Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/464/15-к
Провадження по справі № 1-кп/281/43/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2015 рокусмт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лугини кримінальне провадження № 0000118 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Нові Білокоровичі Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.162 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 , маючи неприязні стосунки зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_7 , з метою з`ясування з нею стосунків 07 червня 2015 року близько 23 години прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де вона проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 та її співмешканцем ОСОБА_5 .

Оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_4 відмовились впустити його до будинку, при цьому замкнули двері з середини, у останнього виник умисел на незаконне проникнення до належного ОСОБА_5 на праві власності житлового будинку за вищевказаною адресою.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до вікна будинку та руками став виймати дерев`яну раму вказаного вікна. В цей час ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розбудили ОСОБА_5 , який, побачивши, що ОСОБА_4 зняв віконну раму та через отвір, що утворився, проникає в належний йому будинок, виказав йому вимогу припинити свої незаконні дії. Незважаючи на вказану заборону, ОСОБА_4 продовжив свої злочинні дії та проник у належний ОСОБА_5 будинок по АДРЕСА_2 всупереч волі власника, порушивши гарантоване ст.30 Конституції України право особи на недоторканість житла, перебуваючи у вказаному житлі до 23 год. 30 хв. 07.06.2015.

Перебуваючи у даному будинку, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 головою один удар в область тім`ячка, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому луски скроневої кістки ліворуч з переходом на основу черепа, гострої епідуральної гематоми лівої лобно-скронево-тім`яної ділянки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.

Крім того, своїми умисними діями, які виразилися в умисному незаконному проникненні до житла особи, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність свою визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та дав показання, що дійсно незаконно проник до житла потерпілого та завдав йому тяжкі тілесні ушкодження.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному іншими учасниками процесу не оспорюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини скоєння обвинуваченим кримінальних правопорушень, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

В зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні винним себе у вчиненні злочинів визнав повністю, погоджується з фактичними обставинами справи, розуміє вірно зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, яка повністю узгоджується з матеріалами справи і ніким із учасників процесу не оспорюється, суд, на підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні.

Приймаючи до уваги показання обвинуваченого, оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у незаконному проникненні до житла і такі його дії кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України та в умисному завданні тяжких тілесних ушкоджень та кваліфікує такі дії за ч.1 ст.121 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме злочин за ч.1 ст.162 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, злочин за ч.1 ст.121 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 .

У відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, обвинуваченого - є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, застосувавши ч.1 ст.70 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і необхідності застосування ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, який на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження вчинення нових злочинів та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.369-371,373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України і призначити йому за даною статтею покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.162 ч.1 КК України і призначити йому за даною статтею покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.70 КК України, міру покарання ОСОБА_4 , обрати шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном один рік шість місяців, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1