Справа № 366/2563/15-к
Провадження № 1-кп/366/176/15
ВИРОК
Іменем України
27 жовтня 2015 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000052 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелена Поляна, Поліського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, пацючого у СП «Новарка» машиністом крана, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ;

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
22.07.2015 року, близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на території зони відчуження, рухаючись на власному автомобілі марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 автодорогою сполученням Прип`ять - Поліське, на узбіччі автодороги у відселеному селі Луб`янка, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року, відноситься до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме зони відчуження, виявив 8 штук залізобетонних плит розміром 75 х 35 см, які ОСОБА_3 самостійно завантажив до задньої частини салону свого автомобіля, з метою переміщення їх за межі зони відчуження, без передбаченого законом дозволу і без проведення дозиметричного контролю, до місця свого проживання у с.Зелена Поляна, Поліського p-ну, Київської області, для використання у власному господарстві, чим порушив п.5 ст.12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якого забороняється вивезення за межі зони відчуження без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади - Державного агентства України з управління зоною відчуження і дозиметричного контролю будівельних матеріалів і конструкцій, машин і устаткування, домашніх речей тощо.
Таким чином ОСОБА_3 вчинив з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, виконавши усі дії. які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, так як під час переміщення залізобетонних плит за межі зони відчуження, близько 20-ї години, 22.07.2015 року, автомобіль марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , в районі відселено села Діброва було зупинено працівниками міліції, які під час огляду автомобіля у задній частині салону виявили вищевказані вісім залізобетонних плит, загальною вагою 312 кг, які були вилучені до Відділу зони Чорнобильської АЕС ГУМВС України в Київській області.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що 22.07.2015 року, він перебуваючи на території зони відчуження, повертаючись з роботи, рухаючись на власному автомобілі марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 автодорогою сполученням Прип`ять - Поліське, на узбіччі автодороги у відселеному селі Луб`янка, виявив 8 штук залізобетонних плит розміром 75 х 35 см, які ОСОБА_3 самостійно завантажив до задньої частини салону свого автомобіля, з метою переміщення їх за межі зони відчуження, без передбаченого законом дозволу і без проведення дозиметричного контролю, до місця свого проживання у с.Зелена Поляна, Поліського p-ну, Київської області, для використання у власному господарстві.
Зокрема ОСОБА_3 вважав, що виконавши усі дії, які є необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, так як під час переміщення залізобетонних плит за межі зони відчуження, близько 20-ї години, 22.07.2015 року, автомобіль марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , в районі відселено села Діброва було зупинено працівниками міліції, які під час огляду автомобіля у задній частині салону виявили вищевказані вісім залізобетонних плит, загальною вагою 312 кг, які були вилучені до Відділу зони Чорнобильської АЕС ГУМВС України в Київській області.
Вину визнає, у вчиненому розкаюється.

Наявні в справі докази його винуватості, він не оспорює. Не вбачає потреби у допиті свідків та дослідженні доказів.

Суд, вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.267-1 КК України.

Суд, враховуючи що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого ОСОБА_3 визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Відповідно до положень ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 злочин, є злочином середньої тяжкості. Також, ОСОБА_3 раніше не судимий, характеризується за місцем проживання та роботи позитивно, працюючий, одружений, на утриманні має малолітню дитину та батьків похилого віку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійний заробіток в розмірі 5200 грн.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття в скоєному, саме ця обставина відображена у обвинувальному акті та підтверджена судом.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

Вирішити питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.267-1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов не подавався. Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: 8 бетонних плит, загальною вагою 312 кг, які зберігаються в кімнаті речових доказів Відділу зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України в Київській області передати до ДСП «Чорнобильський спецкомбінат»; автомобіль марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 повернути законному володільцю ОСОБА_3 .
Вирок негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1