справа № 208/7526/15-к
№ провадження 1-кп/208/502/15
ВИРОК
Іменем України
28 жовтня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області, громадянина України,
маючого професійно-технічну освіту, не одруженого,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
суд
в с т а н о в и в:
Згідно рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 13 грудня 2012 року ОСОБА_4 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 23 липня 2012 року до повноліття дитини.
Відповідно до рішення Заводського райнного суду м. Дніпродзержинська від 13 грудня 2012 року ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти в наступному розмірі: за листопад 2013 року 786,00 гривень; грудень 2013 року 786,00 гривні; січень 2014 року 820,00 грн.; лютий 2014 року 820 гривень; березень 2014 року 820,00 гривень; квітень 2014 року - 820,00 грн.; травень 2014 року - 820,00 гривень; червень 2014 року - 820,00 гривень; липень 2014 року - 860,00 грн.; серпень 2014 року - 860,00 гривень; вересень 2014 року - 860,00 гривень; жовтень 2014 року - 860,00 гривень; листопад 2014 року 860,00 гривень; грудень 2014 року - 860,00 гривень; січень 2015 року 860,00 гривень; лютий 2015 року 860,00 гривень, березень 2015 року 860,00 гривень; квітень 2015 року 860,00 гривень; травень 2015 року 860,00 гривень; червень 2015 року 860,00 гривень; липень 2015 року 860,00 гривень, серпень 2015 року 860,00 гривень, але не зробив жодної виплати в рахунок погашення існуючої заборгованості зі сплати аліментів.
Між тим, в період часу з 01.11.2013 року по 01.09.2015 року ОСОБА_4 ніде офіційно не працював і постійного заробітку не мав, однак працював без офіційного оформлення трудових відносин на приватних підприємствах та виконував роботи за усною домовленістю у приватних осіб, при цьому аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в службу зайнятості населення м. Дніпродзержинська з питання працевлаштування не звертався, зусиль до пошуку роботи не докладав та допустив заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 18 532 гривні 00 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи працездатною особою, знаючи про свій обов`язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 грудня 2012 року, попереджений 24.10.2013 року державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, працюючи у приватних осіб за усною домовленістю, злісно ухилявся від сплати аліментів за період часу з 01.11.2013 року по 01.09.2015 року, допустивши заборгованість зі сплати аліментів за 22 місяця, або у твердій грошовій сумі 18 532 гривні 00 копійок.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно абзацу четвертого п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. При цьому зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Таким чином, ОСОБА_4 будучи працездатною особою, знаючи про обов`язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 відповідно до рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 13 грудня 2012 року, попереджений 24.10.2013 року державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, маючи умисел на злісне ухилення від сплати аліментів, злісно ухилявся від сплати аліментів за період часу з 01.11.2013 року по 01.09.2015 року, та допустив заборгованість зі сплати аліментів за 22 місяці, або у твердій грошовій сумі 18 532 гривні 00 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнаючи свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в повному обсязі, визнав обставини вчинення даного злочину, зазначив при цьому, що в період часу з 01.11.2013 року по 01.09.2015 року, він дійсно не виплачував аліменти на утримання сина, які повинен сплачувати за рішення суду, а також визнав суму заборгованості по аліментам, а саме 18 532 грн., яка утворилась у зв`язку з невиплатою ним аліментів в зазначений період часу.
Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.
Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, а саме у злісному ухиленні від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/ доведена, а його дії слід правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , в силу ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, що раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, пов`язане з обмеженням волі.
В той же час, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без відбування покарання, призначеного йому вироком суду, встановивши ОСОБА_4 випробувальний термін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді одного року обмеження волі.
У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду, встановивши ОСОБА_4 випробувальний термін один рік.
Відповідно до п.п. 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період випробувального терміну повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1