Справа № 1-50/11
Провадження № 1/1306/3624/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

з участю прокурора - Лупака І.В., Левицького М.М., Кріцака Л.Ф., Щурко В.В.

захисника - ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі кримінальну справу про обвинувачення:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, 28, кв. 9, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одружений, не працює, раніше судимий 20.06.1990 року Дрогобицьким районним судом Львівської області за ст. 140 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік і 6 місяців; 03.02.1992 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ст. 213 ч.1, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, умовно достроково звільнившись від відбування покарання на не відбутий термін 6 місяців 25 днів по постанові Миколаївського районного суду; 27.05.1994 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ст. 140 ч.2, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнившись 07.06.1996 року по відбуттю покарання; 22.10.1996 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ст. 141 ч.2, ст. 196-1 ч.1, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнившись 20.03.2001 року по відбуттю покарання; 13.11.2003 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ч.2 ст. 186, ст. 15 ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ст. 395, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнившись 15.03.2010 року по відбуттю покарання, в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.2 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, будучи раніше судимим 20.06.1990 року Дрогобицьким районним судом Львівської області за ст. 140 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік і 6 місяців; 03.02.1992 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ст. 213 ч.1, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, умовно достроково звільнившись від відбування покарання на не відбутий термін 6 місяців 25 днів по постанові Миколаївського районного суду; 27.05.1994 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ст. 140 ч.2, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнившись 07.06.1996 року по відбуттю покарання; 22.10.1996 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ст. 141 ч.2, ст. 196-1 ч.1, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнившись 20.03.2001 року по відбуттю покарання; 13.11.2003 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ч.2 ст. 186, ст. 15 ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ст. 395, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнившись 15.03.2010 року по відбуттю покарання на шлях виправлення не став і знову вчинив ряд злочинів.

15 липня 2010 року близько 21 години ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою групою осіб із пятьма невстановленими слідством особами, знаходячись на подвірї біля будинку № 28 на ОСОБА_3 в м. Дрогобичі, Львівської області, вчинив напад на ОСОБА_4 з метою заволодіння його майном, завдав удар кулаком в голову, повалив на землю, від чого потерпілий втратив свідомість та отримав тілесні ушкодження у вигляді садин в скроневій ділянці голови справа, на передніх поверхнях обох колін, синця в ділянці очниці зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого викрав в ОСОБА_4 мобільний телефон марки Самсунг Е-1080 вартістю 200 гривень із вставленою у нього сім-карткою «Київстар» вартістю 25 гривень та гроші в сумі 150 гривень, чим спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 375 гривень.

09.09.2010 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в автомобілі таксі біля магазину Ромашка по вул. Війтівська Гора в м. Дрогобичі, Львівської області, сидівши на передньому сидінні автомобіля, скориставшись відсутністю в автомобілі потерпілої ОСОБА_5 та водія, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із сумки мобільний телефон марки Нокіа 6230-і вартістю 350 гривень, який належить ОСОБА_5, після чого сховав його собі у шкарпетку правої ноги. Через деякий час по приходу ОСОБА_5, ОСОБА_2 був виявлений потерпілою з її мобільним телефоном та не зважаючи на те, що остання вимагала повернути його, продовжував утримувати даний телефон в себе з метою заволодіння чужим майном, після чого вийшов з автомобіля таксі та направився у напрямку центру м. Дрогобича і на вимогу ОСОБА_5 належний їй мобільний телефон Нокіа 6230-і не повернув, та під час даної вимоги неподалік вищевказаного автомобіля наніс потерпілій декілька ударів в ділянку голови спричинивши їй тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя чи здоровя особи в момент заподіяння, та спричинив майнову шкоду останній на суму 350 гривень.

Досудовим слідством дії ОСОБА_2, кваліфіковано за ст.ст. 187 ч.2, 186 ч.2 КК України.

Підсудній ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених за ст.187 ч.2 КК України не визнав та пояснив суду, що по епізоду нападу на ОСОБА_4 з метою заволодіння чужим майном, протиправних дій проти ОСОБА_4 не вчиняв, а за ст.186 ч.2 КК України визнав частково.

15.07.2010 року протягом цілого дня він перебував у с. Сілець і в людей помешканні робив ремонтні роботи. Завершив він там ремонтні роботи приблизно о 18 годині і після цього на автобусі поїхав у м. Дрогобич по своєму місцю проживанню. Приїхавши в м. Дрогобич і йдучи до свого помешкання під своїм будинком, де знаходить приватний нотаріус він побачив двох невідомих йому дівчат, які сиділи на сходах, які ведуть до кабінету нотаріуса. Він з ними почав вести розмову і спілкувався з ними. Як їх звати він не памятає але час від часу в центрі м. Дрогобича він їх бачить. На той час коли він з ними зустрівся він вже був у нетверезому стані, оскільки після роботи він повечеряв і випив 0,5 л. горілки. З даними дівчатами він спілкувався до 21 години. Близько 21 години він побачив як його сусід ОСОБА_4 йшов з магазину Ромашка та в руці тримав пляшку пива. Він проходячи повз ОСОБА_2 попросив у нього закурити. ОСОБА_2 йому відповів на це, щоб сигарети він купив собі сам в магазині, при цьому нецензурно в його сторону він не виражався. ОСОБА_4 його відповідь не сподобалась і після цього ОСОБА_4 в ОСОБА_2 сторону виразився як йому тоді здалося грубо. ОСОБА_6 ОСОБА_2 хотів піднятися і його вдарити але в той час як він піднімався ОСОБА_4 своєю правою рукою вдарив його по обличчю, внаслідок цього він впав на землю і дівчата, які були з ним побігли в невідомому йому напрямку. Після того як він впав він відразу почав втікати в сторону центра м. Дрогобича. ОСОБА_4 за ним не біг. Коли він обернувся то побачив як до ОСОБА_4 підійшли двоє невідомих йому хлопців близько 20-22 років та вони втрьох почали битись. Самої бійки він не бачив, оскільки втік у парк біля будинку культури і цілу ніч сидів на лавці один та випивав спиртне. На другий день він не заходячи до себе додому поїхав в с. Сілець, щоб робити ремонт. Після цього два дні він там працював і додому не повертався. Пізніше через деякий час близько 17 або 18 липня він приїхав до себе додому і з того часу перебував по місцю свого проживання. ОСОБА_7 їздив у гості до свого дядька ОСОБА_8, який проживає у с. Монастирець. Хоче вказати, що в ОСОБА_4 він ніяких речей під час їхньої зустрічі 15 липня 2010 року не викрадав та тілесні ушкодження йому не спричиняв. Хто б міг його побити і викрасти його майно йому не відомо. Хоче вказати, що через декілька днів він прийшов до себе додому і його мама сказала йому, що дану бійку вона бачила та після цієї бійки побачивши мобільний телефон, який лежав на землі, попросила когось щоб занести їй додому. Кого саме вона просила він не розпитувався. В той день вона даний мобільний телефон повернула ОСОБА_4, оскільки він казав, що це його.

Що стосується епізоду пограбування ОСОБА_5 може розповісти те, що 09.09.2010 року близько 19 або 20 години він зустрічав свою подругу ОСОБА_5 Маряну, яка на автобусі їхала з м. Львова. Зустрівши її він розрахувався з водієм автобуса за її проїзд, оскільки в неї грошей не було та після того вони зайшли в магазин, купили спиртне та поїхали до магазину Ромашка, що в районі вулиці ОСОБА_9, де ОСОБА_5 мала зустрітись зі своєю знайомою. Їхавши в автомобілі таксі вони вдвох пили горілку та пиво. ОСОБА_10 підїхали до вказаного магазину на автомобілі таксі, іноземного виробництва, темного кольору, Маряна вийшла з автомобіля та пішла в магазин. Він ж залишився в автомобілі та сидів на передньому сидінні біля водія. Згодом водій вийшов з автомобіля та підійшов до багажного відділення і щось там робив. Таким чином в автомобілі ОСОБА_2 залишився один. Наміру викрадати телефон у ОСОБА_5 він не мав, він дійсно забрав з її сумочки мобільний телефон Нокіа 6230-і з метою, щоб вона його не заклала, бо коли вони знаходились в м. Дрогобичі біля магазину Ромашка по вул. Війтівська Гора вони перебували в нетверезому стані і хотіли ще випити, ОСОБА_5 сказала, що в неї є знайомий, якому можна закласти цей телефон, щоб отримати за нього гроші і купити ще спиртного. Коли вона відійшла від автомобіля то він забрав її мобільний телефон та заховав його в шкарпетку правої або лівої ноги. Він не хотів, щоб ОСОБА_5 закладала цей телефон, а тому не віддавав їй. Раніше в попередніх показах він вказував, що мав намір викрасти цей телефон, але це були неправдиві покази. При очній ставці з ОСОБА_5 фактично він визнавав її покази повністю, а повинен був сказати, що визнає частково, оскільки між їхніми показами були суперечності.

Через деякий час Маряна підійшла до автомобіля, відчинила дверцята та почала шукати свій мобільний телефон. Але в сумці даного телефону вона не знайшла і почала говорити йому, щоб він віддав їй телефон. Він їй казав, що ніякого телефону він не брав і не бачив того хто б це міг зробити. Але вона не заспокоювалась і почала кидатись на нього, царапати його та говорила йому, щоб він віддав її телефон. ОСОБА_6 він вийшов з автомобіля та пішов у сторону центра м. Дрогобича. Маряна почала його доганяти та не переставала просити його, щоб він віддав їй телефон, царапаючи його за руки. ОСОБА_6 він наніс їй один удар своєю рукою по обличчі та продовжував іти від неї, але в той час підїхали працівники міліції і їх двох було доставлено в ОСОБА_11 В приміщенні ОСОБА_11 в нього було вилучено з шкарпетки правої ноги вищевказаний мобільний телефон, після чого в нього було відібрано пояснення.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 свою вину визнає частково, його вина у вчинених злочинах підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, а саме по епізоду нападу на ОСОБА_4:

- показами потерпілого ОСОБА_4, який в судовому засіданні пояснив, що 15.07.2010 року близько 21 години він вийшов зі свого помешкання та пішов у магазин Ромашка, для того щоб купити пиво. Даний магазин знаходиться неподалік його помешкання в центрі м. Дрогобича. Він купив пиво та повертався назад додому. Проходячи по вул. Гончарській біля кабінету нотаріуса, який знаходиться в будинку № 28, він побачив свого сусіда ОСОБА_2, який перебував у стані алкогольного спяніння. Останній сидів на сходах з двома невідомими йому дівчатами. Коли він проходив біля них ОСОБА_2 почав чіплятися до нього і грубо виражався в його сторону, внаслідок чого в них виник конфлікт. Під час конфлікту він неодноразово просив ОСОБА_2 заспокоїтись, але він не реагував. ОСОБА_12 відійшов у сторону та зі свого мобільного телефону комусь передзвонив. Розмови ОСОБА_4 не чув. Закінчивши розмову вони знов почали конфліктувати і через декілька хвилин він побачив як його зі всіх сторін обкружили пятеро чоловік. Було вже темно, тому він їх запамятати не зміг. ОСОБА_6 до нього підійшов ОСОБА_2 і з невідомих йому причин наніс удар кулаком по обличчю. Він відразу почав захищатись і вдарив його також в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_2 впав на землю та почав просити своїх друзів, які раніше його обступили, про те щоб вони йому помогли його бити, оскільки він сам справитись з ним не може. Відразу після цього дані чоловіки почали його бити руками і ногами по різним ділянкам тіла. Ця бійка тривала близько 2 хвилини, після чого ОСОБА_2 друг на імя Славік почав обшукувати його кишені штанів. Він їм почав говорити, щоб не забирали в нього нічого і відпустили його та в цей момент до нього підійшов чоловік з їхнього колективу, віком близько 20-25 років, та наніс йому удар ногою в обличчя, внаслідок чого він втратив свідомість. Прийшовши до тями він побачив як вони всі почали втікати. Він піднявся і оглянувши свої кишені виявив відсутність свого мобільного телефону марки Самсунг Е 1080 чорного кольору, із вставленою сім-карткою Київстар та гроші в сумі 150 гривень. В поясненні він вказував про викрадення його шкіряних тапочків, оскільки при ньому їх не було, але згодом він їх знайшов неподалік того місця де його били. Думає вони просто відлетіли в сторону в той час коли його били і ніхто їх не викрадав. Відразу після того як він отямився до нього підбігла його жінка, оскільки вона почула крики від сусідів та одразу викликали міліцію. Після того він поїхав в ОСОБА_11 для того щоб написати по даному факту заяву, але згодом йому стало погано і він викликав карету швидку допомоги, після чого його було доставлено в ОСОБА_13 В цей вечір його дружина звернулась до ОСОБА_2 мами і питалася в неї місцезнаходження його сина. ОСОБА_10 відповідала, що де він є вона не знає але повернула їм телефон, який в нього раніше викрали. Звідки він у неї взявся вона тоді не казала.

На другий день він з дружиною пішов ще раз до ОСОБА_2 мами, щоб спитатись де може бути ОСОБА_2, але вона нічого нам не сказала. Але пізніше ОСОБА_14 йому розказав, що у вечірній час 15.07.2010 року під час вказаної бійки він перебував в помешканні своєї мами, але самої бійки не бачив. Після того через деякий час ОСОБА_2 забіг на декілька хвилин додому та залишив мамі мобільний телефон і при цьому сказав, щоб вона його сховала. ОСОБА_7 його повідомив, що в той вечір одяг ОСОБА_2 був у крові. Він помився, залишив мобільний телефон та відразу пішов з дому. Звідки він взяв мобільний телефон ОСОБА_7 і мамі він не говорив.

На даний час він має матеріальні притензії до ОСОБА_2 за завдану йому майнову шкоду. Щодо міри покарання покладається на думку суду.

- показами свідка ОСОБА_15, яка в судовому засіданні пояснила, що 15.07.2010 року вона разом із своїм чоловіком перебувала вдома. Близько 21 години він вирішив піти прогулятись і купити собі в магазині пива. Через деякий час після того як її чоловік пішов з дому, близько 21 години 30 хвилин, коли вона перебувала в своєму помешканні вона почула крики від сусідів про те, щоб вона вийшла на подвіря. Вийшовши на подвіря вона підійшла до будинку № 28 і побачила, що на землі біля кабінету нотаріуса лежав її чоловік. Він був дуже побитий і був у дуже поганому стані. Коли вона спиталася в нього, що сталось він їй відповів, що його побили шестеро чоловік, один з яких був ОСОБА_2, а також забрали в нього 150 гривень та мобільний телефон Самсунг Е 1080. Вказаних чоловіків, які його побили на той час коли вона прийшла, на подвірї вже не було. По даному факту вони повідомили міліцію. Після того вони вдвох поїхали в ОСОБА_11 для того, щоб написати по даному факту заяву, але згодом її чоловіку стало погано, після чого його було доставлено в ОСОБА_13 В цей вечір вона звернулась до ОСОБА_2 мами. Остання зачинилась в себе вдома і не відчиняла нікому дверей. ОСОБА_10 її питалася про місцезнаходження її сина але вона відповідала, що де він є вона не знає і хто міг взяти телефон її чоловіка їй не відомо. ОСОБА_6 вона подумала, що ОСОБА_2 може бути вдома і через те його мати їй не відчиняла двері. Стоявши на вулиці через вікно вона декілька годин просила ОСОБА_14 повернути їй мобільний телефон але вона відмовлялась і казала, що даний телефон вона віддасть тільки після того як підуть працівники міліції і коли вони самі залишуться без них. Так, дійсно в той час вже працівники міліції стояли на подвірї разом із нею, але через декілька годин вони сховались за будинком і близько 02 або 03 години 16.07.2010 року коли вона стояла під вікном помешкання ОСОБА_2, його мати повернула їй мобільний телефон замотаний в кульку і спустила його з другого поверху на шнурку. Звідки він у неї взявся ОСОБА_14 тоді не казала.

На другий день вона з чоловіком пішла ще раз до ОСОБА_2 мами, щоб спитатись де може бути ОСОБА_2, але вона нічого нам не сказала. Пізніше ОСОБА_14 нам розказав, що у вечірній час 15.07.2010 року під час вказаної бійки він перебував в помешканні своєї мами, але самої бійки не бачив. Після того через деякий час ОСОБА_2 забіг на декілька хвилин додому та залишив мамі мобільний телефон і при цьому сказав, щоб вона його сховала. ОСОБА_7 мати ОСОБА_16 їх повідомила, що в той вечір одяг ОСОБА_2 був у крові. Він помився, залишив мобільний телефон та відразу пішов з дому. Звідки він взяв мобільний телефон ОСОБА_7 і мамі він не говорив.

- показами свідка ОСОБА_14, яка в судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із своїми синами ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_17 недавно помер.

15.07.2010 року у вечірній час точної години сказати не може вона перебувала в себе вдома разом з ОСОБА_14, який на той час був у нетверезому стані. Коли вона виглядувала з вікна то побачила як на сходах, які ведуть до кабінету нотаріуса, сидять дві невідомих їй дівчини з її другим сином ОСОБА_2, який також перебував у нетверезому стані. ОСОБА_10 розмовляли між собою, але саму розмову вона не чула, оскільки її помешкання знаходиться на другому поверсі. Після того вона побачила як зі сторони церкви св. Трійці йшов їхній сусід ОСОБА_4 з пляшкою пива. Проходячи повз ОСОБА_2 в них почалася розмова, але про що вони говорили вона також не чула, бачила, що вони стояли поруч один одного. ОСОБА_6 одна з дівчат попрощалась і кудись пішла. Через декілька хвилин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 почався конфлікт при якому вони один на одного кричали. В той час інша дівчина також пішла. ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_4 кулаком по обличчю, але від цього удару ОСОБА_4 не впав і в зутріч ОСОБА_6 вдарив його також по обличчі, внаслідок цього ОСОБА_6 впав на землю і сказав ОСОБА_4, що битися з ним не буде, оскільки він пяний. На його вимогу ОСОБА_4 стояв біля ОСОБА_6 і не бив його. В той час вже не памятає з якої сторони до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підійшли невідомі їй чоловіки які стали в ряд біля ОСОБА_4 і відразу почали його бити в різні ділянки тіла, від чого ОСОБА_4 впав, лежав на землі та кликав на допомогу. Під час цієї бійки вона почала кричати, щоб вони перестали битись і пізніше вона побачила як хтось з вказаної компанії почав витягувати з кишень мобільний телефон. Згодом він витягнув телефон і взяв собі. Відразу після того всі чоловіки втекли в невідомому їй напрямку. ОСОБА_10 почала кричати даним чоловікам, щоб вони віддали їй мобільний телефон, оскільки вважала що викрадати майно не є правильним і такого робити не можна. ОСОБА_7 вона переживала за свого сина, оскільки думала, що за цю крадіжку буде відповідати її син ОСОБА_16, ОСОБА_10 собі подумала, що з цієї компанії ОСОБА_4 з своєю дружиною знають тільки її сина ОСОБА_16 та по даному факту згодом напишуть на нього заяву. Тому вона й просила, щоб їй повернули вказаний мобільний телефон, оскільки хотіла віддати його назад ОСОБА_4. Через декілька хвилин коли вже всі розбіглись до неї додому прийшов невідомий їй хлопець та віддав їй мобільний телефон. Після того він втік. В ту ніч ОСОБА_6 додому не появлявся і вона будучи разом із своїм сином ОСОБА_18 зачинилася вдома. Через деякий час приїхали працівники міліції, але вона їм двері не відчинила, оскільки думала, що по даному факту в міліцію заберуть ОСОБА_7, який на її думку до даної крадіжки ніякого відношення не має. ОСОБА_6 через вікно коли вже працівників міліції не було вона даний мобільний телефон замотала в кульок та на шнурку спустила його ОСОБА_15. Більше нічого по даному факту добавити не може.

- показами свідка ОСОБА_19, який в судовому засіданні пояснив, що 15 липня 2010 року він перебував помічником відповідального по ОСОБА_11 ГУМВСУ у Львівській області. ОСОБА_6 ж дня у вечірній час в ОСОБА_11 поступила письмова заява від гр. ОСОБА_15 про те, що біля будинку № 28 на ОСОБА_3 в м. Дрогобичі невідомі особи побили її чоловіка ОСОБА_4 при цьому викрали в нього мобільний телефон та гроші. Відразу після цього повідомлення на місце події було відправлено слідчо-оперативну групу до складу якої входили: дільничний інспектор міліції ОСОБА_20 та слідчий лейтенант міліції ОСОБА_21 О/у СКР ОСОБА_22 також перебував у складі слідчо-оперативної групи, але на місце події він не виїжджав, оскільки відбирав пояснення у заявниці ОСОБА_15 та її чоловіка ОСОБА_4 Останній через деякий час підійшов у чергову частину ОСОБА_11 та вказав, що його побив ОСОБА_2 зі своїми друзями, яких він не знає, при цьому викрав у нього гроші та мобільний телефон. У черговій частині ОСОБА_4 стало погано і його було доставлено на приймальний покій ОСОБА_13 По приїзду слідчо-оперативної групи на місце події ОСОБА_2 не було. При цьому було встановлено місце проживання останнього: м. Дрогобич, ОСОБА_3, 28, кв.9. Прийшовши за вказаною адресою вхідні двері даного помешкання були зачинені. Постукавши, двері ніхто не відчиняв, але в помешканні знаходилась жінка старшого віку, як вже потім було встановлено це була ОСОБА_14. Працівники міліції представились і попросили відчинити двері, але на їхню вимогу відчинити двері вона відповідала, що дверей не відкриє. Довгий час вона стояла в коридорі своєї квартири та ми просили її відчинити двері, розказавши їй про пограбування ОСОБА_4 її сином ОСОБА_2. Почувши це ОСОБА_14 сказала, що відчиняти дверей не буде і повідомила нас про те, що ОСОБА_2 дома не має. ОСОБА_10 ще деякий час перебували біля дверей, а потім пішли на подвіря даного будинку, з метою встановлення свідків та очевидців даного злочину. Перебуваючи на вулиці під вікном помешкання ОСОБА_14 було видно як у квартирі крім останньої ходив ще якийсь чоловік. Чи це був саме ОСОБА_2 стверджувати не може, оскільки він близько до вікна не підходив. Після описання місця події члени слідчо-оперативної групи направились назад в ОСОБА_11, а ОСОБА_23 разом із працівниками патрульної служби до 08 годин ранку здійснював нагляд за вищевказаним помешканням і дивився, щоб ніхто не вийшов. ОСОБА_6 ж дня близько 08 години ОСОБА_14 все ж таки відчинила вхідні двері свого помешкання, але у ньому ОСОБА_6 виявлено не було. Хоче вказати, що останній міг втекти з свого помешкання перелізши через балкон із задньої сторони будинку. Але вони цього бачити не могли, оскільки стояли весь час біля підїзду з передньої частини вказаного будинку. Хоче додати, що ОСОБА_15 довгий час у присутності працівників міліції стояла на вулиці під вікном та просила ОСОБА_14 віддати мобільний телефон, який викрав її син ОСОБА_16 у ОСОБА_4, але ОСОБА_14 відмовлялась на її пропозицію та казала, що віддасть їй телефон тільки тоді, коли підуть працівники міліції. Згодом працівники міліції сховались за будинком та ОСОБА_14 впевнившись у тому, що їх не має спустила на шнурку мобільний телефон марки Самсунг Е 1080. ОСОБА_15 оглянула цей телефон і вказала, що саме даний телефон належить її чоловікові ОСОБА_4

- показами свідка ОСОБА_23, який в судовому засіданні пояснив, що15 липня 2010 року він перебував у складі слідчо-оперативної групи ОСОБА_11 ГУМВСУ у Львівській області. ОСОБА_6 ж дня в ОСОБА_11 поступила письмова заява від гр. ОСОБА_15 про те, що біля будинку № 28 на ОСОБА_3 в м. Дрогобичі невідомі особи побили її чоловіка ОСОБА_4 при цьому викрали в нього мобільний телефон та гроші. Відразу після цього повідомлення на місце події було відправлено слідчо-оперативну групу до складу якої входили: ОСОБА_23 та слідчий лейтенант міліції ОСОБА_21 О/у СКР ОСОБА_22 також перебував у складі слідчо-оперативної групи, але на місце події він не виїжджав, оскільки відбирав пояснення у заявниці ОСОБА_15 та її чоловіка ОСОБА_4 Останній через деякий час підійшов у чергову частину ОСОБА_11 та вказав, що його побив ОСОБА_2 зі своїми друзями, яких він не знає, при цьому викрав у нього гроші та мобільний телефон. У черговій частині ОСОБА_4 стало погано і його було доставлено на приймальний покій ОСОБА_13 По приїзду слідчо-оперативної групи на місці події ОСОБА_2 не було. При цьому було встановлено місце проживання останнього: м. Дрогобич, ОСОБА_3, 28, кв.9. Прийшовши за вказаною адресою вхідні двері даного помешкання були зачинені. Постукавши, двері ніхто не відчиняв, але в помешканні знаходилась жінка старшого віку, як вже потім було встановлено це була ОСОБА_14. Працівники міліції представились і попросили відчинити двері, але на їхню вимогу відчинити двері вона відповідала, що дверей не відкриє. Довгий час вона стояла в коридорі своєї квартири та вони просили її відчинити двері, розказавши їй про пограбування ОСОБА_4 її сином ОСОБА_2. Почувши це ОСОБА_14 сказала, що відчиняти дверей не буде і повідомила нас про те, що ОСОБА_2 дома не має. ОСОБА_10 ще деякий час перебували біля дверей, а потім пішли на подвіря даного будинку, з метою встановлення свідків та очевидців даного злочину. Перебуваючи на вулиці під вікном помешкання ОСОБА_14 було видно як у квартирі крім останньої ходив ще якийсь чоловік. Чи це був саме ОСОБА_2 стверджувати не може, оскільки він близько до вікна не підходив. Після описання місця події члени слідчо-оперативної групи направились назад в ОСОБА_11, а працівники патрульної служби разом із відповідальним по ОСОБА_11 ОСОБА_19 до 08 годин ранку здійснювали нагляд за вищевказаним помешканням і дивились, щоб ніхто не вийшов. Що відбувалось на місці події дальше йому не відомо.

- показами свідка ОСОБА_17, який на до судовому слідстві пояснив, що на той час він проживав разом із своєю мамою ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_8 та рідним братом ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7.

15.07.2010 року у ранковий час він перебував у своєму помешканні. Вдома був тільки він та його мати. ОСОБА_16 на той час вдома не було. Куди він тоді пішов йому не відомо, оскільки він ніколи не цікавиться про його місце перебування. Протягом дня він ходив по вулиці, зустрічався зі своїми знайомими та розпивав спиртні напої. Додому прийшов близько 16 години і на той час ОСОБА_2 вдома ще не було. Вдома була тільки мама. Перед тим як йти додому він зайшов у магазин Юлія та купив пляшку горілки обємом 0,5 л. Прийшовши додому він чекав ОСОБА_2, щоб випити з ним спиртне, але він його не дочекався та випивши горілки ліг спати, оскільки був дуже пяний. Скільки часу він спав йому не відомо, оскільки взагалі нічого не памятає. Прокинувся він від крику своєї мами, яка стояла біля вікна. З її розмови він зрозумів, що на дворі є працівники міліції, але по якому факту вони прийшли йому було не відомо. Він встав і намагався довідатись, що сталось але його мама сказала йому, щоб він лягав спати, що він і зробив. В той вечір він так і не бачив ОСОБА_2, вдома його не було. Хоче вказати, що всіх подій того вечора він не памятає, оскільки він був у нетверезому стані. Про що говорила його мати з працівниками міліції він не слухав.

На другий день близько 07 години він прокинувся та згодом перебуваючи в міліції він дізнався, що вечором 15.07.2010 року біля їхнього будинку була бійка. Він пояснив працівникам міліції, що в той час він спав вдома і перебував у стані алкогольного спяніння. Хто б міг викрасти мобільний телефон у ОСОБА_4 він не знає. Пізніше в ОСОБА_11 прийшов ОСОБА_4 та повідомив працівників міліції про те, що ОСОБА_17 дійсно не брав участі у даній бійці і його там не було. Про це в ОСОБА_17 було відібрано пояснення. Хоче вказати, що до ОСОБА_2 в гості час від часу приходили його друзі на імя Олег, Ігор і Славік. Прізвищ він їхніх не знає, де вони проживають йому не відомо. Чи могли вони брати участь у вказаній бійці йому не відомо.

а.с._32_

Заявою ОСОБА_15 в якій вона просить прийняти міри по встановленні осіб, які 15.07.2010 року побили її чоловіка ОСОБА_4 та викрали в останнього мобільний телефон, гроші в сумі 150 гривень.

а.с. _4_

Заявою ОСОБА_4 в якій він просить прийняти міри до ОСОБА_2 та його друзів, які 15.07.2010 року побили його викравши при цьому мобільний телефон та гроші в сумі 150 гривень.

а.с. _6_

Протоколом огляду місця події від 16 липня 2010 року з якого відомо, що обєктом огляду являється двір біля будинку № 28 на ОСОБА_3 в м. Дрогобичі, звідки нічого не вилучалось.

а.с. _7-8_

Висновком судово-медичного експерта № 937 від 15 вересня 2010 року, з якого відомо, що у гр. ОСОБА_4 мались тілесні ушкодження у вигляді садин в скроневій ділянці голови справа, на передніх поверхнях обох колін, синця в ділянці очниці зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень

а.с. _48_

Протоколом виїмки від 22 липня 2010 року, згідно з яким у гр. ОСОБА_4 був вилучений мобільний телефон марки Самсунг Е 1080 чорного кольору.

а.с. _20_

Протоколом огляду предметів від 22 липня 2010 року, згідно з яким був оглянутий мобільний телефон марки Самсунг Е 1080 чорного кольору.

а.с._21_

Протоколом виїмки від 22 липня 2010 року, згідно з яким у гр. ОСОБА_4 була вилучена картонна коробка та інструкція до мобільного телефону марки Самсунг Е 1080 чорного кольору.

а.с._25_

Протоколом огляду предметів від 22 липня 2010 року, згідно з яким була оглянута картонна коробка та інструкція до мобільного телефону марки Самсунг Е 1080 чорного кольору.

а.с._26_

Довідкою, виданою про те, що вартість сім-картки Київстар станом на 15 липня 2007 року становить 25 гривень.

а.с. _15_

Довідкою, виданою про те, що вартість мобільного телефону марки Самсунг Е-1080 станом на 15 липня 2007 року становить 200 гривень.

а.с._16_

Протоколом очної ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, згідно якої покази один одного не підтвердили. а.с._59_

По епізоду нападу на ОСОБА_5:

- показами потерпілої ОСОБА_5, яка в судовому засіданні пояснила, що 09.09.2010 року у вечірній час вона на автобусі поверталася додому з м. Львова. ОСОБА_6 здзвонилася з ОСОБА_2 та близько 20 години приїхала на залізничний вокзал м. Дрогобича, де на вулиці її зустрів ОСОБА_2, який являється другом її співмешканця. ОСОБА_2 вона знає протягом 6 місяців, він проживає в м. Дрогобичі в центрі міста, точної адреси сказати не може. Останній заплатив водію за її проїзд, оскільки грошей вона не мала. ОСОБА_6 пішов в магазин, купив пляшку горілки та закуску. ОСОБА_10 сіли в автомобіль таксі, яке стояло поруч залізничного вокзалу і вона попросила ОСОБА_6, щоб вони поїхали до магазину Ромашка по вул. Війтівська Гора в м. Дрогобичі. Там вона мала зустрітись зі своїм знайомим на імя Олександр, щоб поговорити. По дорозі коли вони їхали до вказаного магазину вона з ОСОБА_2 випила по 50 грам горілки, яку раніше він купив. Приїхавши до магазину Ромашка вона вийшла з автомобіля та пішла зустрітись зі своїм знайомим. Свою сумку в якій знаходився її мобільний телефон Нокіа 6230-і вона залишила на задньому сидінні автомобіля таксі. Перед тим вона з даного телефону вийняла сім-картку Лайф та попросила водія таксі дати його мобільний телефон, оскільки акумуляторна батарея її мобільного телефону розрядилась, на що він погодився. ОСОБА_6 вона взяла у нього телефон та вставивши свою сім-картку відійшла в сторону, щоб поговорити з Олександром. ОСОБА_16 з таксистом залишились сидіти в автомобілі. ОСОБА_16 сидів на передньому сидінні біля водія. Коли вона вела розмову з Олександром то до неї підійшов ОСОБА_6. ОСОБА_10 його запиталась чого він прийшов але відповіді не отримала. ОСОБА_6 вона ще декілька хвилин поговорила з Олександром, попрощалась та разом з ОСОБА_2 пішла до автомобіля таксі на якому вони раніше приїхали. Сідаючи в автомобіль вона вийняла сім-картку з мобільного телефону таксиста та віддала йому телефон. Відразу почала шукати в своїй сумці свій телефон, щоб назад поставити в нього сім-картку, але його вона в сумці не знайшла. ОСОБА_10 передивилась всі кишені сумки, але мобільного телефону там не знайшла. ОСОБА_6 подумала, що крім ОСОБА_2 даний мобільний телефон ніхто викрасти не міг, оскільки він був поруч. ОСОБА_5 його почала просити, щоб він віддав їй назад телефон, на що він відмовлявся і казав, що до даної крадіжки ніякого відношення він не має. Після того ОСОБА_2 вийшов із автомобіля таксі та пішов у сторону Дрогобицького міськрайонного суду, але вона наздогнала його та ще раз просила, щоб він віддав назад її мобільний телефон. ОСОБА_2 на її прохання відмовився і наніс їй декілька ударів в область голови і почав втікати. ОСОБА_10 зрозуміла, що його не дожене і повернулась в автомобіль таксі. Сівши в автомобіль вони вдвох проїхали близько 100 метрів та на дорозі побачили ОСОБА_2. Догнавши його вона вийшла з автомобіля і тримаючи ОСОБА_2 за кофту просила віддати її телефон і показати його носки, оскільки водій таксі розповів їй, що ОСОБА_2 сховав його саме туди. ОСОБА_10 почала кликати на допомогу сторонніх осіб і в той час приїхали працівники міліції, які доставили її та ОСОБА_2 в ОСОБА_11 В ОСОБА_11 в одному із службових кабінетів у її присутності в ОСОБА_2 був вилучений її мобільний телефон, про що був складений протокол. Завдану їй майнову шкоду оцінює в сумі 400 гривень. Сім-картка в її мобільному телефоні була відсутня. Хоче вказати, що викрадений у неї мобільний телефон був у користуванні приблизно 1 рік. Його їй подарували.

На даний час вона не має матеріальних притензії до ОСОБА_2. Щодо міри покарання покладається на думку суду.

- показами свідка ОСОБА_24, який в судовому засіданні пояснив, що 09.09.2010 року близько 21 години 30 хвилин під час несення служби він разом із ІДПС старшим сержантом ОСОБА_25 рухались на автомобілі Тойота Камрі д.н. 01-72. Виїжджаючи з вул. Сахарова на вул. Війтівська Гора вони побачили як невідомий їм громадянин махає рукою, для того щоб вони зупинились. Коли вони зупинились цей чоловік підбіг до них та повідомив, що не доходячи до Дрогобицького міськрайонного суду якийсь чоловік бє жінку. Відразу після цього вони поїхали у вказаному напрямку і в декількох метрах від Дрогобицького міськрайонного суду на тротуарі вони побачили чоловіка з жінкою. Дана жінка руками вчепилася за одяг даного чоловіка і не пускала його, оскільки останній намагався втекти від неї. Коли вони підбігали до них дана жінка кричала до нього, щоб він віддав її мобільний телефон, але даний чоловік не погоджувався і говорив, що ніякого телефону він не має і ні в кого не забирав. Не зважаючи на те, жінка стверджувала, що саме цей чоловік викрав з її сумки її мобільний телефон коли останній перебував в автомобілі таксі. На той час автомобіля таксі поблизу них не було. Коли вони на місці провели поверхневий огляд даного громадянина, то в шкарпетці правої або лівої ноги, точно сказати не може, вони виявили мобільний телефон, на який жінка сказала що це саме її. Після цього даним громадянам для вияснення обставин було запропоновано проїхати в чергову частину ОСОБА_11 В ОСОБА_11 було встановлено даних осіб. Даний чоловік являвся ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, а жінка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10. По даному факту працівниками ОСОБА_11 проводилась перевірка при якій вони присутні не були.

Заявою ОСОБА_5 в якій вона просить прийняти міри до невідомої їй особи, яка близько 20 години 30 хвилин таємно викрала її мобільний телефон марки Нокіа 6230-і.

а.с. _79_

Протоколом огляду місця події від 09.09.2010 року, згідно якого у ОСОБА_2 було вилучено мобільний телефон марки Нокіа 6230-і;

а.с._83_

Довідкою, виданою про те, що станом на 9 вересня 2010 року вартість мобільного телефону марки Нокіа 6230-і становить 350 гривень. а.с._85_

Протоколом огляду речового доказу від 28 вересня 2010 року, згідно з яким було проведено огляд мобільного телефону марки Нокіа 6230-і. а.с._89_

Протоколом очної ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, згідно з яким вони підтвердили покази один одного. а.с._94_

Дослідивши зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість підсудного ОСОБА_2 у вчиненні вказаних злочинів доведеною повністю і вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він відкрито викрав чуже майно, (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчиненого повторно.

При призначенні покарання підсудному по даній справі суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З урахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, то таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого, а такого переконання в суду немає.

При призначенні покарання підсудному, суд враховує обставини злочину, його наслідки, характер та ступінь участі підсудного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, ступінь їхньої тяжкості, дані про особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання являється рецедив злочинів. Як помякшуючі покарання обставини, суд враховує те, що він посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться, під час досудового слідства в нього помер рідний брат, а під час судового слідства померла його мати.

При цьому враховуються вимоги п.п. 2-5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання (із наступними змінами).

Суд вважає, що підсудному ОСОБА_2 слід призначити покарання в межах встановлених в санкції ст.ст. 187 ч.2, 186 ч.2 КК України, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення та пропередження нових злочинів.

Судових витрат по справі немає.

З речовими доказами слід поступити відповідно до ст.81 КПК України.

Керуючись ст. ст. 81, 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 187 ч. 2 КК України 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;

за ст. 186 ч.2 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_2 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 залишити попередню тримання під вартою, а відбуття покарання рахувати з часу затримання, тобто з 17.09.2010 року.

Речові докази:

Мобільний телефон марки Самсунг Е 1080, картонна коробка та інструкція до даного мобільного телефону, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 - залишити потерпілому ОСОБА_4 ( а.с. 22-23; а.с.27-28).

Мобільний телефон марки Нокіа 6230-і, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити потерпілій ОСОБА_5 (а.с. 91-92).

На вирок протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті

Суддя Крамар О.В.