Провадження № 1-кп/752/536/14
ВИРОК
Іменем України
03.12.2014 року м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Плисків Погребицького р-ну Вінницької обл., українки, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, розлученої, маючої на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, а саме:
- за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.04.2014 р. за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,
- ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької обл. від 19.06.2014 р. звільнено від призначеного за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.04.2014 р. покарання,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимої,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 191 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , суд
14.12.2013 р., перебуваючи на посадах касира-продавця ПАТ «Ікс 5 Рітейл Груп Україна», будучи матеріально-відповідальними особами, обвинувачені ОСОБА_3 (згідно з типовим договором про повну матеріальну відповідальність від 01.02.2013 р.) та обвинувачена ОСОБА_5 (згідно з типовим договором про повну матеріальну відповідальність від 03.10.2013 р.), перебуваючи в приміщенні супермаркету «Перекресток» за адресою: м. Київ, вул. Васильківська 34, вступили в злочинну змову між собою, з метою привласнення майна ПАТ «Ікс 5 Рітейл Груп Україна», яке було їм ввірене.
Реалізуючи свої наміри, обвинувачені, заздалегідь розподілили між собою функції, згідно яких кожен виконував завчасно сплановану роль, а саме, ОСОБА_3 повинна була відфасувати м`ясні продукти до окремих пакетів із зазначенням на торгівельних стікерах занижених цін, що не відповідали об`єктивній реальності, та зберігати їх в холодильнику до відповідного моменту, а ОСОБА_7 було відведено функцію оплати товару на касі та подальшого його зберігання до закінчення робочого дня.
В подальшому, відповідно до визначених ролей, 14.12.2013 р., приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у м`ясному відділі супермаркету «Перекресток», помістила до чотирьох прозорих поліетиленових пакетів м`ясні продукти та зважила кожен з них, відрахувавши при цьому масу упаковки, а саме: з пакету, в якому знаходився свинячий фарш вагою 1,632 кг. вартістю 50 грн. 58 коп., ОСОБА_3 відрахувала масу упаковки, в результаті чого вага вказаного пакету згідно стікера (цінника) становила 0,126 кг. вартістю 3 грн. 90 коп.; з пакету, в якому знаходилися битки свинячі охолоджені вагою 2,358 кг. вартістю 124 грн. 95 коп., ОСОБА_3 відрахувала масу упаковки, в результаті чого вага вказаного пакету згідно стікера (цінника) становила 0,074 кг. вартістю 3 грн. 92 грн.; з пакету, в якому знаходилися битки свинячі охолоджені вагою 2,850 кг. вартістю 151 грн. 02 коп., ОСОБА_3 відрахувала тару, в результаті чого вага вказаного пакету згідно стікера (цінника) становила 0,096 кг. вартістю 5 грн. 09 коп.; поліетиленовий пакет, в якому знаходився окіст свинячий охолоджений вагою 4,232 кг. вартістю 190 грн. 40 коп., ОСОБА_3 порахувала по вартості битка свинячого, в результаті чого вага вказаного пакету згідно стікера (цінника) становила 0,164 кг. вартістю 8 грн. 69 коп.
Після цього, зважені м`ясні продукти, із цінниками, що не відповідали реальності, ОСОБА_3 перенесла та помістила до морозильної камери у приміщенні супермаркету.
Того ж дня, близько 19 год. 20 хв., прибиральниця ОСОБА_8 пронесла, залишені ОСОБА_3 в морозильній камері, м`ясні продукти до каси № 10, де перебувала ОСОБА_9 , яка за допомогою своєї банківської картки «Альфа банку» номер рахунку НОМЕР_1 здійснила операцію придбання вищевказаного товару на суму 21 грн. 60 коп., привласнивши таким чином товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 495 грн. 35 коп..
Однак, досягти свого наміру ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не змогли, оскільки після розрахунку за товар на касі, прибиральницею ОСОБА_8 було повідомлено охоронників закладу про невідповідність маси із вартістю товару.
Таким чином, ОСОБА_3 визнається винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 191 КК України, а саме закінченому замаху на привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, ОСОБА_5 визнається винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 191 КК України, а саме закінченому замаху на привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Допитана в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті та показала суду про те, що дійсно, 14.12.2013 р. вона із ОСОБА_5 домовились між собою, що вона відважить м`ясні вироби, відраховуючи масу товару, а ОСОБА_5 відповідно, розрахується за них на касі за ціною, що не відповідає дійсності. Так, вона, перебуваючи у м`ясному відділі, помістила до чотирьох пакетів свинячий фарш, битки свинячі та окіст свинячий, відрахувавши при цьому масу упаковки, таким чином знизивши загальну вартість товару на 495 грн. 35 коп. та помістила їх до морозильної камери. Ввечері прибиральниця ОСОБА_8 понесла на касу до ОСОБА_5 вищевказані м`ясні вироби, за які та розрахувалась. Але прибиральницею було помічено невідповідність маси і вартості товару, про що вона повідомила охорону. Щиро розкаялася у вчиненому, просила суд не карати її суворо.
Допитана в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті, надавши аналогічні покази, що й обвинувачена ОСОБА_10 стосовно обставин вчинення ними закінченого замаху на привласнення майна ПАТ «Ікс 5 Рітейл Груп України» за попередньою змовою. Щиро розкаялася у вчиненому, просила суд не карати її суворо.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів як показання потерпілих, свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин кримінального провадження, оскільки обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини ніким не оспорюються.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинувачених та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують їх особу.
При обранні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_3 суд враховує наступні обставини справи: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення; особи обвинувачених, які за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, їх молодий вік, те що ОСОБА_5 раніше не судима, а ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судима.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити їм покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади пов`язані із адміністративно-господарською та огранізаційно-розпорядчою діяльністю, із застосуванням ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на них обов`язків, викладених в ст. 76 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винуватих та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення до постановлення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 18.04.2014 р., але враховуючи, що ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької обл. від 19.06.2014 р. її було звільнено від призначеного за вищевказаним вироком покарання, судом не застосовується положення ч. 4 ст. 70 КК України.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -
засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 191 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади пов`язані із адміністративно-господарською та організаційно-розпорядчою діяльністю строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 191 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади пов`язані із адміністративно-господарською та організаційно-розпорядчою діяльністю строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази у справі:
- ідентифікаційні стікери товару у кількості 8 шт. та фіскальний чек з квитанцією, що приєднані до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.с. 65);
- DWD-RW диск із записом з камер спостереження супермаркету «Перекресток» за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 34, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.с. 80);
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1