Провадження № 1-кп/750/65/16

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Чернігові кримінальне провадження №0000146 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, українець, громадянин України, освіта базова середня, не одружений, військовослужбовець військової частини пп НОМЕР_1 , раніше не судимий, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 (військова частина НОМЕР_1 ),

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_4 , 27.05.2015 року, відповідно до Конституції України, Закону України Про військовий обов`язок і військову службу призваний на строкову військову службу та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2015 року №49 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини і його призначено на посаду кулеметника 1 відділення охорони 2 взводу охорони 3 роти охорони.

Відповідно до ст.1 Закону України Про оборону України, ст.1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу Президента України від 20.01.2015 року №15/2015 Про часткову мобілізацію, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 15.01.2015 року №113-VIII, на території України оголошено та проводиться протягом 2015 року часткова мобілізація та діє особливий період.

Згідно п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає у себе строкову військову службу.

У свою чергу, військовослужбовець строкової служби солдат ОСОБА_5 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 04 листопада 2015 року, приблизно о 05.00, перебуваючи у добовому наряді в якості днювального 3 роти, в порушення вимог ст.ст.17,65 Конституції України, п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст.11,16,127,128,291,313,314 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини, з особистих мотивів побачення з дівчиною, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Самовільно залишивши розташування частини, у період з 04 листопада 2015 року по 06 листопада 2015 року, солдат ОСОБА_5 перебував у м.Чернігові, проводивши час на власний розсуд.

07 листопада 2015 року, солдат ОСОБА_5 повернувся до розташування військової частини та приступив до виконання обов`язків військової служби.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.4 ст.407 КК України визнав повністю та підтвердив обставини, що викладені у обвинуваченні. Щиро каявся у скоєному.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, його наслідки, особу обвинуваченого - його вік, сімейний стан, освіту обвинуваченого, стан його здоров`я, відповідно даних, що надані прокурором та повідомлені самим обвинуваченим, що він проходить службу у військовій частині пп НОМЕР_1 , матеріальний стан обвинуваченого, його характеристику за місцем проживання, що обвинувачений раніше не притягувався до адміністративної відповідальності та кримінальної відповідальності.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та те, що обвинувачений самостійно з`явився до місця розташування військової частини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, у судовому засіданні не встановлено.

За наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та те, що обвинувачений самостійно з`явився до місця розташування військової частини, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.4 ст.407 КК України застосувати ст.69 КК України до ОСОБА_4 та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті за вчинений обвинуваченим злочин.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини вчинення злочину, його наслідки та вищевказані дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді арешту з відбуванням його на гауптвахті у межах, встановлених для даного виду покарання в Загальній частині КК України.

Саме таке покарання, з врахуванням обставин вчинення злочину, його наслідків, при наявності обставин, що пом`якшують покарання та за відсутності обставин, що його обтяжують, а також даних, що характеризують особу обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 3(три) місяці з відбування покарання на гауптвахті.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1