «Хужин проти Росії», то воно стосується заборони публічних заяв, формулювання позиції суду щодо винуватості особи ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону, а також висловлювань інших посадових осіб про перебіг розслідування кримінальної справи, якщо такі твердження спонукають громадськість повірити у винуватість особи та впливають на оцінку фактів даної справи компетентним судом. Але ж зміст цього рішення не стосується процесуальної форми та змісту обвинувального акту та не суперечить вимогам закону щодо дотримання принципу презумпції невинуватості.
Не ґрунтуються на законі і висновок суду про зловживання органом досудового слідства своїм правом в частині обмеження захисника належним чином ознайомитися з матеріалами справи.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування 03.11.2015р. винесено постанову про залучення захисника та відкрито і надано доступ до матеріалів кримінального провадження. Зазначено також термін ознайомлення з 03 по 06 листопада 2015р.
Водночас, реєстр не містить даних про клопотання захисника щодо надання додаткового часу на ознайомлення з матеріалами.
Питання надання слідчим або прокурором можливості стороні захисту скористатись своїм правом - є оціночним і полягає в оцінці надання реальної можливості скористатись таким правом. У даному випадку, колегія суддів вважає, що права сторони захисту слідчим і прокурором не обмежувались.
Не відповідають реальному змісту твердження суду про наявність істотних недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування, які б унеможливлювали призначення справи до розгляду у розумні строки.

Дані про проведені процесуальні дії вказані у відповідності до вимог ст.109 КПК України.

Із реєстру вбачається, що дані про захисника обвинуваченого зазначені у достатній мірі, а саме, що залучено адвоката ОСОБА_9 із зазначенням номеру свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. З урахуванням цих даних, відповідно матеріалам провадження, захисник була викликана судом і приймала участь у підготовчому судовому засіданні (а.с.40).

Щодо вказівки суду про можливість приховування органом досудового слідства більш тяжкого злочину у зв`язку із зміною правової кваліфікації та роз`єднання кримінальних справ, то вони є голослівними та носять характер припущення. З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що кримінальне провадження у відношенні іншого співучасника злочину виділено в окреме провадження у зв`язку із його розшуком. Даних, які б спростовували ухилення цієї особи від слідства судом не наведено. Більш того, з`ясування цих обставин виходить за межі наданих суду повноважень при виконанні вимог ст.314 КПК України та вони судом першої інстанції встановлюються не під час підготовчого судового засідання, а у ході судового розгляду та вирішенні питань у відповідності до вимог ст.94 КПК України.
Таким чином, ухвала суду про повернення обвинувального акта прокурору є необґрунтованою, а вимоги, зазначені судом в ухвалі, не перешкоджають призначенню судового розгляду.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.11.2015р., якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України скасувати.
Матеріали кримінального провадження направити для призначення нового судового розгляду в суд першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді: