Провадження №11-кп/772/826/2015
Головуючий в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1

У Х В А Л А
іменем України
16 вересня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури міста Вінниці ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 липня 2015 року про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 липня 2015 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 повернуто прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України.
Повертаючи клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 суд вказав на порушення прокурором вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме те, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, оскільки прокурор одночасно стверджує, що ОСОБА_10 перебував у стані неосудності, що виключає його кримінальну відповідальність та є підставою для застосування примусових заходів медичного характеру, та у той же час зазначає про вчинення ОСОБА_10 злочину, що має тягнути кримінальну відповідальність відповідно до Закону.
Крім того, вказане клопотання не відповідає вимогам п.3 ч.2 ст. 291 КПК України оскільки, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), однак ОСОБА_11 в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру як потерпіла не зазначена, не вказані її ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство.
В апеляційній скарзі прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_9 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 28 липня 2015 року, як незаконної. Просить клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України направити в Вінницький міський суд Вінницької області для розгляду згідно вимог ст.314 КПК України. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про те, що вказане клопотання не містить всіх необхідних відомостей передбачених КПК України та повернення його з даних підстав прокурору, являється істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а дії суду є формальними, оскільки суд безпідставно посилається на те, що прокурором не зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, оскільки прокурором вказане зроблено на належному рівні, що стосується статусу ОСОБА_11 як потерпілої, при зазначенні назви протоколу допиту свідка, є технічною помилкою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 при розгляді апеляційної скарги поклався на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Висновки суду про необхідність повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру є обґрунтованими.
З положень ч.2 ст.292 КПК України випливає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст.291 КПК України а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
В свою чергу згідно вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як убачається з клопотання слідчого, зазначені вимоги не були дотримані. Зокрема, в клопотанні зазначено, що ОСОБА_10 перебував у стані неосудності, що виключає його кримінальну відповідальність та є підставою для застосування примусових заходів медичного характеру, та у той же час зазначено про вчинення ОСОБА_10 умисного злочину, що має тягнути кримінальну відповідальність відповідно до Закону.
Судом першої інстанції надано належну оцінку зазначеним порушення кримінального процесуального закону та підставою прийнято рішення про повернення клопотання прокурору.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409,419 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури міста Вінниці ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 липня 2015 року про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:
З оригіналом вірно: