Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8530/15-к
У Х В А Л А

15 жовтня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання засудженого:

ОСОБА_4 , 1986 року народження, уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з середньою професійною освітою, раніше судимого. По даній справі засуджений 07.02.2014 року Ямпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, частково у розмірі 1 місяця позбавлення волі, зараховано покарання за вироком Ямпільського районного суду від 18.12.2013 року і остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України у виді обмеження волі,

із участю в судовому розгляді:

представника Черкаської виправної колонії №62 ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_4 , -

встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про вирішення можливості застосування ст. 82 КК України.

ОСОБА_4 в судове засідання не викликався та не доставлявся на підставі поданої заяви через адміністрацію Колонії №62 про отримання пам`ятки про ознайомлення його із правами, бажанням провести судове засідання в режимі відеоконференції та задовольнити клопотання.

Початок строку: 18 травня 2013 року.

Кінець строку: 18 червня 2017 року.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України він був засуджений за тяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, оскільки за час відбування покарання ОСОБА_4 має 2 заохочення та 2 стягнення. А тому він вважає, що даний засуджений не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки має нестабільну поведінку, що свідчить про те, що останній не став на шлях виправлення.

Представник колонії також заперечив, підтримавши позицію прокурора, повідомивши, що останній на шлях виправлення не став і до такого рішення аргументовано підійшла комісія. Крім наведеного, засуджений заохочувався не за сумлінне ставлення до праці, а за навчання.

Засуджений прохав задовольнити клопотання, вказавши, що недавно знову до нього було застосовано заохочення.

Дослідивши надану характеристику, в якій зазначено що засуджений посередньо характеризується, на даний час працевлаштований на виробництві установи різноробочим, вимоги адміністрації Колонії дотримується, не порушує поведінку під контролем працівників установи. Заохочувався 1 раз 02.04.2015 року та має стягнення від 22.10.2014 року та 04.11.2014 року, які на даний час зняті та погашені. Засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування до нього невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки встановленого порядку дотримується лише під контролем представників адміністрації установи. Будь-якої іншої інформації на час розгляду клопотання адміністрація Колонія не підтвердила.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року за №2 заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Абзац 2 п.17 вказаної постанови зобов`язує суд перед прийняттям рішення ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях установи тощо.

Суд, дослідивши матеріали подання, враховуючи особу засудженого, його вік, стан здоров`я та сімейний стан, вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення. Не дивлячись на погашені стягнення, суд бере до уваги, що наявність двох стягнень переважає над наявністю одного заохочення за навчання на момент звернення останнього із клопотанням. Тому висновок Комісії Черкаської виправної колонії №62 з приводу відмови у направленні матеріалів відносно даного засудженого до суду для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким суд вважає цілком вірним.

На підставі ст.82 КК України, керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, ч.3 ст.154 КВК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У клопотанні ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у відповідності до ст.. 82 КК України відмовити.

Копія ухвали після її проголошення негайно вручається прокурору, засудженому та зацікавленим особам.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси який постановив ухвалу протягом 07 днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1