Справа №11-488/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Лугового М.Г.

суддів - Борсая В.М., Гончарова М.В.

з участю прокурора - Черпакова Г.В.

засудженого - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми справу за апеляцією ОСОБА_2 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 липня 2010 року, якою відмовлено в задоволенні подання Сумської виправної колонії управління ДДУПВП у Сумській області (№116) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

засудженого 22 квітня 2002 року за ст. ст. 142 ч. З, 17, 86 ч. 2, 215-3 ч. З до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

16 червня 2010 року начальник Сумської виправної колонії управління ДДУПВП у Сумській області (№ 116) звернувся з поданням до Ковпаківського районного суду в м. Суми про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк засудженого за ст. ст. 142 ч. З, 17, 86 ч. 2, 215-3 ч. З до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна ОСОБА_2, який станом на 20 квітня 2010 року відбув три чверті строку покарання і до якого таке звільнення може бути застосоване.

16 липня 2010 року Ковпаківський районний суд м. Суми у задоволенні подання начальника Сумської виправної колонії відмовив з тих мотивів, що згідно з наданими до подання матеріалами, ОСОБА_2 засуджений за вчинення тяжких злочинів та протягом відбування покарання не довів своє виправлення.

У апеляції ОСОБА_2 стверджує, що під час відбування покарання сумлінно поводився, приймав участь у суспільно-корисній праці та відбув три чверті призначеного судом строку покарання, а тому суд зобовязаний був прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи та зміст апеляції, засудженого ОСОБА_2, який апеляцію підтримав, міркування прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів особової справи, у Сумській виправній колонії № 116 станом на 20 квітня 2010 року засуджений ОСОБА_2 відбув три чверті строку покарання визначеного вироком суду.

Згідно характеристики на ОСОБА_2 від 31 травня 2007 року, затвердженої начальником Сумської виправної колонії, засуджений своє виправлення не довів, а тому застосування до нього такого гуманного акту, як помилування, не є доцільним.

15 червня 2007 року Служба з питань помилування Секретаріату Президента України повідомила ОСОБА_2 про відсутність підстав для задоволення його клопотання про помилування в звязку з тим, що він засуджений за розбій та інші тяжкі злочини.

14 квітня 2009 року Служба з питань помилування Секретаріату Президента України повідомила засудженого ОСОБА_2, що його засуджено за розбійний напад з метою заволодіння індивідуальним майном громадян, вчинений організованою групою та інші злочини, а тому, беручи до уваги тяжкість вчинених ним злочинів, підстави для задоволення його клопотання про помилування відсутні.

За змістом характеристики, затвердженої начальником Сумської виправної колонії 5 травня 2009 року, засуджений ОСОБА_2 чітких намірів на майбутнє не має і потребує подальшої виховної роботи в установі, в звязку з чим підстав вважати, що він став на шлях виправлення, немає.

Відмовляючи в задоволенні подання начальника виправної колонії, суд першої інстанції обгрунтовано врахував, що, незважаючи на позитивну характеристику засудженого ОСОБА_2 на час відбуття ним визначеного законом строку покарання, яким передбачена можливість умовно-дострокового звільнення, висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно - трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Крім того, рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання повинно грунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_2 злочинів, на що цілком вірно наголосив районний суд у своїй постанові.

Враховуючи, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення вирішальним є не сам факт відбуття засудженим певної частини покарання, а виправлення засудженого, на думку колегії суддів суд першої інстанції навів переконливі мотиви відмови у задоволенні подання начальника виправної колонії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції засудженого ОСОБА_2, доводи якої є необгрунтованими, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 липня 2010 року, якою відмовлено у задоволенні подання Сумської виправної колонії управління ДДУПВП у Сумській області (№116) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_2, залишити без зміни, а апеляцію ОСОБА_2 - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_4