ВИРОК
Іменем України
27.11.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0000891 від 10.04.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, раніше судженого, востаннє: 29.10.2015 року Шевченківський районний суд м.Львова за ч.2 ст.185.ст.71 КК України до 3(трьох) років 1(один) місяць позбавлення волі, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 26.03.2015 року, близько 09:10 год., будучи раніше судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, пебуваючи у приміщенні магазину ТзОВ «ДЦ Україна», що у торговому центрі «Скриня», що по вул.Городоцькій, 179 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно переслідуючи корисливу юність, шляхом вільного доступу, таємно, викрав з вище вказаного магазину товари, а саме: туалетну воду марки «Secret Antonio Banderas» ємністю 100 мл. ціною 345 гривень; туалетну воду «Golden Antonio Banderas» ємністю 50 мл., ціною 288,70 гривень; тонельний крем марки «Colour Adart основа тонал. 075 MAX Factor» ціною 185,30 грн. та тональний крем марки «Factor Flawless З IN 1 основа тон. 60 MAX Factor» ціною 185,30 грн. Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_5 спричинив ТзОВ «ДЦ Україна» матеріальну шкоду на загальну суму 1004,30 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, а саме кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснив необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше суджений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, та те, що шкоду представнику потерпілому відшкодував повністю, останній до нього претензій не має. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, якому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у вигляді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Аналізуючи положення ч.4 ст.70 та ч.1 ст.71 КК України, враховуючи роз`яснення абз.1 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання», суд дійшов висновку про те, що законодавець пов`язує застосування вищезазначених положень з постановленням вироку, при цьому немає значення, чи набрав постановлений попередній вирок законної сили на час ухвалення нового вироку.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин до постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 29.10.2015 року, який на момент судового розгляду не набув законної сили, то відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України йому необхідно призначити покарання за сукупністю злочинів.

Згідно роз`ясненням, які викладені у абз. 6 п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року№7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК ( 2341-14 ): спочатку - за правилами ч.1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України , за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визначає відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, призначеного за ч.2 ст.185 КК України, більш суворим, призначеним вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 29.10.2015 року.

Речовий доказ по справі, а саме: цифровий носій - СD-RW, круглої форми, на якому міститься відеоспостереження від 26.03.2015 року - залишити в матеріалах даного кримінального провадження(а.с.23).

Керуючись ст.ст.370, 373, 374,376 КПК України, суд,-
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 3(три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за новий злочин, більш суворим, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 29.10.2015 року, у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 22 вересня 2015 року.

Речовий доказ по справі, а саме: цифровий носій - СD-RW, круглої форми, на якому міститься відеоспостереження від 26.03.2015 року - залишити в матеріалах даного кримінального провадження(а.с.23).

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1