Апеляційний суд Житомирської області
Справа №297/2010 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є.О.
Категорія ст.ст.121 ч.2, 122 ч.1, 296 ч.ч.1, 4 КК України Доповідач Ляшук В.В.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі :

головуючого судді . . . . . . . . . . . ОСОБА_1,

суддів . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2, ОСОБА_3

з участю

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

захисника - адвоката. . . . . . . . . . .ОСОБА_5,

потерпілого . . . . . . . . . . ОСОБА_6,

та засуджених . . . . . .ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора Примака О.М., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Романівського районного суду Житомирської області від 09 березня 2010 року.

Цим вироком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, військовозобовязаний, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючий водієм сільськогосподарського товариства „Едельвейс, одружений, маючий на утриманні 1 неповнолітню дитину віком 1 рік, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимий,

засуджений :

-за ст.296 ч.1 КК України на 2 роки обмеження волі ;

-за ст.122 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі ;

-за ст.296 ч.4 КК України на 4 роки позбавлення волі ;

-за ст.121 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно засудженому ОСОБА_7 визначено покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, військовозобовязаний, ІНФОРМАЦІЯ_7, працюючий водієм-експедитором ПП ВОВК, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_8, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_9, раніше не судимий,

засуджений :

-за ст.296 ч.1 КК України на 2 роки обмеження волі ;

-за ст.122 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі ;

-за ст.296 ч.4 КК України на 4 роки позбавлення волі ;

-за ст.121 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно засудженому ОСОБА_8 визначено покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, військовозобовязаний, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючий різноробочим „Баранівський Райавтодор, одружений, маючий на утриманні 1 неповнолітню дитину віком 1 рік, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий,

засуджений :

-за ст.122 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі ;

-за ст.296 ч.4 КК України на 4 роки позбавлення волі ;

-за ст.121 ч.2 КК України із застосуванням. ст.69 ч.1 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно засудженому ОСОБА_9 призначено покарання у виді 4 років 6 місяців (чотирьох років шести місяців) позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 залишено попередній підписку про невиїзд.

На підставі ст.75 КК України засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання, якщо кожен з них протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на кожного з них обовязки, передбачені ст.76 КК України, а саме :

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції (далі КВІ) ;

-повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання ;

-періодично зявлятись для реєстрації в органи КВІ.

Речові докази по справі деревяну палицю та шерстяну шапочку постановлено знищити.

Майно засудженого ОСОБА_9 мобільний телефон „Нокіа, навушники, зарядний пристрій до мобільного телефону та гроші в сумі 107 (сто сім) гривень постановлено конфіскувати з метою реалізації та відшкодування заявлених цивільних позовів по даній справі.

Цивільні позови :

-прокурора Баранівського району в інтересах Барановської ЦРЛ до ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про відшкодування шкоди заподіяної стаціонарним лікуванням потерпілих від злочину задоволено повністю і стягнуто на користь Барановської центральної районної лікарні із засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку 1126 (одну тисячу сто двадцять шість) грн. 13 коп., а із засудженого ОСОБА_7 1185 (одну тисячу сто вісімдесят пять) грн. 40 коп. ;

-потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7 і ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто солідарно із засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 50000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп. заподіяної моральної шкоди ;

-потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто солідарно із засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 30295,22 (тридцять тисяч двісті девяносто пять) грн. 22 коп. заподіяної моральної шкоди ;

-потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково і стягнуто на його користь із засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп..

Залишено без розгляду цивільні позови :

-ОСОБА_12 ;

-ОСОБА_13 до ОСОБА_14 про відшкодування матеріальної шкоди.

Відмовлено у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 до засуджених ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у звязку з добровільним задоволенням позовних вимог відповідачами.

Стягнуто із засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь :

-НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судові витрати в сумі 608 (шістсот вісім) грн. 46 коп. ;

-на користь потерпілого ОСОБА_6 судові витрати в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп. за надання юридичної допомоги ;

-на користь потерпілої ОСОБА_10 судові витрати в сумі 400 (чотириста) грн. 00 коп. за надання юридичної допомоги.

Відповідно до вироку суду першої інстанції 04 січня 2008 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_8 ОСОБА_15, ОСОБА_8 ОСОБА_16 та ОСОБА_9, перебуваючи в стані алкогольного спяніння і знаходячись біля кафе-бару „Вулик, що в с. Смолдирів Баранівського р-ну Житомирської обл. вчинили ряд умисних злочинів за наступних обставин.

Так, у зазначений день і час ОСОБА_7, перебуваючи біля зазначеного кафе-бару, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно з хуліганських спонукань, підійшов до ОСОБА_10 ОСОБА_17 та ОСОБА_11, що стояли разом, та умисно наніс по одному удару кулаком в область обличчя ОСОБА_11 і ОСОБА_13, спричинивши такими діями фізичну біль потерпілим.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_7, зустрівши в середині кафе-бару „Вулик ОСОБА_18, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно з хуліганських спонукань, нічого не говорячи і не пояснюючи, умисно наніс удар кулаком по голові ОСОБА_18. Від такого удару останній впав, а ОСОБА_7, продовжуючи свої дії, бив останнього, і наніс лежачому не менше двох ударів ногами по різних частинах тіла. Внаслідок такого побиття ОСОБА_18 було заподіяно фізичну біль. Після цього ОСОБА_7 залишив ОСОБА_18.

ОСОБА_8 того ж дня та в той же час, перебуваючи поблизу кафе-бару „Вулик, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно з хуліганських спонукань, умисно наніс ОСОБА_11 два удари кулаком в область обличчя, заподіявши таким чином останньому фізичну біль.

В середині кафе-бару „Вулик ОСОБА_7 після побиття ОСОБА_18 та ОСОБА_13, продовжуючи свою злочинну діяльність, безпричинно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю наніс два удари кулаком в обличчя ОСОБА_13 ОСОБА_19. Останній прибув з метою зясування обставин та причин побиття ОСОБА_7 свого сина ОСОБА_13.

Вийшовши на вулицю з автомобіля, на якому прибули до зазначеного кафе-бару, ОСОБА_7 разом із своїм братом ОСОБА_8 та ОСОБА_9, взяли кожен собі відповідно молоток та деревяні палиці і, діючи групою осіб, з єдиним умислом вчинити хуліганство із застосуванням предметів заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, якими виявились зазначені палиці та молоток, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно, зазначеними предметами, нанесли кожен більше двох ударів по тулубу та ногам ОСОБА_13. Від таких ударів ОСОБА_13 впав на землю, а брати ОСОБА_8 та ОСОБА_9, продовжуючи свої хуліганські дії і діючи з особливою зухвалістю та застосовуючи предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, продовжували наносити удари по всьому тілу ОСОБА_13 і нанесли більше двох ударів, заподіявши такими ударами потерпілому фізичний біль.

Після цього, продовжуючи свої злочинні дії і діючи в групі з єдиним злочинним наміром на вчинення хуліганства, брати ОСОБА_8 та ОСОБА_9, використовуючи відповідно молоток та деревяні палиці, тобто предмети заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нанесли більше чотирьох ударів по різних частинах тіла ОСОБА_6.

Присутня при цьому дружина потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_10 почала заступатись за свого чоловіка, а ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діючи спільно і в групі осіб, з метою побиття ОСОБА_10, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю приставали до неї. Після цього ОСОБА_9 наніс декілька ударів своєю головою в обличчя ОСОБА_10, а ОСОБА_7, підтримуючи злочинні дії ОСОБА_9 і діючи спільно наніс один удар молотком по голові ОСОБА_10. Своїми спільними діями ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спричинили потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми: перелому лівої тімяної кістки, забою головного мозку, рани в лівій тьмяно-потиличній ділянці, садна на переніссі та синців навколо очей.

ОСОБА_6, скориставшись тим, що брати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відволікли свою увагу на ОСОБА_10, почав втікати в напрямку автобусної зупинки. Підсудні, виявивши втечу, почали наздоганяти ОСОБА_6 і наздогнавши, діючи в групі, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 збили його з ніг і нанесли більше двох ударів ногами по різних частинах тіла потерпілого, а ОСОБА_9, підтримуючи злочинні дії братів ОСОБА_8, наніс декілька ударів деревяною палицею, тобто предметом заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень, по різних частинах тіла потерпілого ОСОБА_6.

ОСОБА_8, продовжуючи свою злочинну діяльність, відразу після цього, підійшов до потерпілого ОСОБА_20, який стояв біля кафе-бару „Вулик та грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю і використовуючи деревяну палицю, тобто предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, наніс потерпілому один удар деревяною палицею по лівій нозі та два удари кулаком в область обличчя, чим спричинив останньому фізичний біль.

Такими злочинними діями брати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заподіяли потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя у вигляді закритої черепно-мозкової травми : струсу головного мозку, ран над правою бровою, в лівій тімяній ділянці, в потиличній ділянці та після травматичного невриту слухового нерву. Тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя у вигляді закритих переломів кісток лівої гомілки з синцем на шкірі в ділянці перелому, перелому восьмого ребра справа. Тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили розлад здоровя, поєднаний із стійкою втратою працездатності більш ніж на одну третину у вигляді повної глухоти на праве вухо, що тягне за собою стійку втрату загальної працездатності на 35%.

Після зазначених хуліганських дій ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишили місце побиття.

В апеляції прокурор Примак О.М., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить :

1.Вирок районного суду стосовно ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9О скасувати у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочинів та особам засуджених внаслідок мякості.

2.Постановити новий вирок, яким визначити наступне покарання:

ОСОБА_7

*за ч. 1 ст.296 КК України - 3 роки обмеження волі;

*за ч. 1 ст. 122 КК України - 2 роки позбавлення волі;

*за ч.4 ст.296 КК України - 5 років позбавлення волі;

*за ч.2 ст.121 із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 6 років.

ОСОБА_8

*за ч.1 ст.296 КК України - 3 роки обмеження волі;

*за ч. 1 ст. 122 КК України - 2 роки позбавлення волі;

*за ч.4 ст.296 КК України - 5 років позбавлення волі;

*за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України - 5,6 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 5,6 років.

ОСОБА_9

*за ч. 1 ст. 122 КК України - 2 роки позбавлення волі;

*за ч.4 ст.296 КК України - 5 років позбавлення волі;

*за ч.2 ст.121 із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання

ОСОБА_9 у виді позбавлення волі строком на 6 років.

3.Стягнути із засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 в дольовому порядку судові витрати за розгляд даної кримінальної справи за надання юридичної допомоги в сумі 600 грн. по 200 грн. з кожного.

4. Стягнути із засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 судові витрати за розгляд даної кримінальної справи за надання юридичної допомоги в розмірі 150 грн., 125 грн., 125 грн. відповідно з кожного на загальну суму 400 грн.

5.В решті вирок суду залишити без змін.

При цьому прокурор вважає, що суд хоч і послався при обранні міри покарання на ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9О злочинів, однак в порушення вимог ст.65 КК України фактично цього не врахував, так само як і обставини злочину, наслідки, які він потягнув і особу винних.

Зокрема, судом не враховано той факт, що підсудні, як під час досудового слідства, так і за час розгляду справи попереднім складом суду вину не визнавали: ОСОБА_9 взагалі заперечував свою причетність до вчинення злочинів, ОСОБА_8 хоч і визнавав вину, але свідомо приховував участь у них ОСОБА_9 Не звернуто увагу на те, що така позиція засуджених змінилась лише після перегляду справи в апеляційному порядку, вину почали визнавати безпосередньо перед судовим засіданням, коли їх мали звільнити з під варти.

Також, апелянт наголошує на тому, що ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9О

*вчинили декілька злочинів,

*два з яких відносяться до категорії тяжких,

*злочини вчинили в стані алкогольного спяніння,

*при цьому попередньо домовились між собою,

*злочини вчинили із застосуванням предметів заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень,

*на прохання ОСОБА_10 припинити побиття ОСОБА_6 ОСОБА_9 наніс своєю головою декілька ударів в обличчя ОСОБА_10, а ОСОБА_7 один удар молотком по голові, чим заподіяли останній тяжкі тілесні ушкодження. Наслідком злочинних дій, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9О, зокрема є повна втрата потерпілим ОСОБА_6 слуху на праве вухо. Більше того, ОСОБА_7, в ході злочинних дій безпричинно побив ОСОБА_18, ОСОБА_8 також безпричинно побив ОСОБА_20

При призначенні покарання, суд фактично не врахував особливостей злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб кількість епізодів злочинної діяльності, кількість потерпілих, роль кожного зі співучасників, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку засуджених під час та після вчинення злочинних дій).

З урахуванням викладеного вважає, що покарання визначене судом щодо ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9О не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, особам засуджених і є занадто мяким.

Крім того, суд при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9О від відбування покарання на підставі ст.75 КК України не обґрунтував свого висновку про можливість виправлення останніх без реального відбування покарання.

У вступній частині вироку судом безпідставно зазначено, що ОСОБА_7 працює водієм сільськогосподарського товариства „Едельйвес, ОСОБА_8 - водієм експедитором ПП ВОВК, ОСОБА_9 - різноробочим Баранівського райавтодору. Такі дані суд встановив виходячи лише зі сліз підсудних, жодних документів на підтвердження цього у справі немає.

Судом, в порушення п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат від 07.07.1995 р. № 11, у резолютивній частині вироку не вирішено питання про частку судових витрат покладених на засуджених з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із них.

Наведене на думку автора апеляції свідчить про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9О та неможливість їх виправлення і перевиховання за допомогою інституту звільнення відбування покарання з випробуванням, оскільки в такому випадку мета покарання не може бути досягнута.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 їх захисника адвоката ОСОБА_5, потерпілого ОСОБА_6, які заперечили проти поданої апеляцій і вважали вирок суду відповідаючим вимогам закону, навівши відповідні доводи на обгрунтування своєї правової позиції, обгрунтування апеляції та думку прокурора Глазунова С.В., який підтримав апеляцію прокурора, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, при обставинах, викладених у вироку, доведена сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів і автором апеляції не оспорюються, як і не оскаржується правильність кваліфікації дій засуджених.

З даними висновками і оцінкою доказів погоджується й колегія суддів, так як докази вини засуджених, які наведені у вироку, узгоджуються між собою і давали суду всі підстави для прийняття зазначеного рішення у справі, в цій частині.

Разом з тим, на думку колегії суддів судом першої інстанції при вирішенні питання яка саме міра покарання повинна бути призначена підсудним і чи повинні вони її відбувати (ст.324 ч.1 п.6 КПК України) не в повній мірі було дотримано вимоги ст.65 КК України та не взято до уваги обставин, які в сукупності не давали суду підстави дійти до висновку про можливість виправлення засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 без реального відбування покарання.

Так, суд правильно врахував ту обставину, що згідно ст.12 ч.ч.1, 3, 4 КК України скоєні ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 злочини віднесені законодавцем до категорії середньої тяжкості і тяжких.

Крім врахованих обставин, які помякшують покарання ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, та даних про їх особи, що дали підстави для застосування ст. 69 КК України судом не наведено інших обставин, які б у сукупності давали б підстави для застосування ст.75 КК України.

Суду при призначенні покарання слід також було врахувати встановлені та наведені судом у вироку фактичні обставини, за яких настали встановлені по справі наслідки, а також наявність обтяжуючої обставини вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Крім того, суду першої інстанції необхідно було врахувати ту обставину, що ухвалою суду апеляційної інстанції від 15 вересня 2009 року вирок суду першої інстанції від 15 червня 2009 року було скасовано не через невідповідність призначеного судом покарання внаслідок його суворості, а через допущені порушення вимог кримінально-процесуального закону (т.4 а.с.230-250, 301-308).

Тому колегія суддів вважає, що призначене кожному із засуджених покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєних ними злочинів і є явно несправедливим внаслідок його мякості.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що застосування судом першої інстанції щодо засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ст.75 КК України слід визнати необгрунтованим.

Тому зазначений вирок, в частині призначеного ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 покарання підлягає скасуванню, а допущена судом першої інстанції помилка виправленню шляхом скасування вироку суду першої інстанції та постановлення свого вироку.

На переконання колегії суддів таке покарання буде відповідати положенням ст.50 КК України та вимогам ст.65 ч.2 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання щодо судових витрат і витрат за надання юридичної допомоги судом не було дотримано вимог ст.93 КПК України, а тому допущена помилка також підлягає виправленню при постановленні свого вироку.

В решті вирок суду першої інстанції на думку колегії суддів слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст.365, 366, 378 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду,

з а с у д и л а :

апеляцію прокурора Примака О.М., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Романівського районного суду Житомирської області від 09 березня 2010 року щодо ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині призначеного їм покарання скасувати.

Постановити свій вирок, яким ОСОБА_7 і ОСОБА_8 визнати винними у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.121 ч.2, 122 ч.1, 296 ч.1, 296 ч.4 КК України, а ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.121 ч.2, 122 ч.1, 296 ч.4 КК України, та призначити їм покарання :

ОСОБА_7

*за ч. 1 ст.296 КК України - 2 роки обмеження волі;

*за ч. 1 ст. 122 КК України - 1 рік позбавлення волі;

*за ч.4 ст.296 КК України 4 роки позбавлення волі;

*за ч.2 ст.121 із застосуванням ч.1 ст.69 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 5 років.

ОСОБА_8

*за ч.1 ст.296 КК України - 2 роки обмеження волі;

*за ч. 1 ст. 122 КК України - 1 рік позбавлення волі;

*за ч.4 ст.296 КК України 4 роки позбавлення волі;

*за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 5 років.

ОСОБА_9

*за ч. 1 ст. 122 КК України - 1 рік позбавлення волі;

*за ч.4 ст.296 КК України - 4 років позбавлення волі;

*за ч.2 ст.121 із застосуванням ч.1 ст.69 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання тримання під вартою з 15.06.2009 року по 1 грудня 2009 року.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання час його затримання по підозрі у вчиненні злочину з 8.04.2008 р. по 11.04.2008 року.

Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання час затримання та перебування під вартою з 8.04.2008 року по 16.05.2008 року.

Початок строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути із засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6, в дольовому порядку судові витрати за розгляд даної кримінальної справи за надання юридичної допомоги в сумі 600 грн. по 200 грн. з кожного.

Стягнути із засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 судові витрати за розгляд даної кримінальної справи за надання юридичної допомоги в розмірі 150 грн., 125 грн., 125 грн. відповідно з кожного на загальну суму 400 грн.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 залишити попередній підписку про невиїзд.

В решті даний вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду України через апеляційний суд Житомирської області протягом одного місяця з моменту його проголошення.

С у д д і :