Справа № 583/1476/14-к
УХВАЛА
07 вересня 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження за №0000020 про обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

встановив:

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.06.2015 року у вказаній справі призначена додаткова судова автотехнічна експертиза.

Судовий експерт НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області ОСОБА_7 20.07.2015 року подав до суду клопотання про надання додаткових вихідних даних, необхідних для проведення даної експертизи.

Судом 28.07.2015 року було задоволено клопотання прокурора про додатковий допит обвинуваченого, свідків, який ухвалено провести в присутності спеціаліста, що володіє спеціальними знаннями.

В судовому засіданні 19.08.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 в присутності спеціаліста відмовився від дачі показань відповідно до ст.63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні додатково пояснив, що підтримує свої покази, надані в ході проведеного слідчого експерименту 11.09.2014 року, а саме, що на момент зупинки автомобілю марки «Хюндай Акцент», автомобіль ВАЗ, який рухався за ним, знаходився своїм лівим краєм на відстані 3,2 м до правого краю проїзної частини та на відстані 9,1 м до лінії орієнтиру. Автомобіль, який здійснив наїзд, на момент початку гальмування рухався зі швидкістю 50-60 км/год.

Крім того, пояснив, що автомобіль ВАЗ, який їхав за автомобілем Хюндай до моменту різкої зміни напрямку руху автомобілем Хюндай, бачив мельком, потім відволікався і побачив автомобіль ВАЗ вже в момент наїзду на пішохода. До наїзду на пішохода автомобіль ВАЗ застосував гальмування, що спостерігалось характерним писком коліс. Час, який пройшов з моменту як свідок побачив пішохода на відстані 2,55 м від правого краю проїзної частини на момент зупинки автомобіля Хюндай, та до моменту наїзду на пішохода, точно вказати не може, характер переміщення пішохода після зупинки автомобіля Хюндай не спостерігав, бо відволікався.

Також свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що на слідчому експерименті від 12.05.2015 року він пояснення надавав без будь-якого стороннього тиску, протокол ним прочитаний і підписаний, тому дані надані ним в ході вказаного експерименту, також підтверджує і вважає їх вірними.

Додатковий допит свідка ОСОБА_9 судом не проводився в зв`язку зі зняттям прокурором відповідного клопотання.

Прокурор просить призначити додаткову судову автотехнічну експертизу на підставі доповнених вихідних даних.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні, не заперечуючи проти призначення експертизи, просили в ухвалі суду вказати вихідні дані про те, що моментом виникнення небезпеки для руху водію автомобіля ВАЗ вважати з часу виявлення пішохода на проїзній частині автодороги; швидкість переміщення пішохода, яку вказав свідок ОСОБА_9 під час слідчого експерименту 19.02.2014 року, технічно неспроможна, тому не повинна надаватися в якості вихідних даних; час в 3 сек., який згідно показів свідка ОСОБА_9 сплив з моменту контактування автомобілем Хюндай з бордюрним каменем до моменту, коли свідок почув звук удару при наїзді на пішохода, є неточним, оскільки при проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 02.06.2015 року, на це ж питання була дана відповідь 2,8 сек., при цьому на запитання захисника свідок повідомив, що похибка в бік зменшення складає 1 сек.; автомобіль ВАЗ на момент зміни напрямку руху автомобіля Хюндай рухався позаду ліворуч, ближче до суцільної розділової смуги.

На вирішення експерта просять поставити додаткові запитання щодо технічної спроможності показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , надані ними під час проведення слідчих експериментів, а експертизу призначити до Харківського НДІСЕ ім..засл.проф.Бокаріуса М. С.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, проаналізуваши матеріали справи, вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити виходячи з наступного.

В матеріалах справи мається висновок експерта №36 від 13.03.2014 року (судовий експерт ОСОБА_10 ), в якому в якості вихідних даних були використані покази свідка ОСОБА_4 , надані під час слідчого експерименту 19.02.2014 року, згідно до якого водій автомобіля ВАЗ мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, в діях водія автомобіля ВАЗ в даній дорожній ситуації вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

В судовому засіданні 20.03.2015 року судом було визнано недопустимим доказом протокол слідчого експерименту від 19.02.2014 року за участю свідка ОСОБА_4 , а протокол слідчого експерименту від 11.09.2014 року з його участю обвинувачений просив не брати до уваги, оскільки він за спливом часу не пам`ятає подробиць ДТП.

Проведена у справі додаткова автотехнічна експертиза від 24.10.2014 року показала покази ОСОБА_4 на слідчому експерименті 11.09.2014 року технічно неспроможними.

Таким чином, в справі наявні висновки двох експертів, проведені за різними вихідними даними (двох слідчих експериментів із ОСОБА_4 ), які суперечать один одному, що не дає можливості зробити однозначний висновок щодо доведеності чи недоведеності вини ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині.

Оскільки у попередніх висновках експертів не враховувалися вихідні дані слідчих експериментів, проведених за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 (потерпілий ОСОБА_6 обставин ДТП не пам`ятає), тому має місце неповнота експертного дослідження,і за таких обставин виникла необхідність у проведенні додаткової експертизи в суді.

Відповідно до ч.1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст.242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

В справі проводилися слідчі експерименти на досудовому слідстві та повторно у судовому провадженні зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , однак суд вважає за необхідне для проведення експертизи взяти вихідні дані з повторного слідчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_8 за дорученням суду 12.05.2015 року, оскільки слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_8 на досудовому слідстві 20.02.2014 року був проведений неповно, без участі спеціаліста, який би ставив потрібні запитання свідку (в момент його проведення був в наявності детальний слідчий експеримент від 19.02.2014 року за участю свідка ОСОБА_4 , що не був ще визнаний недопустимим доказом). Крім того, саме цей експеримент 12.05.2015 року був проведений в умовах, максимально наближених до обставин ДТП.

Аргументи обвинуваченого та його захисника про недопустимість цього доказу виходячи з того, що не та марка автомобілю була задіяна, на свідка чинився тиск, фототаблиці до протоколу не додано, слідчий ОСОБА_11 є заінтересованою особою, не приймаються судом виходячи з наступного. До протоколу додано рапорт слідчого ОСОБА_12 про неможливість виготовлення фотознімків через несправність фотокамери, відсутність фотознімків на думку суду, не впливає на результати вимірювань. Судом не встановлено фактів тиску на свідка, а також не встановлено суперечливих показів свідка. Відвід слідчому ОСОБА_11 у встановленому законом порядку не заявлявся і відповідно судом не розглядався.

Також суд вважає за необхідне для проведення експертизи взяти вихідні дані з першого слідчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_9 19.02.2014 року, оскільки повторний слідчий експеримент від 02.06.2015 року проводився без розстановки транспортних засобів, що могло вплинути на результати, а темп руху пішохода, що знаходився в полі зору свідка, не встановлювався, а сам свідок ОСОБА_9 за спливом часу наполягав на раніше наданих ним показах.

Доводи захисника про те, що слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_9 від 19.02.2014 року є недопустимим доказом, так як покази свідка технічно неспроможні; у протоколі відсутні відомості яка рулетка та секундомір використовувалися, чи пройшли вони повірку, хто був статист, яку відстань долав; слідчий експеримент проводився у світлий час доби, що не відповідає умовам під час ДТП, на думку суду, не тягнуть недопустимість цього доказу, так як на даний час відсутні дані про технічну неспроможність показів свідка, а також про те, що проведення експерименту в світлий час доби та за допомогою секундоміру у мобільному телефоні призвело до хибних вимірювань.

Протоколи повторних слідчих експериментів від 23.04.2015 року зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не беруться до уваги судом, так як ухвала суду про доручення провести повторні слідчі експерименти 23.04.2015 року фактично не виконана, про що свідчить рапорт слідчого (а.с.200 т.2).

Моментом виникнення небезпеки для водія автомобілю ВАЗ прокурор вважає момент різкої зміни напрямку руху автомобіля ВАЗ, обвинувачений та його захисник наполягають на моменті виявлення водієм автомобілю ВАЗ пішоходу.

Оскільки в справі судом не встановлено достовірно, в якому поперечному положенні відносно до автомобіля Хюндай рухався автомобіль ВАЗ до різкої зміни напрямку руху автомобілем Хюндай, тому суд не може визначити момент виникнення небезпеки, а надає вирішення цього питання експерту для визначення з технічної точки зору.

Доводити сторони захисту про те, що час, який пройшов з моменту контактування автомобілем Хюндай з бордюрним каменем до моменту, коли свідок почув звук удару при наїзді на пішохода, в протоколі слідчого експерименту від 19.02.2014 року свідком ОСОБА_9 був визначений як 3,0 сек., а в протоколі слідчого експерименту від 02.06.2015 року як 2,8 сек., при цьому свідок ОСОБА_9 на запитання захисту відповів про можливість похибки в 1 сек. в бік зменшення, на думку суду заслуговує на увагу, тому повинні враховуватися при проведенні експертного дослідження.

Суд вважає, що у справі слід призначити додаткову експертизу, проведення якої недоцільно доручати експертній установі іншої області, що призведе до тривалих строків розгляду справи, при цьому даних щодо обвинувального ухилу експертів НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області, на які послалися обвинувачений та його захисник, судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 242,332, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Призначити у справі додаткову автотехнічну експертизу, проведення якої доручити експертам автотехнікам НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області.

На вирішення експертизи поставити питання:

1.Як повинен був діяти при даній дорожній ситуації водій автомобіля марки ВАЗ - 21102 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 .?

2.Чи мав технічну можливість водій автомобіля марки ВАЗ - 21102 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 .?

3.Чи вбачаються невідповідності Правилам дорожнього руху в діях водія автомобіля марки ВАЗ - 21102 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , якщо так, то чи знаходяться вони в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками?

4.Чи вбачаються невідповідності Правилам дорожнього руху в діях потерпілого ОСОБА_6 , якщо так, то чи знаходяться вони в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками?

5..Чи є технічно спроможними покази свідків: ОСОБА_9 , надані ним під час проведення слідчого експерименту від 19.02.2014 року, та ОСОБА_8 , надані ним під час проведення слідчого експерименту від 12.05.2015 року з урахуванням його пояснень, наданих у судовому засіданні 04.09.2015 року?

6.Визначити момент виникнення небезпеки для водія автомобіля ВАЗ з технічної точки зору.

У розпорядження експертів надати матеріали кримінальної справи.

Експертизу провести за вихідними даними протоколу огляду місця події від 07.01.2014 року (а.с.32 т.1), протоколів слідчих експериментів, проведених за участю свідка ОСОБА_8 від 12.05.2015 року (а.с.215 т.2), свідка ОСОБА_9 від 19.02.2014 року (а.с.59 т.1), а також за даними, отриманими у судовому засіданні 04.09.2015 року під час допиту свідка ОСОБА_8 , а саме, використовувати наступні вихідні дані.

Дорожні умови : покриття асфальто-бетонне, деформації відсутні, нашарування на проїзній частині відсутні, проїзна частина горизонтальна, для руху в двох напрямках, дорожня розмітка на проїзній частині відсутня, проїзна частина обмежена бордюрним каменем, проїзна частина на час ДТП мокра, темна пора доби, освітлення штучне ввімкнене на стовпах.

Транспортні засоби : автомобіль марки «ВАЗ-21102» д.н. НОМЕР_1 , з наявними на передній частині механічними ушкодженнями, технічно справний, нічим не завантажений; автомобіль марки «Хюндай Акцент» д.н. НОМЕР_2 , транспортний засіб був технічно справним, нічим не завантаженим.

В ході огляду місця події зафіксовано : орієнтиром для проведення замірів є (стовп лінії електромережі № 7 що розташований по вул. Леніна в м. Охтирка); на відстані 16.2 м. відносно лінії орієнтиру на узбіччі знаходиться дорожній знак «пішохідний перехід»; ширина проїзної частини вул. Леніна становить 12.2 м.; ширина правого узбіччя становить 4.2 м.; на правому узбіччі мається заїзна кишеня, довжиною 25 м.; ширина проїзної частини в місці наявності заїзної кишені становить -15.1 м.; ширина лівого узбіччя становить 4.8 м.; на проїзній частині знаходиться автомобіль марки «ВАЗ-21102» д.н. НОМЕР_1 ; відстань від передньої-лівої вісі автомобіля ВАЗ до лівого краю проїзної частини становить 5.5 м.; відстань від задньої-лівої вісі автомобіля ВАЗ до лівого краю проїзної частини становить 5.4 м.; відстань від задньої-лівої вісі ВАЗ до лінії орієнтиру становить 9.7 м.; на відстані 5.4 м. відносно лівого краю проїзної частини та на відстані 20.2 м. відносно лінії орієнтиру знаходиться лівий ботинок потерпілого; на відстані 7.2 м. відносно лівого краю проїзної частини та на відстані 20.2 м. відносно лінії орієнтиру знаходиться пляма бурого кольору; на відстані 7.7 м. відносно лівого краю проїзної частини та на відстані 18.6 м. відносно лінії орієнтиру знаходиться пляма бурого кольору.

Швидкісні режими: автомобіль марки «ВАЗ-21102» д.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 50-60 км./год.; автомобіль марки «Хюндай Акцент» д.н. НОМЕР_2 до моменту зміни ним напрямку руху праворуч та застосування його водієм гальмування, рухався зі швидкістю 40-50 км/год., а на момент зіткнення із бордюрним каменем близько 5 км/год.

В ході проведеного слідчого експерименту 19.02.2014 свідок ОСОБА_9 показав: орієнтиром для проведення замірів є (стовп лінії електромережі № 7 що розташований по вул. Леніна в м. Охтирка); знаходився на робочому місці водія автомобіля марки «Хюндай Акцент» д.н. НОМЕР_2 ; транспортний засіб був технічно справним, нічим не завантаженим, пошкоджень та деформацій кузову не мав; головні фари були заводського виготовлення, під час руху було ввімкненим світло головних фар в ближньому режимі; швидкість руху становила 40 км./год. В цей час свідок виявив пішохода, який почав перетинати проїзну частину справа наліво по ходу руху свідка коли знаходився на бордюрному камені що відмежовує узбіччя від проїзної частини, та перебував на відстані 4.3 м. відносно лінії орієнтиру. В момент виявлення пішохода, свідок екстрено натиснув на гальма та повернув кермо праворуч, в цей час відстань від правого габариту автомобіля до правого краю проїзної частини становила 1.4 м., та відносно лінії орієнтиру становила 10 м. Проїхавши відстань вздовж напрямку руху відповідну 1.55 м., з незмінною швидкістю 40 км./год., транспортний засіб почав гальмувати, в цей час відстань від правого габариту автомобіля до правого краю проїзної частини становила 1.1 м. Рухаючись в загальмованому стані, автомобіль свідка подолав відстань відповідну 5.4 м., до місця зіткнення із бордюрним каменем, який обмежує проїзну частину з правого боку, де й зупинився в результаті зіткнення. Відстань від передньої частини транспортного засобу до лінії орієнтиру в кінцевому положенні становила 3.1 м. Після цього, свідок більше не спостерігав за діями пішохода оскільки його увага була прикута до пошкодженого транспортного засобу. Пішохід з однаковим темпом подолав відстань по проїзній частині відповідну 1.7 м., та в момент коли свідок відвернув від нього увагу, знаходився на відстані 1.7 м. відносно краю проїзної частини та на відстані 4.3 м. відносно лінії орієнтиру. Темп руху пішохода досліджувався експериментально, підчас чого свідок що спостерігав рух пішохода до виникнення ДТП, задавав темп його руху статисту, який долав ділянку проїзної частини довжиною 5 м., з тим же самим темпом, під час чого було встановлено, що статист долав дану ділянку дороги за час t-1= 4.0 сек., t-2= 4.2 сек., та t-3=4.0 сек..

В ході проведеного слідчого експерименту 12.05.2015 свідок ОСОБА_8 показав: орієнтиром для проведення замірів є (стовп лінії електромережі № 7 що розташований по вул. Леніна в м. Охтирка) (слідчий експеримент від 12.05.2015 за участю свідка); знаходився біля протилежного краю проїзної частини по напрямку огляду місця події, де спостерігав як з пров. Малинового в бік проїзної частини рухався пішохід, який почав перетинати проїзну частину, та виявив автомобіль марки Хюндай на відстані 122.2 м. відносно лінії орієнтиру; на момент зміни автомобілем Хюндай напрямку свого руху праворуч, транспортний засіб знаходився на відстані 12.0 м. відносно лінії орієнтиру, та на відстані правого габариту 1.67 м. відносно правого краю проїзної частини, швидкість його руху становила 50 км/год. В момент його зупинки в кінцевому положенні при контактуванні із бордюрним каменем, на відстані правої передньої вісі 3.2 м. відносно лінії орієнтиру, яка поперечно знаходилась в місці розташування бордюрного каменя що обмежує проїзну частину з правого боку, задня права вісь автомобіля на відстані 0.4 м. відносно бордюрного каменя; пішохід в момент зупинки автомобіля марки Хюндай знаходився на відстані 2.55 м. відносно правого краю проїзної частини, та 11.9 м. відносно лінії орієнтиру, та 6.3 м. відносно пішохідного переходу; в момент наїзду на пішохода, права передня частина автомобіля марки «ВАЗ» знаходилась на відстані 7.6 м. відносно лінії орієнтиру, права задня вісь на відстані 4.2 м. відносно правого краю проїзної частини, а права передня вісь на відстані 4.25 м. відносно правого краю проїзної частини, задня вісь знаходилась на відстані 7.9 м. відносно ближньої межі пішохідного переходу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що підтримує свої покази, надані в ході проведеного слідчого експерименту 11.09.2014 року про те, що на момент зупинки автомобілю марки «Хюндай Акцент» автомобіль ВАЗ, який рухався за ним, знаходився своїм лівим краєм на відстані 3,2 м до правого краю проїзної частини та на відстані 9,1 м до лінії орієнтиру. Автомобіль, який здійснив наїзд, на момент початку гальмування рухався зі швидкістю 50-60 км/год. До наїзду на пішохода автомобіль ВАЗ застосував гальмування, що спостерігалось характерним писком коліс.

Характер руху транспортних засобів: до моменту різкої зміни напрямку руху автомобілем «Хюндай Акцент» праворуч, автомобіль «ВАЗ-21102» рухався позаду цього транспортного засобу; перед виникненням даної події водій автомобіля «Хюндай Акцент», виявивши пішохода, різко змінив напрямок руху свого автомобіля вправо та застосував екстрене гальмування, блокування коліс не відбувалося (слідчий експеримент від 19.02.2014 за участю свідка ОСОБА_9 ); до наїзду на пішохода водій автомобіля «ВАЗ» застосував гальмування та безпосередньо перед наїздом даний транспортний засіб рухався в загальмованому стані, що супроводжувалось характерним писком коліс (показання свідка ОСОБА_8 на слідчому експерименті та в судовому засіданні); час який минув з моменту контактування автомобіля марки «Хюндай Акцент» із бордюрним каменем, до моменту коли свідок почув характерний звук удару, що був звуком утвореним від наїзду на пішохода, досліджувався експериментально та становить 2,8 - 3,0 сек., з можливістю похибки в 1 сек. в бік зменшення (слідчий експеримент від 19.02.2015 р. та від 02.06.2015 р. за участю свідка ОСОБА_9 ).

Провести експертне дослідження за трьома варіантами, виходячи з моменту виникнення небезпеки, визначеного експертом з технічної точки зору, а також окремо виходячи з показань обвинуваченого ОСОБА_4 , який вважає таким моментом момент виявлення ним пішоходу, та з моменту різкої зміни напрямку руху автомобіля «Хюндай Акцент» і застосування його водієм гальмування.

Експертів попередити про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1