№ провадження 1-в/646/520/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.10.2015 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному режимі відеоконференції між судом та Диканівською виправною колонією управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№12) заяву про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року відносно

засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, українця, громадянина України, має незакінчену середню освіту, не працюючого, судимого за вироком від 24.05.2013 року Дергачівського районного суду Харківської області за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

відбуваючого покарання за вироком від 27.01.2015 року Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186, ст. 198, 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі.

ВСТАНОВИВ:

07.09.2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в якій просив застосувати до нього ст.ст.1, 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, Закона України «Про застосування амністії в Україні» від 06.05.2014 року звільнивши від відбування покарання, з урахуванням змін до вказаного Закону, оскільки має батька, який є інвалідом 3-ї групи.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд звільнити його від відбування покарання.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що відсутні підстави для застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали особистої справи засудженого, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком від 24.05.2013 року Дергачівського районного суду Харківської області за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

27.01.2015 року засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 186, ст. 198, 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно, а згідно з вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2015 року ОСОБА_4 засуджено за кримінальні правопорушення, вчинені ним, в тому числі 8 травня 2014 року та 13 травня 2014 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Крім того, самим Законом України «Про амністію у 2014 році» передбачено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" до осіб, які звільнені судом від покарання з випробуванням і до закінчення іспитового строку, знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин (п. "в" ст. 8).

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 24.05.2013 року за тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. До закінчення призначеного вироком суду іспитового строку ОСОБА_4 знову вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Клопотання засудженого щодо звільнення від покарання на підставі ст.ст. 1, 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту «є» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Зі слів ОСОБА_4 його батько ОСОБА_5 , 1952 року народження є інвалідом 3-ї групи.

За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене, клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» не підлягає задоволенню.

Крім того, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.04.2015 року ОСОБА_4 вже. було відмовлено у застосуванні Закону України «Про амністію у 2014 році» з тих же підстав.

Вказана ухвала ОСОБА_4 в касаційному порядку не оскаржувалась і набрала чинності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 1, 8, 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 7 днів після проголошення, засудженим з моменту її отримання.

Суддя ОСОБА_1