АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" лютого 2016р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2015 року, ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання (подання) про заміну не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.
На вказану ухвалу районного суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в яких просить суд, ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до нього вимоги ст. 82 КК України. При цьому, апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам судового провадження та матеріалам особової справи.
ОСОБА_6 подав до апеляційного суду заяву про проведення апеляційного розгляду без його участі, відмови від апеляції ним не подано, тому апеляційний суд зобов`язаний розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідача, міркування прокурора який просив суд ухвалу
Провадження №11-кп/794/18/16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_7
Категорія ст. 82 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
районного суду залишити без змін, а апеляцію засудженого без задоволення, провівши апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно ч.ч.1 та 3 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктами 2 і 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні не відбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення. Судам, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Новоодеським районним судом Миколаївсьької області від 02 червня 2003 року, за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.1 ст.263, ч.3 289, 70 КК України до 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі. Тобто, ОСОБА_6 засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину та на даний час відбув більше 2/3 частини строку призначеного покарання.
В судовому засіданні районного суду встановлено, що в місцях позбавлення волі засуджений перебуває з 22.07.2002 року. В Сокирянську виправну колонію № 67 засуджений прибув 24.10.2003 року.
Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого та матеріалів особової справи, за час перебування в слідчому ізоляторі м. Миколаїв засуджений за порушення режиму утримання в одному випадку був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав. За час перебування в Сокирянській виправній колонії №67 засуджений в одинадцяти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені в установленому законом порядку, не заохочувався.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці № 621 від 19.11.2015 року, а також особової справи встановлено, що з часу прибуття до установи і до вересня 2004 року та в період з січня по червень 2005 року бажання залучатись до оплачуваних робіт засуджений не виявляв. З вересня 2004 року і до січня 2005 року засуджений працевлаштований різноробочим центральної ремонтної майстерні, до роботи відносився безвідповідально, з поставленими змінними завданнями не справлявся.
В червні 2005 року у зв`язку з повторним розглядом кримінальної справи засуджений був етапований до слідчого ізолятору м. Миколаїв. 07.10.2005 року засуджений повторно прибув для подальшого відбування покарання до Сокирянської ВК №67.
19.10.2005 року засуджений, як особа, яка не проявила готовності до самокерованої право-слухняної поведінки, був переведений до дільниці посиленого контролю. В листопаді 2005 року у зв`язку з викликом до суду в якості свідка засуджений був етапований до слідчого ізолятору м. Миколаїв.
07.01.2006 року засуджений прибув до Сокирянської ВК № 67. 02.08.2006 року засуджений, як особа, яка відмовилась від протиправної поведінки, був переведений з дільниці посиленого контролю до дільниці ресоціалізації.
У вересні 2006 року та березні 2007 року засуджений до оплачуваних робіт не залучався. З жовтня 2006 року по березень 2007 року та в період з квітня 2007 року по листопад 2009 року засуджений був працевлаштований в якості вибірника-складальника каменю стінового в гірничому цеху №1, покладені перед ним змінні завдання намагався виконувати. З листопада 2009 року по березень 2010 року засуджений був працевлаштований токарем в гірничому цеху №1, з поставленими змінними завданнями справлявся. З березня 2010 року і по даний час до будь-яких оплачуваних робіт не залучається, оскільки не виявляв такого бажання.
У відповідності до ч.5 ст.118 КК України, засуджений в добровільному порядку виконує роботи з благоустрою установи без оплати праці, зокрема у здійсненні ремонту приміщення відділення.
Відповідно до довідки медичної частини №355 від 19.11.2015 року в силу стану здоров`я та існуючого діагнозу засуджений є працездатним з раціональним працевлаштуванням, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Як встановлено із змісту характеристики від 23.11.2015 року, засуджений характеризується посередньо, по відношенню до представників адміністрації колонії стриманий, тактовний, підтримує дружні стосунки із засудженими різної спрямованості, намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, однак реагує посередньо, за характером слабкий, неврівноважений, переважає меланхолічний тип темпераменту, не виявляє бажання приймати участі в програмах диференційованого виховного впливу, соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом листування і побачень, отримує посилки, за період відбування покарання здобув повну загальну середню освіту та отримав спеціальність «токар».
Згідно вироку суду засуджений має збитки, завданні вчиненими злочинами, частину з яких відшкодовано за рахунок заробітної плати, значна частина залишилася не відшкодованою.
Як вбачається із виписок протоколів засідань атестаційної комісії з
визначення ступеню виправлення, засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання у Сокирянській ВК №67 не став на шлях виправлення.
Згідно ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
За таких обставин висновок Сокирянського районного суду Чернівецької області про те, що ОСОБА_6 , засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину не довів свого виправлення, у зв`язку з чим відсутні достатні підстави для заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, на думку колегії суддів є обґрунтованим та відповідає викладеним вище фактичним обставинам справи.
З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 і скасування ухвали районного суду не має.
На підставі наведеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 404, 407, 537 та 539 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити - без задоволення, а ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2015 року, про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Копія вірна: Суддя ОСОБА_1