справа № 620/797/15-к
провадження № 1-кп/620/79/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2015 року Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_2 ,

потерпілого - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Зачепилівка, кримінальну справу №620/797/15-к відповідно до матеріалів кримінального провадження №0000161 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Веселе м. Судак Автономної республіки Крим, українця, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, не працюючого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,-

У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 12 серпня 2015 року близько 01 годині перебуваючи в громадському місці на території біля приміщення швидкої допомоги, яке знаходиться за адресою: Харківська обл., сел. Зачепилівка, вул. 14-ї Гвардійської стрілецької дивізії, б.6, з ознаками алкогольного сп`яніння, діючи з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, у присутності фельдшера швидкої допомоги ОСОБА_3 безпричинно почав висловлюватися на адресу фельдшера швидкої допомоги ОСОБА_4 грубою нецензурною лайкою та висловлювати на його адресу погрози фізичною розправою. На отримані від ОСОБА_4 зауваження та пропозицію припинити хуліганські дії, відреагував тим, що продовжив свої хуліганські дії, діючи з особливою зухвалістю, демонструючи свою уявну вседозволеність та п`яну вдачу, завдав ОСОБА_4 один удар в ліве вухо кулаком правої руки. Потім зробив спробу завдати ще одного удару правою рукою потерпілому ОСОБА_4 в область спини. Проте ОСОБА_3 , що знаходився поруч, з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_7 , перехопив його руку. Однак, ОСОБА_7 , діючи з умислом, направленим на протиправний опір ОСОБА_3 , який припиняв його незаконні дії, висловлюючись на адресу присутніх грубою нецензурною лайкою, вивільнив свою руку та завдав один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_3 . Отримавши зауваження та вимогу припинити свої хуліганські дії від ОСОБА_8 , який вийшов з хірургічного відділення Зачепилівської ЦРЛ, ОСОБА_7 відреагував тим, що висловлюючись на його адресу грубою нецензурною лайкою, діючи з особливою зухвалістю, демонструючи свою уявну вседозволеність та п`яну вдачу, став погрожувати ОСОБА_8 фізичною розправою. У зв`язку з чим ОСОБА_8 негайно викликав наряд міліції. Хуліганські дії ОСОБА_7 тривали протягом приблизно 1 години, внаслідок яких було порушено спокій громадян та режим роботи швидкої допомоги. Після чого до місця події прибули працівники Зачепилівського РВ ГУМВС України в Харківській області, які згодом припинили хуліганські дії ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_7 на мікроавтобусі «Фольксваген» синього кольору покинув місце події.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_3 отримав тілесне ушкодження у вигляді забійної рани слизової оболонки верхньої губи, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №221-КР/15 від 13.08.2015р. за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження у вигляді садна на крововиливній основі на лівій вушній раковині, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №222-КР/15 від 13.08.2015р. за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та просив його виправдати. Забажав дати покази щодо обставин справи.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, а його вина є повністю доведеною, виходячи із наступного.

Суд дослідив матеріали кримінального провадження, що є доказами обставин, на які посилаються учасники процесу:

-копію протоколу прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від 12.08.2015р. (а.к.п.10);

-копію пояснень потерпілого ОСОБА_4 від 12.08.2015р. (а.к.п. 11)

-висновок експерта № 221-КР/15 від 13.08.2015р. відносно ОСОБА_3 (а.к.п.24);

-висновок експерта № 222-КР/15 від 13.08.2015р. відносно ОСОБА_4 (а.к.п.30);

-протокол проведення слідчого експерименту від 05.09.2015р. за участю потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.к.п.49-53);

-висновок експерта № 265-КР/15 від 08.09.2015р. відносно ОСОБА_3 (а.к.п.60);

-висновок експерта № 264-КР/15 від 08.09.2015р. відносно ОСОБА_4 (а.к.п.62);

-витяг з ЄРДР №0000161 (а.к.п. 69,70);

Судом також досліджено документи, що характеризують особу обвинуваченого:
-витяг з бази даних ARMOR (а.к.п. 54), який досліджено за згодою всіх учасників процесу;

-вимога до УІАЗ ГУ МВС України в Харківській області на ОСОБА_7 станом на 18.08.2015р. (а.к.п.71), згідно до якого дані про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності відсутні;

-інформаційний лист на ОСОБА_7 від ДІМ з міста реєстрації його місяця проживання, згідно якого компрометуючих ОСОБА_7 матеріалів немає (а.к.п. 74);

-медична довідка Зачепилівської ЦРЛ від 19.08.2015р. про те, що ОСОБА_7 на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває (а.к.п. 76);

-медична довідка КЗОЗ «Харківській міський психоневрологічний диспансер №3» від 20.08.2015р. про те, що ОСОБА_7 протягом останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався (а.к.п. 79);

-медична довідка КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 20.08.2015р. про те, що ОСОБА_7 на наркологічному обліку не перебуває (а.к.п. 81);

-копія ф.1 на ОСОБА_7 (а.к.п. 86);

-копії сторінок паспорту та РНОКПП ОСОБА_7 (а.к.п. 87,88);

При дослідженні доказів в судовому засіданні на підставі ч.2 ст. 89 КПК України було визнано очевидно недопустимим доказом протокол огляду місця події від 12.08.2015р., (а.к.п.6-9), який в якості понятих підписали особи, що не були присутніми при його складанні слідчим ОСОБА_11 , на що прямо вказали потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які чітко перелічили осіб, що знаходились на місці події.

Суд не задовольняє клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання неналежними доказами висновків експертизи №221-КР/15 від 13.08.2015р. відносно ОСОБА_3 (а.к.п.24), №222-КР/15 від 13.08.2015р. відносно ОСОБА_4 (а.к.п.30), №265-КР/15 від 08.09.2015р. відносно ОСОБА_3 (а.к.п.60) та №264-КР/15 від 08.09.2015р. відносно ОСОБА_4 (а.к.п.62), в яких в розділі «Обстоятельства дела» зазначено що «Свидетельствуемый заявил, что 29.05.15г. около 00.05 в пгт. Зачепиловка, когда находился на рабочем месте на подстанции СМП, малознакомый мужчина по имени ОСОБА_12 нанес удар кулаком в область…». Так як суд, поставивши з цього приводу додаткові питання потерпілим, встановив, що зазначення дати «29.05.15г.» є явною опискою, так як мова йдеться саме про події 12.08.2015р., що також явно вбачається з іншого тексту названого розділу висновків експерту, та є повторюваним копіюванням одного й того ж тексту. При цьому, ця описка не має впливу як на правильність сприйняття будь-ким тексту висновку експерту так і не ставить під сумнів правильність самої експертизи, отже, не є суттєвою.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що в ніч з 11 на 12 серпня 2015р. у його дружини заболіла голова, тому вона попросила його відвезти її до швидкої допомоги. Коли він переодягнувся, він побачив, що його дружини дома вже немає. Він поїхав до швидкої допомоги та запитав, чи не було там його дружини. Однак її там не було. В пошуках дружини він заїжджав на швидку допомогу 3-4 рази. Потім він приїхав додому і знайшов дружину там. Як з`ясувалось, вона виходила подихати повітрям у напрямку пляжу. Потім їй стало краще і вона повернулась додому. Коли він був на території швидкої допомоги, куди він заїхав своєю машиною, до нього дійсно підходили працівники міліції. Претензій до нього вони не мали. Він не був п`яний, але відмовився дихати, а запропонував взяти у нього на аналіз кров чи сечу. Проти йому в цьому відмовили. Потерпілих він в обличчя знає. Особистих конфліктів у нього з ними було, проте, раніше у нього виникав конфлікт зі службою швидкої допомоги. Міліцію він не викликав. Швидку також не викликав. Просто приїхав сам. 200 грн. він нікому не давав і купюра йому не належить.

Аналізуючи покази ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про їх часткову неправдивість та вважає їх способом захисту від обвинувачення, обраним ОСОБА_7 . Так, його показання в частині того, що він не вчиняв хуліганських дій спростовуються, а його вина у вчинені злочину, передбаченого ч. 1ст. 296 КК України, є доведеною дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Показами свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що в ніч події вона заступила на нічне чергування з 20-00 год. у зміні з фельдшерами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Близько години ночі під`їхала машина. Чоловік попросив надати допомогу його дружині, у якій болить голова. Він хотів, аби допомогу надав конкретний лікар, а не черговий. Його дружина була з ним. Свідок почула, як вона присіла на лавочку під відкритим вікном приміщення швидкої допомоги та почала висловлювати своє незадоволення. Вона чула її голос. Потім вона почула крики. Вона вийшла та побачила, що на крики вийшов ОСОБА_3 . Ще обвинувачений вийшов. Потім лікар. ОСОБА_7 висловлювався нецензурною лайкою на адресу медичних працівників та сказав, що зустрінеться з ними в суді. Його дружина кудись пішла і ОСОБА_7 її не знайшов. Він приїжджав та виїжджав декілька разів. Після того, як приїхали працівники міліції, він почав нецензурно висловлюватися на адресу працівників міліції. Черговий лікар виходив до ОСОБА_7 та пропонував надати допомогу його дружині, однак її вже не було. Некоректної поведінки відносно до ОСОБА_7 з боку потерпілих не було. На лайку обвинуваченого вони відповідали коректно. Самої бійки вона не бачила, але почула характерні звуки штовханини та ударів. Інших нічних чергувань із зворушеннями у неї не було. Міліцію викликали ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Вона бачила у ОСОБА_4 кров на лівому вусі, а у ОСОБА_3 була припухла губа. Жінку вона не бачила, але чула та ідентифікувала її як дружину обвинуваченого. ОСОБА_7 вона раніше не бачила. На території швидкої допомоги окрім ОСОБА_7 , жінки, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_13 нікого іншого не було. Вона упевнено вказала на обвинуваченого, як на особу, яка знаходилась на території швидкої допомоги та вчиняла хуліганські дії.

Показами свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що в ніч подій після 24-ї години, близько до 1-ї години його як чергового лікаря запросив ОСОБА_3 , який сказав що поступає жінка і просив зайти. Коли він підійшов на територію швидкої допомоги, він пояснив, що привезли жінку з головним болем. Обвинувачений, на якого прямо вказав свідок ОСОБА_8 , вів себе неадекватно. У зв`язку з чим свідок викликав міліцію. В міліції його повідомили, що група зараз на виклику, тому вони будуть пізніше. Хворої на той час вже не було. І в подальшому вона не з`явилась. Фельдешери казали, що вона забігла кудись за ріг. Потім ОСОБА_8 зайшов у будівлю швидкої допомоги. Потім ОСОБА_7 зайшов у будівлю швидкої допомоги запропонував все залагодити, у зв`язку з чим поклав на стіл 200 грн. однією купюрою та сказав: «Ось Вам на пиво». ОСОБА_8 зателефонував головному лікарю та залишався у приміщенні швидкої допомоги до прибуття міліції. Як ОСОБА_7 бив ОСОБА_14 та ОСОБА_15 він не бачив. При цьому було вельми темно, тому він не побачив значних ушкоджень у ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які сказали, що їх вдарив ОСОБА_7 . На світлі було видно, що ОСОБА_16 витирав тампоном з вуха кров чи сукровицю, як була у незначному об`ємі. Те, що дружина ОСОБА_7 зайшла за ріг, йому повідомили ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , обидва. Відповідно до інструкції за наявності хворої фельдшер правильно викликав чергового лікаря. З обвинуваченим у нього ніяких стосунків немає, вперше він його побачив під час інциденту. Вважає, що той був у стані алкогольного сп`яніння, що вбачалось з його поведінки. Вважав, що режим роботи швидкої допомоги під час подій було порушено. Медичні працівники були схвильовані. Проте, він у будь який момент був готовим надати медичну допомогу хворим. Ніяких доповідних записок він не писав. На території швидкої допомоги окрім нього були лише ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 . Більше нікого не було. Потім були двоє міліціонерів. ОСОБА_17 потім приїхали ще два міліціонера. Обвинуваченого на стан сп`яніння ніхто не пропонував освідувати, проте він вважає, що ознаки алкогольного сп`яніння у нього мали місце.

Свідок ОСОБА_10 показав, що в ніч з 11 на 12 серпня 2015р., близько 1-ї години ночі за командою чергового по райвідділу він разом з ДІМ ОСОБА_18 у складі СОГ прибули за викликом про напад на фельдшерів до швидкої допомоги. Обвинувачений, від якого йшов різкий запах алкоголю, відразу почав неадекватно поводитись, висловлюючи образи, погрози та нецензурно лаятись. Обіцяв звільнити його з роботи. У ОСОБА_15 він бачив кров. Свідок вголос запропонував обвинуваченому пройти освідування на стан сп`яніння, на що той сказав, що може лише в баночку написяти та знову почав нецензурно лаятися та висловлювати образи на адресу свідка, якого пообіцяв у першу чергу звільнити. У приміщенні швидкої допомоги працівники міліції побачили купюру у 200 грн., яку, як пояснили ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , поклав обвинувачений, аби вони не викликали міліцію. Після чого обвинувачений сів у машину та поїхав. ДАІ мав викликати черговий. Чи зробив він це, свідок не знає. На території швидкої допомоги він бачив лише ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Більше там нікого не було. Обвинуваченого він упізнав як особу, яка була присутня на місці події та зазначив, що раніше він його не бачив. Під час його перебування на території швидкої допомоги інші громадяни за наданням медичної допомоги не звертались.

Потерпілий ОСОБА_4 будучи допитаним в судовому засіданні під присягою зазначив, що вони з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 чергували в ніч з 11 на 12 серпня 2015р. ОСОБА_21 0-05 год. на територію швидкої допомоги на стоянку заїхав синій автобус «Фольксваген», хоча при в`їзді є знак «в`їзд заборонено». Він вийшов до нього та побачив, що біля пасажирської двері стоїть обвинувачений і з кимось говорить. За кермом він побачив жінку. Обвинувачений до неї звертався за іменем ОСОБА_22 . ОСОБА_20 сказав ОСОБА_23 , що його дружина випила 200 грамів горілки і їй стало зле, у неї болить голова. ОСОБА_16 викликав чергового лікаря Двурічанського. ОСОБА_20 був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, тому поводився неадекватно та почав нецензурно та образливо вислюватися відносно ОСОБА_4 . ОСОБА_20 сказав, що ОСОБА_24 як лікар йому не підходить та почав телефонувати ОСОБА_25 (хірургу ЦРЛ) та вимагати, щоб до нього прислали невропатолога. Після чого він несподівано ударив ОСОБА_15 кулаком у вухо, потім вдарив ногою у сідниці та намагався вдарити кулаком у спину. Однак, ОСОБА_14 , який на той час вже стояв поруч, перехопив руку ОСОБА_7 , який вивільнивши її наніс один удар кулаком Погорілому в обличчя. Потім прийшов черговий лікар і ОСОБА_16 зайшов у приміщення швидкої допомоги, аби зупинити кровотечу з рани на вусі. Потім через диспетчерську швидкої допомоги поступив виклик на «Алком». На виклик вони не поїхали, так як знали, що викликає саме ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_7 приїхав у четвертий раз. Тоді вже прибула міліція. Від освідування на стан сп`яніння ОСОБА_7 відмовився проте, дійсно, пропонував працівникам міліції здати на аналіз кров чи сечу. На нецензурну лайку ОСОБА_7 медичні працівники не відповідали та поводились з ОСОБА_7 чемно. У наданні медичної допомоги вони не відмовляли. Проте, дружина ОСОБА_7 кудись пішла. Куди, ніхто не бачив. Нормально працювати в той момент він не міг. На щастя, нічого не сталося. Вони з ОСОБА_14 є працівниками двох різних бригад. Тобто, обидві бригади працювати під час подій не могли. Погорілий працює із санітаркою, а він, ОСОБА_16 , працює один. Вважає, що дружина ОСОБА_20 не була у хворобливому стані, так як була в змозі керувати автомобілем. Про інцидент вони доповіли старшому лікарю в центр швидкої допомоги. Письмових повідомлень про це діловодством швидкої допомоги не передбачено. Від обслуговування виклику на «Алком» вони не відмовлялись, але повідомили, що поїдуть на цей виклик виключно у супроводі наряду міліції, так як обґрунтовано вважали, що цей виклик здійснив сам ОСОБА_7 . На території швидкої допомоги були присутніми він, ОСОБА_14 , черговий лікар, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . 200 грн. поклав на стіл саме ОСОБА_7 у їх присутності.

Потерпілий ОСОБА_3 будучи допитаним в судовому засіданні під присягою повідомив, що в ніч з 11 на 12 серпня 2015р. приблизно о 0-05 год. під`їхав автомобіль. До нього вийшов ОСОБА_16 . Який повернувся і спитав, хто зараз черговий лікар, взяв телефон та подзвонив. Попросив його вийти, поспостерігати, так як людина веде себе неадекватно. ОСОБА_3 чув, як жінка казала: « ОСОБА_12 , поїхали до Харкова». ОСОБА_7 розмовляв телефоном з ОСОБА_25 , так як його не задовольняв лікар педіатр. Він вимагав викликати невропатолога. Потім ОСОБА_7 несподівано зірвався та ударив ОСОБА_15 у вухо. Він підскочив до ОСОБА_20 та перехопив його руку, який намагався ударити ОСОБА_15 по спині, внаслідок чого ОСОБА_7 ударив його в обличчя. Потім ОСОБА_14 підійшов до автомобіля швидкої допомоги та повідомив про інцидент диспетчера та старшого лікаря про напад на фельдшерів. Після чого прийшов ОСОБА_8 , який телефонував за номером 102 безпосередньо до ОСОБА_26 . Погорілий бачив як жінка високого зрісту, про яку казав ОСОБА_7 , вийшла з машини та пішла за ріг. Там є лавочка. Мабуть вона сіла на лавочку. ОСОБА_20 сів в автомобіль та сказав йому: «Якщо приїде міліція, я ОСОБА_12 з «Алкома»». Потім був виклик з «Алкома», який вони погодились обслужити лише у супроводі міліції. Диспетчер запропонувала уточнити адресу «Алкома». Однак, адресу уточнено не було. Вважає, що виклик в подальшому було знято. ОСОБА_12 заїжджав декілька разів. Постійно погрожував. Потім запропонував зайти у приміщення швидкої допомоги та поклав на стіл 200 грн., аби вони вважали, що його тут не бачили. В цей час приїхали працівники міліції. ОСОБА_12 вже сідав у своє авто. Він вийшов з нього, підійшов до міліціонерів та почав нецензурно лаятися та казати: «Чого Ви приїхали? Я ж Вам заплатив, щоб Ви не приїжджали!». На що міліціонери відповіли, що вони його вперше бачать. На пропозицію пройти освідування на стан сп`яніння ОСОБА_20 сказав, що дихати не буде, але готовий здати кров чи пописяти в баночку. Потім ОСОБА_12 сів в машину та поїхав. Міліція прийняла їх заяви. На лайку ОСОБА_20 він лише питав: «Чого Ви нас ображаєте?». Жодних некоректних висловів він не припускав. В будь якому випадку на виклик, якщо б такий був, ОСОБА_14 би виїхав, але чи зміг би надати в той момент якісну медичну допомогу, він не знає. Жінку він бачив лише як силует. На території швидкої допомоги, окрім ОСОБА_7 , були лише він, ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та працівники міліції.

Висновками експерта №221-КР/15 від 13.08.2015р. (а.к.п.24) та №265-КР/15 від 08.09.2015р. (а.к.п.60) відносно ОСОБА_3 , згідно до яких останній отримав забійну рану слизової оболонки верхньої губи, яка могла утворитись від ударної дії тупого твердого предмету, можливо у строк та у спосіб, який зазначено потерпілим ОСОБА_3 особисто та у протоколі слідчого експерименту.

Висновками експерта №222-КР/15 від 13.08.2015р. (а.к.п.30) та №264-КР/15 від 08.09.2015р. відносно ОСОБА_4 (а.к.п.62) згідно до яких останній отримав забійну рану слизової оболонки верхньої губи, яка могла утворитись від ударної дії тупого твердого предмету, можливо у строк та у спосіб, який зазначено потерпілим ОСОБА_4 особисто та у протоколі слідчого експерименту.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.09.2015р. за участю потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.к.п.49-53).

Отже, суд вважає доведеним, що саме ОСОБА_7 вчинив хуліганські дії та спричинив умисні легкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за тих обставин у тій спосіб та в той самий час у тому самому місці, як це зазначено в обвинувальному акті, так як з пояснень свідків не вбачається наявність на місці події будь яких інших осіб, окрім обвинуваченого, що могли б вчинити такі дії. Зокрема, нанести тілесні ушкодження потерпілим. Окрім того, навіть сам по собі чотирикратний заїзд ОСОБА_7 на територію швидкої допомоги за наявності заборонного дорожнього знаку, який він визнав у своїх поясненнях, утворював можливу перешкоду виїзду машини швидкої допомоги в разі екстреної необхідності та загрозу ДТП, тобто, саму по собі цю дію обвинувачуваного можна вважати такою, що вчинена з особливою зухвалістю та такою, яка направлена на порушення режиму роботи медичної установи. Проте, ОСОБА_7 припустив ще й зухвалу поведінку щодо медичних працівників та порушив їх спокій і завдав їм значної фізичної шкоди. Тому, він має нести кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Судом також достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 є осудною особою, яка досягла віку кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.

При обранні міри покарання ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, те що він не визнає себе винуватим у його вчиненні та не розкаявся, те що він не працює, не є суб`єктом підприємництва та притягається до кримінальної відповідальності вперше.

Обираючи міру покарання ОСОБА_7 суд вважає, що запропонований прокурором вид покарання у виді обмеження волі для ОСОБА_7 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності, є занадто суворим. При цьому, вирішуючи питання про можливість обрання до ОСОБА_7 найбільш м`якого виду покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 296 КК України, а саме, штрафу , суд враховує положення абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно до якого призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо. Суд обґрунтовано вважає, що призначення ОСОБА_7 , який не має постійного місця роботи, не займається підприємницькою діяльністю, має на утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання за контрактною формою освіти, штрафу в розмірі від 8500 до 17000 грн. буде фактично сприйматися ОСОБА_7 як звільнення від кримінального покарання, так як чинним КВК України передбачено, що контроль за виконанням покарання у виді штрафу покладається на суд, а механізми його примусового виконання відсутні. За таких обставин неможливим буде й ймовірне притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ухилення від кримінального покарання у виді штрафу, так як останній об`єктивно не в змозі його сплатити. Тому, кримінальне покарання у виді штрафу для ОСОБА_7 не досягне мети покарання, визначеної у ч. 2 ст. 50 КК України, а саме не сприятиме виправленню ОСОБА_7 та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Окрім того, постановляння судового рішення, виконання якого викликає певний сумнів, шкодить авторитету правосуддя та суперечить меті кримінального покарання запобіганню вчинення злочину іншими особами. Підстави для застосування ч.1 ст. 69 КК України відсутні. Отже, суд приходить до висновку, про призначення ОСОБА_7 покарання, необхідного і достатнього для його виправлення та співмірного в якості кари за скоєне кримінальне правопорушення у виді арешту в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України. Визначаючи його строк, суд враховує положення абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №10 «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно якої Суди мають призначати, як правило, суворі міри покарання особам, які вчинили хуліганство із заподіянням потерпілим значної фізичної або матеріальної шкоди. Заподіяння легких тілесних ушкоджень медперсоналу швидкої допомоги, який знаходився при виконанні своїх службових обов`язків, суд визнає значною фізичною шкодою, завданою потерпілим. Так як в будь якому випадку потерпілі самі були вимушені отримати первинну медичну допомогу. Зокрема, потерпілий ОСОБА_4 за допомогою свідка ОСОБА_9 певний час зупиняв кровотечу з рани, заподіяної йому обвинуваченим ОСОБА_7 і в цей час не був спроможним надавати екстрену медичну допомогу іншим особам, якщо б така негайно комусь знадобилась. Отже, при визначенні строку відбування покарання суд враховує особливо зухвалу поведінку ОСОБА_7 та демонстрування своєї уявної вседозволеності та зневаги до суспільства, в тому числі, до медичних працівників та працівників міліції, і п`яної вдачі, яка тривала приблизно протягом години і припинилась лише після втручання працівників міліції. Суд враховує й те, що ОСОБА_7 під час вчинення злочину мав ознаки алкогольного сп`яніння, заподіяв потерпілим значну фізичну шкоду, а його злочинні діяння утворювали високу ймовірність настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді вірогідного ненадання чи неналежного надання екстреної медичної допомоги іншим особам, яким вона могла б знадобитися в момент вчинення хуліганських дій ОСОБА_7 .
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальних витрат по справі немає.

Враховуючи на пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який відмовився визнати своєю купюру у 200 грн., що визнана речовим доказом по справі (а.с.6), суд вважає, що власника цієї купюри не встановлено. Тому ці гроші слід обернути у власність Держави в порядку п.5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

З метою запобігання спробам ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків чи на потерпілих, а також повторно вчинити новий злочин, необхідно останньому обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, так як суд вважає доведеними існування ризиків, передбачених п.3 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, що випливає з поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , під час вчинення ним злочинних діянь.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 176 - 179, 194, 370, 373, 374, 392 - 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.
Речові докази по справі грошову купюру номіналом у 200 грн. передати у власність Держави.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:
1)З`являтися за викликом до прокурора, суду або до органів внутрішніх справ.

2)Не покидати своє місце проживання в буд. АДРЕСА_2 без дозволу суду.

3)Повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

4)Після набрання вироком законної сили негайно з`явитися до Зачепилівського РВ ГУМВС України в Харківській області для подальшого направлення до місця відбування покарання.

Строк дії запобіжного заходу встановити до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 11 грудня 2015 року включно.

Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Зачепилівський районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий
суддя Зачепилівського районного суду
Харківської області ОСОБА_1 .