Справа № 591/3142/14-к
Провадження № 1-кп/591/14/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року

Зарічний районний суд м. Суми у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілої ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миропілля Краснопільського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , фактично мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 31.10.2000 р. Краснопільським районним судом Сумської області за ст. 81 ч.3, 44, 46-1 КК України до 1 р. 6 міс позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік; 24.04.2003 р. Краснопільським районним судом Сумської області за ст. 296 ч.3, 69 КК України до арешту строком на 6 місяців; 10.08.2005р. Зарічним районним судом м. Суми за ст. 187 ч.2, ст. 69 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі - звільнився 06.08.2010 по відбуттю терміну покарання,

обвинуваченого за ст. 15 ч.2, ст. 187 ч. 4 КК України, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , раніше судимого 16.02.2012 Зарічним районним судом м. Суми за ст. 309 ч.1, ст. 317 ч.2, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого за ст. 396 ч. 1 КК України
В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування, після зміни обвинувачення прокурором в суді, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.
На початку січня 2014 року ОСОБА_8 , мешкаючи в АДРЕСА_2 , спілкуючись зі своїми знайомими у мікрорайоні, де проживав, дізнався про матеріально забезпечену ОСОБА_15 , яка мала квартиру в багатоповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_4 . При цьому ОСОБА_8 довідався, що ОСОБА_15 заміжня за італійцем, котрий є успішним підприємцем, постійно проживає разом з ним в Італії, а в м. Суми має квартиру і періодично приїздить разом з ним. ОСОБА_8 , переслідуючи корисливі мотиви, вирішив заволодіти грошовими коштами ОСОБА_15 в особливо великих розмірах.

Про свої злочинні наміри ОСОБА_8 повідомив свого знайомого ОСОБА_16 та запропонував йому взяти участь у заволодінні грошовими коштами ОСОБА_15 на що отримав згоду.

Плануючи реалізацію злочинних намірів, ОСОБА_8 , встановив місце знаходження квартири, склад сім`ї ОСОБА_15 та розпорядок дня. При цьому він з`ясував, що квартира обладнана охоронною сигналізацією ДСО при УМВС України в Сумській області, і тому визначив, що заволодіти майном потерпілої він зможе лише відкритим способом при наявності будь-кого з мешканців квартири, та із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, або з погрозами застосування такого насильства.

На початку лютого 2014 р. ОСОБА_17 познайомив ОСОБА_8 з ОСОБА_18 , який за згодою ОСОБА_8 декілька раз ночував у його квартирі. ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_18 прийняти участь у заволодінні майном потерпілої в особливо великих розмірах, шляхом вчинення розбійного нападу.

Підшукуючи співучасників для реалізації своїх намірів ОСОБА_8 у розмовах, які відбулися у присутності ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 (який орендував квартиру у ОСОБА_8 разом із своєю дівчиною ОСОБА_19 ), розповів про свій намір, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_15 шляхом розбійного нападу і пообіцяв усім отримання великої наживи, а саме грошових коштів в сумі не менше 100 000 євро, які в подальшому можна буде розділити між співучасниками.

Свідомо розраховуючи на ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , як співучасників злочину, ОСОБА_8 12.02.2014 р. довів їм деталі розробленого ним плану розбійного нападу на ОСОБА_15 . При цьому ОСОБА_18 він відвів роль активного співвиконавця розбійного нападу, з яким мав проникнути до житла ОСОБА_15 , застосувати до господарки насильство шляхом нанесення їй ударів аж до втрати свідомості. З метою заволодіння належними їй грошовими коштами та іншим майном в особливо великих розмірах, ОСОБА_8 повинен був особисто використати ніж для погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я осіб заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій. При цьому ОСОБА_8 планував увірватися спільно із ОСОБА_18 до квартири АДРЕСА_5 і з метою заволодіння майном застосувати насильство до ОСОБА_15 або її матері - ОСОБА_14 , яка також могла перебувати в квартирі доньки.

ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , як співучасники злочину, за планом ОСОБА_8 , повинні були чекати їх з однієї та іншої сторони будинку і в разі можливої появи працівників міліції, котрі можуть прибути на виклик в результаті спрацювання сигналізації негайно повідомити про це ОСОБА_8 та ОСОБА_18 , за допомогою мобільного зв`язку.

ОСОБА_18 , не бажаючи приймати участь у вчиненні таких протиправних дій пов`язаних із застосуванням насильства, 13.02.2014 р. звернувся із заявою про готування розбійного нападу до УБОЗ УМВС України в Сумській області. Оскільки активні дії ОСОБА_8 свідчили про реальність та дійсність запланованих ним злочинних намірів, правоохоронні органи з метою попередження настання суспільно-небезпечних наслідків та заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам потерпілих, з метою забезпечення повного контролю за поведінкою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 на підставі ст. 271 КПК України для контролю за вчиненням злочину провели спеціальний слідчий експеримент, про участь у якому повідомили ОСОБА_18 , (кримінальне провадження відносно якого закрито на підставі ст. 17 КК України, п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України). ОСОБА_18 з метою підтримання тісного контакту з вказаними особами, визначення механізму заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах і попередження вчинення злочину, був вимушений надати вигляд, що і надалі погоджується на свою участь у запропонованому розбійному нападі.

Під час підготовки до вчинення розбою, ОСОБА_8 підготував, узявши за місцем свого проживання спортивно-туристичний ніж, а також для себе та ОСОБА_18 особисто виготовив дві маски з прорізами для очей, використавши для цього зимові в`язані шапки. ОСОБА_18 сказав придбати липку стрічку для зв`язування потерпілої.

Спланувавши вчинення розбою на 14 лютого 2014 року, ОСОБА_8 повідомив про це співучасників. Цього ж дня ОСОБА_16 за своєю волею, усвідомлюючи можливість доведення розбійного нападу до кінця, добровільно припинив свою незаконну діяльність на стадії готування. Про своє рішення ОСОБА_16 повідомив співучасників до скоєння ними злочину, та в подальшому будь-яких дій, спрямованих на досягнення злочинної мети як своєї, так і співучасників не вчиняв. У зв`язку з цим відносно ОСОБА_16 закрито кримінальне провадження на підставі ст. 17 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Не зважаючи на добровільну відмову ОСОБА_16 від вчинення злочину, ОСОБА_8 не відмовився від реалізації запланованих злочинних дій і прохав ОСОБА_9 надати йому пневматичний пістолет. ОСОБА_9 у свою чергу, не повідомляючи учасників про не бажання брати участь у вчиненні злочину, 13.02.2014 р відніс та здав свій пневматичний пістолет до ломбардної установи, щоб не надавати його у використання для вчинення злочину.

14 лютого 2014 р., близько 1400 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_18 та ОСОБА_9 вийшли від будинку, де проживав ОСОБА_8 і попрямували до багатоповерхового будинку АДРЕСА_6 . ОСОБА_9 пішов в бік заправної станції «Маршал» , і не маючи бажання приймати участь у вчиненні особливо тяжкого злочину, не зайняв позицію біля даного будинку з боку вулиці Черепіна, як йому наказав ОСОБА_8 , не бажав повідомляти ОСОБА_8 про прибуття працівників міліції на виклик охоронної сигналізації. ОСОБА_9 , передбачаючи, що він не буде вчиняти злочин, однак знав про його вчинення іншими учасниками, приховав особливо тяжкий злочин, не повідомив про це правоохоронні органи, а тому заздалегідь не обіцяв приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину. У вказаний час знаючи, про те, що він не буде стояти біля під`їзду будинку та спостерігати за обстановкою, домовився зустрітися із своєю дівчиною ОСОБА_20 біля зупинки «Берізка», яка знаходилася неподалік заправної станції «Маршал» по вул. Черепіна.

Будучи впевненим про те, що ОСОБА_9 повідомить про небезпеку, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_18 , вважаючи його своїм співучасником, маючи при собі заздалегідь приготовані знаряддя для вчинення злочинів, шляхом вільного доступу зайшли до під`їзду даного будинку, де на 4-му поверсі знаходилась квартира АДРЕСА_7 , належна ОСОБА_15 . Дочекавшись зручного моменту, близько 1430 години коли в під`їзді не було сторонніх осіб, ОСОБА_8 з ОСОБА_18 наділи на обличчя маски з прорізами для очей, матерчаті рукавиці і підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_7 через які планували увірватися всередину. Маючи при собі спортивно-туристичний ніж, рулон липкої стрічки для зв`язування, ОСОБА_8 приготувався застосувати погрози та насильство небезпечне для життя та здоров`я відносно потерпілої ОСОБА_14 , яка знаходилася у житлі, та розраховував заволодіти грошовими коштами в сумі 100 000 євро, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 14.02.2014 р. складає 1 180 275 грн., та у 1938 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є особливо великим розміром. ОСОБА_8 подзвонив у дзвінок квартири, а ОСОБА_18 тримався в цей час за ручку дверей, відчинилися вхідні двері, і працівники міліції затримали ОСОБА_8 та вилучили знаряддя для вчинення злочину. ОСОБА_9 працівники міліції затримали біля заправної станції «Маршал» по вул. Черепіна в м. Суми.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразилися у закінченому замаху на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, та ці дії кваліфіковані за ст.15 ч.2 ст. 187 ч.4 КК України, як закінчений замах на розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах.

ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що він вчинив заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, а саме закінченого замаху на розбійний напад ОСОБА_8 , з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, спрямованого на заволодіння майном у особливо великих розмірах.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в скоєнні зазначеного правопорушення не визнав. Зазначив, що не згоден з викладеними в обвинувальному акті обставинами та пояснив, що в лютому 2014 року від свого знайомого ОСОБА_16 дізнався, що є квартира, де можна заволодіти 100 000 євро. Спочатку був намір викрасти ці гроші, але квартира виявилася під сигналізацією. ОСОБА_16 , який був знайомим з ОСОБА_8 , привів до нього додому ОСОБА_21 , з яким познайомив, і запропонував вчинити цей злочин. ОСОБА_16 був ініціатором та організатором злочину, саме він розподілив ролі кожного співучасника, крім того, саме від нього він дізнався про суму грошей, яка повинна бути в квартирі, він же розповів і про господарів цієї квартири Пізніше запропонували приєднатися до них ОСОБА_9 , який на той час разом із своєю дівчиною проживав у ОСОБА_8 як квартирант, і погодився з такою пропозицією. ОСОБА_16 розподілив ролі кожного: ОСОБА_8 з ОСОБА_18 повинні були йти до обраної квартири в будинку АДРЕСА_6 , піднятися на поверх, натиснути на кнопку дзвінка, і після відкриття дверей, ОСОБА_22 повинен був змотати потерпілу скотчем. ОСОБА_16 разом з ОСОБА_9 повинні були спостерігати за обстановкою біля будинку. Гроші збиралися розділити на всіх порівну. 14.02.2014 року в денний час всі разом вийшли з квартири ОСОБА_8 . ОСОБА_18 взяв з собою скотч, ніж і дві шапки у виді масок з прорізами для очей. ОСОБА_16 спочатку йшов разом з ними, а потім кудись зник. Дійшли до будинку АДРЕСА_6 , ОСОБА_9 пішов за будинок, а ОСОБА_8 з ОСОБА_18 зайшли в під`їзд і стали ходити з поверху на поверх. ОСОБА_16 телефонував ОСОБА_23 і сказав: «Давайте швидше». Коли зайшли на 4 поверх до обраної для вчинення злочину квартири, то з сусідньої квартири вийшли якісь люди, тому ОСОБА_8 подумав, що треба тікати. Вони з ОСОБА_18 ще постояли на балконі в під`їзді, де ОСОБА_8 знову сказав ОСОБА_18 , що треба піти звідти, бо їх побачили сторонні особи, але той відповів, що треба довести все до кінця. Потім підійшли до квартири АДРЕСА_7 і ОСОБА_8 натиснув на кнопку дзвінка. Як пояснив ОСОБА_8 в судовому засіданні, він сподівався, що у разі, якщо в квартирі хтось є, то вони одразу втечуть і до квартири проникати не будуть. Але, коли потерпіла відгукнулася, і почала відчиняти двері, ОСОБА_22 взявся за дверну ручку, і в цей час їх затримали працівники міліції. Пояснив також, що з самого початку за ініціативою ОСОБА_16 вони готувалися до розбійного нападу, і він дійсно говорив, що потерпілу «треба вирубити», це повинен був зробити ОСОБА_18 . В той же час він не мав наміру вчиняти цей злочин, а ці розмови не сприймав всерйоз, просто не хотів перед своїми товаришами показувати, що він нібито чогось боїться. Пояснив також, що коли йшли до квартири потерпілої, він не знав і не міг знати про те, що там буде перебувати потерпіла. Вважав, що зможе відговорити ОСОБА_18 від вчинення злочину, або ж він відмовиться від цього одразу після того, як натиснуть на кнопку дзвінка та почують, що в квартирі хтось є і втечуть. Пояснив, що у них не було з собою будь-яких знарядь злому для проникнення в квартиру, а ніж взяв з собою у нього вдома без його відома ОСОБА_18 . Як пояснив ОСОБА_8 , шапки з прорізами для очей були також у ОСОБА_18 , який в під`їзді одну з них віддав йому, але він її не надівав, навіть тоді, коли натиснув на кнопку дзвінка, тому що не мав наміру проникати в квартиру, а хотів втекти відразу після того, як натисне на дзвінок.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчинені вказаного злочину не визнав. Пояснив, що в лютому 2014 року винаймав квартиру у ОСОБА_8 , де мешкав разом із своє дівчиною ОСОБА_19 та з господарем квартири ОСОБА_8 12.02.2014 р. він прийшов ввечері з роботи і побачив, що вдома знаходилися ОСОБА_8 , ОСОБА_22 і ОСОБА_16 , які сиділи за столом і пили горілку. ОСОБА_22 і ОСОБА_16 запропонували йому піти разом з ними, при цьому ОСОБА_16 пояснив, що потрібно постояти «на шухері», а ОСОБА_22 сказав, що в квартирі є 100 000 євро, і що потрібно буде постояти біля під`їзду, ще говорив, що потрібно взяти скотч і маски. Обіцяли, що ввечері вони всі вже будуть міліонерами. Про те, що буде вчинятися розбійний напад, ОСОБА_9 не знав, але припускав, що від розмов ОСОБА_8 , ОСОБА_22 і ОСОБА_16 можуть перейти до активних дій, тому він за день до цього здав в ломбард свій пістолет, щоб запобігти негативних непередбачуваних наслідків. Пояснив, що 14.02.2014 року вони разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_18 від будинку, де мешкає ОСОБА_8 , пішли в бік № 26 по вул. Черепіна, йому наказали стояти біля під`їзду, але він там не знаходився. Він ще вранці домовився про зустріч на зупинці біля ТЦ «Берізка» із своєю дівчиною ОСОБА_24 , тому і пішов до автозаправки «Маршал», де був затриманий працівниками міліції.

Відповідно до договору та специфікації до нього від 13.02.2014 р., квитанції до касового ордеру від 13.02.2014 р., ОСОБА_25 передав в заставу до ПТ «Чесний ломбард» револьвер Profi 2,5 (а.п.8-10 т.2).
Потерпіла ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що її донька ОСОБА_15 одружена з іноземцем та постійно проживає в Італії, але в м. Суми має квартиру АДРЕСА_5 , куди періодично приїздить. Гроші в цій квартирі ніколи не зберігалися, а тим більше в такій великій сумі. Вона доглядає за цією квартирою, на прохання доньки приходить туди поливати квіти. Пояснила, що приходила до квартири доньки в різний час та різні дні, і в той день 14.02.2014 року не збиралася туди йти, але працівники міліції зателефонували їй та повідомили, що на дану квартиру готується розбійний напад, попросили приїхати туди разом з ними, на що вона погодилася. Це було близько 13 год. Навколо під`їду та в квартирі встановили відеокамери і на екрані в квартирі було видно, що відбувається біля квартири. Побачила, що перший раз два хлопця підійшли до квартири, постояли біля дверей, послухали і пішли, а потім знов повернулися і натиснули на кнопку дзвінка. Потерпіла підійшла до дверей, відгукнулася, і одразу втекла на балкон, бо дуже боялася і була в шоковому стані, тому не пам`ятає детально, що відбувалося після того, як вона підійшла до дверей, щоб відчинити. Потім побачила, що працівники міліції затримали двох хлопців, і почали проводити огляд місця події.

Свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що є оперуповноваженим працівником УБОЗ УМВС України в Сумській області і брав участь у проведенні 14.02.2014 року оперативних заходів, під час яких здійснював спостереження за ОСОБА_9 та його затримання. Застосовувалися засоби аудіо-відео-контролю. Свідок вів спостереження з салону автомобіля. ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 втрьох вийшли з свого під`їзду і пішли до будинку АДРЕСА_6 . ОСОБА_8 і ОСОБА_18 увійшли в під`їзд, а ОСОБА_9 залишився спочатку біля під`їзду приблизно на п`ять хвилин, а потім сходив до заправки «Маршал», купив якісь напої. Звідти він також міг спостерігати за обстановкою, оскільки під`їзд автотранспорту до будинку добре видно. В момент затримання ОСОБА_9 стояв біля білборду, що знаходиться поряд із заправкою. Пояснив також, що після затримання ОСОБА_9 він зайшов в квартиру АДРЕСА_7 , де в цей час проводився огляд, ОСОБА_8 був у вітальні, і коли вилучали ніж, скотч, шапки з прорізами для очей, то пояснював, що ці речі належать йому.

З показів свідка ОСОБА_19 вбачається, що з ОСОБА_9 вона знайома близько п`яти років та в лютому 2014 року мешкала разом з ним на квартирі у ОСОБА_8 , куди також заходили знайомі ОСОБА_8 - ОСОБА_16 , ОСОБА_18 . В ніч з 13.02.2014 на 14.02.2014 року ОСОБА_18 ночував з ними в цій квартирі. Розмов між ними вона не чула, тому що виходила на кухню та більшість часу знаходилася там. Їй відомо, що у ОСОБА_9 був пістолет, який він здав в ломбард. 14.02.2014 року вона вранці пішла на навчання, домовившись із ОСОБА_9 зустрітися, а близько 15-00 год. зателефонувала ОСОБА_9 на мобільний телефон, але він не відповідав, хоча вранці вони домовлялися зустрітися. Більше їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_27 пояснив суду, що мешкає в будинку АДРЕСА_6 та 14.02.2014 року був присутнім в якості понятого під час огляду та вилучення речей в квартирі АДРЕСА_7 цього будинку. Коли його покликали працівники міліції в якості понятого, він побачив, що біля квартири АДРЕСА_7 лежав один чоловік, а інший в квартирі біля дверей. Поряд стояла господарка квартири. Через 1-2 хвилини підійшов другий понятий, і працівники міліції почали проводити огляд місця події, в ході якого були вилучені та опечатані якісь речі, але точно не пам`ятає. Після огляду в квартирі вийшли на вулицю, де побачили, що біля білборду сидів ще один затриманий хлопець.

Свідок ОСОБА_28 , який також був понятим під час проведення огляду місця події, вилучення речей після затримання обвинувачених, пояснив суду, що 14.02.2014 року приблизно о 15-16 год. його запросили працівники міліції в якості понятого в квартиру АДРЕСА_5 . Він побачив біля квартири одного хлопця без наручників, якого потім завели в квартиру, де вже стояв біля вхідних дверей ще один хлопець та працівники міліції. В кімнаті також знаходилася потерпіла, яка була дуже знервована. На підлозі лежали дві маски, зроблені з в`язаних шапок, та ніж. Як понятий він підписався в протоколах, які були складені на місці. Він не пам`ятає, чи пояснювали в його присутності, кому належать вилучені речі, і не бачив, у кого вони вилучалися. Потім разом з працівниками міліції вийшли на вулицю, де побачили біля білборду затриманого ОСОБА_9 він видав працівникам міліції речі, що біли при ньому: планшет, два телефони, цигарки, всі ці речі записали в протокол.

В судовому засіданні ОСОБА_16 , заявлений прокурором як свідок обвинувачення, відмовився від надання показів суду.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що на початку лютого 2014 року він приїхав в м. Суми та звернувся до свого знайомого ОСОБА_16 з проханням допомогти йому знайти квартиру, щоб переночувати, і той запропонував зупинитися у ОСОБА_29 . Перебуваючи в квартирі ОСОБА_29 , став свідком розмови, яка відбувалася між ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , про те, що вони збираються вчинити розбійний напад. 12.02.2014 р. він знову приїхав в м. Суми та зупинився в квартирі у ОСОБА_29 , який запропонував йому взяти участь у розбійному нападі, щоб заволодіти 100 000 євро, які повинні були знаходитися в квартирі однієї жінки. Після цього свідок ОСОБА_18 звернувся до правоохоронного органу і повідомив, що готується розбійний напад. На пропозицію працівників міліції погодився на те, що продовжить брати участь у готуванні до нього під їхнім контролем, і пізніше на одяг йому прикріпили спеціальний пристрій для аудіо-запису і прослуховування розмов. Після цього ввечері 12.02.2014 р. він знову прийшов в квартиру до ОСОБА_29 , де були також хлопець на ім`я ОСОБА_31 на прізвисько « ОСОБА_32 » із своєю дівчиною ОСОБА_33 , до них також заходив ОСОБА_17 , який потім пішов додому. Першим завів розмову про розбійний напад ОСОБА_34 , який запропонував йому та ОСОБА_35 взяти участь у цьому нападі. Пояснив, що в квартирі може знаходитися лише одна господарка, яку треба «вирубити», що і запропонував зробити йому ( ОСОБА_18 ). ОСОБА_34 був налаштований дуже серйозно, говорив, що цю квартиру він «виставить» у будь-якому випадку, що він знає, де в ній знаходиться кейс із грошима не менше 100 000 євро. ОСОБА_36 наказав під час розбійного нападу знаходитися біля будинку та спостерігати за обстановкою, і ОСОБА_31 не заперечував, тому він вважає, що той погодився. Йому також відомо, що у ОСОБА_37 був пневматичний пістолет, який той напередодні вчинення розбійного нападу здав у ломбард. 14.02.2014 року біля будинку, де мешкає ОСОБА_34 , зустрілися він, ОСОБА_34 , ОСОБА_31 і ОСОБА_17 , який потім відмовився йти з ними. У ОСОБА_29 був розкладний ніж і дві шпаки з прорізами для очей, у ОСОБА_37 нічого з собою не було, він повинен був спостерігати за обстановкою і знаходитися біля будинку. Свідок пояснив, що до будинку потерпілої їх повів ОСОБА_34 , він разом з ОСОБА_29 зайшли в під`їзд, а ОСОБА_31 пішов за будинок. Деякий час вони вдвох походили з поверху на поверх, а потім з сусідньої квартири вийшли якісь люди, і вони з ОСОБА_29 ще постояли на балконі в під`їзді, а потім підійшли до квартири АДРЕСА_7 , і ОСОБА_34 натиснув на кнопку дзвінка, а він взявся за дверну ручку, та в цей час їх затримали працівники міліції.

Як вбачається з письмової заяви ОСОБА_18 від 13.02.2014 року на ім`я начальника УБОЗ УМВС України в Сумській області, він повідомляє про те, що йому стало відомо про готування розбійного нападу із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої господарки квартири в м. Суми, з метою заволодіння грошовими коштами в сумі 100 000 євро. Йому запропонували взяти участь в цьому нападі ОСОБА_34 та ОСОБА_31 на прізвисько « ОСОБА_32 ». (а.п.196).

Зазначене повідомлення було внесено до ЄРДР за ст. 14 ч.1, ст. 187 ч.4 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000032. (а.п.193 т. 1).

Відповідно до витягу з ЄРДР (а.п.194 т.1) за ст. 187 ч. 4 КК України, за заявою ОСОБА_18 від 13.02.2014 р. ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_18 , ОСОБА_9 протягом 07 13.02.2014 р. здійснили підготовку до здійснення нападу на квартиру АДРЕСА_5 , належну ОСОБА_15 , за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, із застосуванням до особи, яка зазнала нападу, насильства, небезпечного для життя і здоров`я, та погрозою застосування такого насильства. 14.02.2014 року близько 14-35 ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_18 , ОСОБА_9 із заздалегідь заготовленими знаряддями вчинення злочину прибули до квартири ОСОБА_15 , де в момент початку нападу були затримані співробітниками міліції.

Згідно з витягом з кримінального провадження № 0000086 від 01.05.2014 року до ЄРДР внесено відомості за ст. 15 ч.2, ст. 187 ч.4 КК України про те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відносно яких розслідується кримінальне провадження, під час підготовки та вчинення замаху на розбійний напад діяли спільно з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 (а.п.3 т.2).

Зазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_16 ОСОБА_18 згідно з постановою ст. слідчого СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_38 від 05.05.2014 р. закрито у зв`язку з відсутністю в їх діях ознак кримінального правопорушення (а.п.5-6 т.2).

Як вбачається з письмової заяви потерпілої ОСОБА_14 , вона надала згоду працівникам міліції провести огляд квартири АДРЕСА_5 , належної її доньці ОСОБА_15 (а.п.195 т.1).

Оглядом місця події, зафіксованим за допомогою відеозйомки, який проводився 14.02.2014 р. з 15-51 год. до 17-36 год. в приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_6 на 4 поверсі, в квартирі АДРЕСА_5 , встановлено, що під час спроби проникнути до квартири АДРЕСА_5 з метою здійснення розбійного нападу були затримані на місці злочину ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , а також на прилеглій до цього будинку території біля рекламного щита - ОСОБА_9 . При цьому, як вбачається з протоколу огляду місця події, у вказаних осіб були вилучені особисті речі, які були оглянуті, описані та опечатані. Серед них: у ОСОБА_8 складний ніж, три матерчатих шапки, дві з яких з прорізами для очей, рулон липкої стрічки, пара рукавиць чорного кольору, у ОСОБА_18 мобільний телефон «Нокіа» з сім-карткою МТС, пара рукавиць синього кольору, у ОСОБА_9 - два мобільних телефони, три сім-картки МТС та інші особисті речі (а.п.197-209 т.1).

В судовому засіданні досліджений DVD-R диск з відеозаписом огляду місця події від 14.02.2014 року квартири АДРЕСА_5 та прилеглої території (а.п.58 т. 1) та DVD-R диск з відеозаписом додаткового огляду місця події від 14.02.2014 року (а.п.80 т.1), визнані речовим доказом (а.п.57 т.1). При проведенні додаткового огляду місця події досліджувалася місцевість біля білборду, розташованого навпроти автозаправочної станції «Маршал» і будинку № 26 по вул. Черепіна, де був затриманий ОСОБА_9 . Оглядом в присутності понятих встановлено, що відстань від білборду до будинку АДРЕСА_6 становить близько 30 м, а від білборду до автозаправочної станції близько 50 м, та як від АЗС, так і від білборду добре проглядається прилегла територія до будинку АДРЕСА_6 та в`їзди, якими можна під`їхати до даного будинку. Проте, як вбачається з відеозапису, з того місця, де було затримано ОСОБА_9 , не можливо побачити під`їзд будинку, куди зайшли ОСОБА_8 , ОСОБА_18 (а.п.227-230 т.1).
В судовому засіданні були досліджені речові докази: картка пам`яті «Transend 4gb» із позначками: 4161m, «нетаємно», гриф знято Акт УБОЗ УМВС № 29/10 від 24.02.2014, відеокасета «Mini-DV Panasonic» носій інформації, легалізованої УБОЗ УМВС України в Сумській області ОТЗ відео контролю із відеозаписом, проведеним 14.02.2014 року в м. Суми, в районі будинку № 26 по вул. Черепіна в м. Суми. Інформація, що міститься на цих носіях, і була скопійована на DVD-R диск, у повному обсязі була відтворена та досліджена в судовому засіданні, а також відображена в протоколі огляду речей та документів від 27.02.2014 року (а.п.53-63 т.4), який був досліджений в судовому засіданні.
Під час огляду місця події, проведеного 14.02.2014 року, були вилучені речі і предмети, визнані речовими доказами відповідно до постанов ст. слідчого ОСОБА_38 від 20.03.2014 р. В постановах зазначено, що у ОСОБА_18 було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_1 та сім-картку оператора МТС № телефону НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_18 та мікронакладення на липкій стрічці з рук ОСОБА_18 , які зберігаються при матеріалах справи; у ОСОБА_8 вилучені належні йому речі: дві матерчаті рукавиці чорного кольору, в`язана матерчата шапка сірого кольору, дві в`язані матерчаті шапки чорного кольору з прорізами для очей, рулон липкої стрічки «Дизель», складний ніж, запальничка «Крікет», мікронакладення на липкій стрічці з рук кистей ОСОБА_8 , які зберігаються при матеріалах справи; у ОСОБА_9 вилучені належні йому речі: телефон «LG» ІМЕІ НОМЕР_3 та сім-картку оператора МТС № телефону НОМЕР_4 , а також належні ОСОБА_8 мобільний телефон «Самсунг» ІМЕЙ НОМЕР_5 та сім-картку оператора МТС № телефону НОМЕР_6 (т.1, а.с.60-61).
Всі зазначені речові докази були оглянуті в судовому засіданні.
Відповідно до висновку експерта від 13.03.2014 р. № 302 усі текстильні волокна з дактилоплівок, що вилучені з правої та лівої рук ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , не мають спільної родової (Групової) належності з текстильними волокнами, які входять до складу рукавичок ОСОБА_18 та трьох шапок і рукавичок ОСОБА_8 (а.п.71-76) т.2).
Згідно з висновком експерта від 05.03.2014 р. № 92 ніж, вилучений 14.02.2014 р. в ході огляду місця події у ОСОБА_8 , не є холодною зброєю, а є спортивно-туристичним ножем господарчо-побутового призначення (а.п.89-91 т.1).
За результатами проведених згідно ухвали Апеляційного суду Сумської області від 03.02.2014 року оперативно-технічних засобів було зафіксовано розмову, аудіо-запис якої досліджувався в судовому засіданні, та яка відбулася 12.02.2014 року в квартирі, де мешкав ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , між ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_39 , ОСОБА_9 . З аудіо-запису розмови вбачається, що в ході неї обговорювалися деталі готування до вчинення розбійного нападу. Зокрема, ОСОБА_8 повідомляє, що він давно спостерігає за цією квартирою, яка обладнана охоронною сигналізацією. В квартирі можуть знаходитися гроші в сумі не менше 100 000 євро та літня жінка, яку потрібно «виключити», що і пропонує зробити ОСОБА_18 , а ОСОБА_9 повинен стояти на вулиці біля будинку, спостерігати за навколишньою обстановкою, на що останній не заперечував. На запитання ОСОБА_18 . Олійник повідомив, що у нього є дві маски, які потрібно взяти з собою, а також пояснив, що гроші будуть ділити між собою порівну. За результатами проведення ОТЗ № 1 оперуповноваженим УБОЗ УМВС України в Сумській області ОСОБА_26 був складений протокол від 17.02.2014 року (а.п.293-236 т.1).
Під час дослідження в судовому засіданні відеозапису, що міститься на речовому доказі - відеокасеті «Mini-DV Panasonic», з`ясовано, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 разом вирушили в напрямку будинку АДРЕСА_6 . ОСОБА_9 відділився від них та не йшов разом з ними до зазначеного будинку, а ОСОБА_8 , ОСОБА_18 підійшли до будинку, оглянули вхід в під`їзд, до підвалу, потім піднялися по східцям і деякий час ходили по різним поверхам, виходили та деякий час стояли на балконі і щось обговорювали, потім підійшли до квартири АДРЕСА_7 , оглянули вхідні двері, ОСОБА_8 прислухався, притулившись вухом до вхідних дверей, але в цей час з однієї із квартир на даному поверсі вийшли якісь люди, і ОСОБА_8 з ОСОБА_18 знову вийшли на балкон, де ОСОБА_8 поговорив по мобільному телефону, випалив цигарку, потім зайшовши в коридор четвертого поверху, підійшовши до квартири АДРЕСА_7 , натиснув на кнопку дзвінка, а ОСОБА_18 взявся за дверну ручку, і в цей час їх затримали. Весь цей час ОСОБА_8 був без маски (шапки з прорізами для очей), та свого обличчя не приховував. (а.п.83, 233-236, 237-239 т.1).
Як вбачається з протоколу за результатами ОТЗ № 6 від 17.02.2014 р., складеного ОУ УБОЗ УМВС України в Сумській області ОСОБА_26 , у ході застосування оперативно-технічного заходу № 6 в межах ОРС № 441, заведеній 22.01.2014 р., за результатами проведення ОТЗ № 6, що проводився з 04.02.2014 р. до 14.02.2014 р. за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Сумської області від 03.02.2014 р., отримано дані про те, що 14.02.2014 року під час руху до будинку АДРЕСА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_18 ще раз обговорили план скоєння злочину, підійнявшись по східцях до будинку ОСОБА_8 приміряв шапку з прорізами для очей, яка повністю скривала його обличчя, та рукавички, щоб не залишились сліди рук на місці скоєння злочину. Після того, як ОСОБА_8 натиснув на кнопку дзвінка, натягнув шапку на обличчя, а після відкриття дверей ОСОБА_8 почав заходити до квартири, де й був затриманий працівниками міліції (а.с.237-239 т.1).

Відповідно до постанови ст. прокурора прокуратури Сумської області ОСОБА_40 від 13.02.2014 року вирішено провести спеціальний слідчий експеримент для документування факту закінченого замаху на розбійний напад, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло і спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_15 в особливо великих розмірах та поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, для перевірки спрямованості намірів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і спостереженням за їх поведінкою за допомогою правомірної участі ОСОБА_18 , з припиненням їх протиправної поведінки на стадії закінченого замаху та відкритим фіксуванням стадії закінченого замаху. Проведення спеціального слідчого експерименту доручити оперативному підрозділу УБОЗ УМВС України в Сумській області (т.4, а.п.35-39).

Згідно з протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 14.02.2014 року, складеним ОУ УБОЗ УМВС України в Сумській області ОСОБА_26 , проведено спеціальний слідчий експеримент, під час якого задокументовано факт закінченого замаху на розбійний напад за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у житло, спрямованого на заволодіння майном в особливо великих розмірах, та поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. В протоколі зазначено, що під час руху до будинку АДРЕСА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_18 ще раз обговорили план скоєння злочину, підійнявшись по східцях до будинку, ОСОБА_8 приміряв шапку з прорізами для очей, яка повністю скривала його обличчя, та рукавички, щоб не залишились сліди рук на місці скоєння злочину. Крім цього зазначено, що після того, як з квартири донісся жіночий голос, який сказав «Минуточку, сейчас открою», ОСОБА_8 скрив своє обличчя шапкою з прорізами для очей. ОСОБА_18 натиснув на ручку для відкриття дверей, а коли відкрився замок зі сторони кімнати ОСОБА_8 відразу намагався увірватися до квартири, де й був затриманий працівниками міліції (т.1, а.п.231-232).
Відносно ОСОБА_18 за його заявою згідно з постановою слідчого від 14.02.2014 року були вжиті заходи безпеки (т.1, а.п.240).
В судовому засіданні під час судових дебатів стороною захисту обвинуваченого ОСОБА_8 було заявлено клопотання про визнання досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: письмових доказів та доказів, що містяться на електронних носіях, недопустимими. В обґрунтування клопотання зазначається, що вказані докази були здобуті з порушенням порядку, встановленого КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно з ч. 6 ст. 246 КПК України виключно слідчий, який здійснював досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, має право доручити проведення спеціального слідчого експерименту оперативним підрозділам УБОЗ УМВС України в Сумській області.

Суду стороною обвинувачення не надано даних про те, що слідчим, який здійснював досудове розслідування, надавалося доручення на проведення спеціального слідчого експерименту оперативним підрозділам УБОЗ УМВС України в Сумській області, зокрема, саме оперуповноваженому ОСОБА_26 . Проте, відповідно до постанови ст. прокурора прокуратури Сумської області ОСОБА_40 від 13.02.2014 року проведення спеціального слідчого експерименту доручено оперативному підрозділу УБОЗ УМВС України в Сумській області. При цьому суд не може взяти до уваги доводи сторони захисту щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження даних про включення прокурора ОСОБА_40 до групи прокурорів, оскільки з досліджених судом наведених вище доказів вбачається, що прокурор ОСОБА_41 зазначений у витягу з кримінального провадження № 0000032 від 13.02.2014 року (а.п.194 т.1).

Крім того, стороною захисту зазначається, що згідно з ч. 1 ст. 267 КПК України та Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», слідчий і оперативний працівник) має право обстежити публічно недоступні місця, житло чи інше володіння особи шляхом таємного проникнення в них, у томі числі з використанням технічних засобів, з метою встановлення технічних засобів аудіо-, відеоконтролю особи. Оскільки аудіозапис розмов 12.02.2014 року проводився межах ОТЗ в помешканні у ОСОБА_8 , то, на думку сторони захисту, такі дії є порушенням вимог ст. 13, ч. 4 ст. 267 КПК України та конституційного права на недоторканість житла ОСОБА_8 . Тому докази, отримані за результатами проведення оперативно технічних заходів, а саме: протокол за результатами проведення ОТЗ №1 від 17.02.2014 року, складений оперуповноваженим відділу боротьби з етнічними ОЗГ та екстремізмом УБОЗ УМВС України в Сумській області ОСОБА_26 , а також картка пам`яті «Transcend 4 gb» із записом про здійснення оперативно технічних заходів аудіоконтролю із звукозаписом, проведеним в квартирі АДРЕСА_8 за місцем проживання ОСОБА_8 , в яких зафіксовано розмову ОСОБА_42 , ОСОБА_18 та невідомої особи, є недопустимими доказами в силу ч. 1 ст. 87 КПК України.

З такими доводами суд не може погодитися з тих підстав, що відповідно аудіо-контроль особи за місцем проживання ОСОБА_8 проведений на підставі іншої норми закону, а саме ст. 260 КПК України, згідно з якою аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування. Статтею ж 267 КПК України встановлено порядок обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, яке у межах проведення ОТЗ не здійснювалося.
Крім того, положеннями ч. 1 ст. 256 КПК України спростовуються доводи сторони захисту в частині незаконності використання стороною обвинувачення в якості доказу інформації, отриманої оперативними підрозділами в порядку проведення оперативно технічних заходів на підставі Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» до внесення відомостей в ЄРДР, зокрема аудіо-контроль особи за місцем проживання ОСОБА_8 . Згідно з ч. 1 ст. 256 КПК України протоколи щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо- або відеозаписи, фотознімки, інші результати, здобуті за допомогою застосування технічних засобів, вилучені під час їх проведення речі і документи або їх копії можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування.
Стороною захисту зазначається також про те, що в протоколах за результатами проведення ОТЗ №6 від 17.02.2014 року та в протоколі за результатами контролю за вчиненням злочину від 14.02.2014 року містяться недостовірні дані. Зокрема, в них зазначено, що під час руху до будинку АДРЕСА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_18 ще раз обговорили план скоєння злочину, підійнявшись по східцях до будинку ОСОБА_8 приміряв шапку з прорізами для очей, яка повністю скривала його обличчя, та рукавички, щоб не залишились сліди рук на місці скоєння злочину. Крім цього зазначено, що після того, як з квартири донісся жіночий голос, який сказав «Минуточку, сейчас открою», і ОСОБА_18 натиснув на ручку для відкриття дверей, а коли відкрився замок зі сторони кімнати ОСОБА_8 відразу намагався увірватися до квартири, де й був затриманий працівниками міліції.

З доводами сторони захисту в цій частині суд погоджується.

Встановлено, що відеокасета «Mini DV Panasonic» із відеозаписом, проведеним 14.02.2014 року в АДРЕСА_6 , містить лише відео-файл, а звук (аудіо-файл) відсутній, в зв`язку з чим неможливо зробити висновок щодо достовірності даних, викладених в протоколі за результатами контролю за вчиненням злочину від 14.02.2014 року, зокрема в частині достовірності даних щодо обговорення ОСОБА_8 та ОСОБА_18 плану скоєння злочину.

Крім того, встановлено, що протокол за результатами проведення ОТЗ №6 від 17.02.2014 року складений з порушенням вимог КПК України, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів проте, що після внесення даних про злочин в ЄРДР (13.02.2014 р.) негласні слідчі дії проводилися за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Сумської області, яка повинна бути отримана за зверненням слідчого в ході досудового розслідування. Тому доводи сторони захисту в цій частині суд вважає обґрунтованими, а доказ відеозапис що міститься на відеокасеті «Mini DV Panasonic» отриманий внаслідок зазначених слідчих дій. Тому, на думку суду, є підстави для визнання зазначених доказів: протоколу за результатами проведення ОТЗ №6 від 17.02.2014 року та відеозапису, отриманому внаслідок проведення цих ОТЗ недопустимими.

Сторона захисту зазначає про недопустимість доказу - постанови про проведення контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту від 13.02.2014 року, посилаючись на те, що в порушення ст. 246 ч. 6 КПК України прокурор, який здійснював процесуальне керівництво під час досудового розслідування ОСОБА_43 , доручив проведення спеціального слідчого експерименту оперативному підрозділу УБОЗ УМВС України в Сумській області, хоча згідно з ч. 6 ст. 246 КПК України виключно слідчий, який здійснював досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, мав право доручити проведення спеціального слідчого експерименту оперативним підрозділам УБОЗ УМВС України в Сумській області.

З такими доводами суд погодитися не може,оскільки відповідно до ст. 246 ч. 4 КПК України виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної (слідчої) дії, як контроль за вчиненням злочину.

Як зазначає сторона захисту, в зв`язку з тим, що працівниками міліції було порушено порядок проведення обшуку ОСОБА_8 , який передбачено ч. 7 ст. 223 КПК України, відомості, які містяться в протоколі огляду місця події від 14.02.2014 року в частині вилучення у нього двох матерчатих рукавичок чорного кольору, двох в`язаних матерчатих шапок з прорізами для очей, в`язаної шапки сірого кольору, рулону липкої стрічки «Дізель», складного ножа та запальнички «Кіркет» не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки є неналежними доказами в силу ст. 86 КПК України.

На думку суду, вимоги закону під час складання протоколу огляду місця події від 14.02.2014 року в частині вилучення речей у ОСОБА_8 були дотримані. Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував наявність у нього при собі під час затримання вказаних вище речей та зазначав, що скотч, ніж (який було взято ОСОБА_18 без дозволу ОСОБА_8 з його квартири), маски, рукавиці були у ОСОБА_18 , не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються іншими доказами: аудіо-записом розмов в квартирі у ОСОБА_8 12.02.2014 р., показами свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , які були понятими під час вилучення цих речей та пояснили суду, що ОСОБА_8 підтверджував належність йому цих речей. Суперечностей в показах цих свідків суд не вбачає, оскільки вони пояснили суду, що пройшло багато часу, тому всіх деталей тих подій вони вже не пам`ятають.

Суд також не може погодитися з доводами сторони захисту про те, що вчинення даного злочину було спровоковано з боку правоохоронних органів, зокрема, діями ОСОБА_18 , який співпрацював з відділом УБОЗ УМВС України в Сумській області. При цьому захисник посилається на покази ОСОБА_8 про те, що саме ОСОБА_18 постійно підбурював його на вчинення цього злочину. На думку суду, жодним допустимим доказом, дослідженим в судовому засіданні, ці ствердження не підтверджуються. Натомість, з аудіо запису розмов в квартирі у ОСОБА_8 12.02.2014 р., показів свідка ОСОБА_18 у судовому засіданні вбачається, що саме ОСОБА_8 доводив іншим учасникам план вчинення злочину.

До показів обвинуваченого ОСОБА_44 в тій частині, що він не був ініціатором та організатором даного злочину, суд ставиться критично та вважає їх лише обраним обвинуваченим способом захисту. Зокрема, обвинувачений стверджував, що розбійний напад запропонував вчинити ОСОБА_17 , який розподілив ролі кожного між співучасниками. Проте, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні доказу, здобутого за результатами оперативно-технічних засобів аудиозапису розмови, яка відбулася в квартирі ОСОБА_8 , саме він повідомляє, що в квартирі потерпілої можуть знаходитися гроші в сумі не менше 100 000 євро та може перебувати літня жінка, яку потрібно «виключити», що і пропонує зробити ОСОБА_18 , а ОСОБА_9 повинен стояти на вулиці біля будинку, спостерігати за навколишньою обстановкою. На запитання ОСОБА_18 . ОСОБА_45 повідомив, що у нього є дві маски, які потрібно взяти з собою, а також пояснив, що гроші будуть ділити між собою порівну.
У судовому засіданні ОСОБА_8 , пояснював також, що вже під час їхнього з ОСОБА_18 перебування в під`їзді будинку АДРЕСА_6 він наполягав припинити їхні дії та не бажав вчиняти злочин, і пропонував ОСОБА_18 піти звідти, оскільки їх помітили сторонні особи біля ліфту, але останній не погодився, і сказав, що треба йти до кінця. Ці покази не узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом. Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_8 , він не збирався проникати в дану квартиру, і натиснув на дзвінок лише тому, що на цьому наполягав ОСОБА_18 . Сам же він збирався лише подзвонити в двері, та у разі, якщо там хтось є, втекти. Пояснив, що наміру на вчинення крадіжки з проникненням до житла у нього також не було, і що для проникнення вони не мали при собі жодних знарядь. Вказані доводи ОСОБА_8 , на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки саме за ініціативою ОСОБА_8 вони разом з ОСОБА_18 , взявши з собою скотч для зв`язування потерпілої, ніж та маски для приховування облич, прийшли до під`їзду даного будинку, до квартири, за якою він перед цим деякий час вів спостереження. ОСОБА_8 було достовірно відомо, що ця квартира обладнана охоронною сигналізацією, а тому, не маючи при собі знарядь для злому замків або вхідних дверей, вони матимуть змогу проникнути до житла лише у разі присутності в квартирі потерпілої або її доньки. Ці обставини свідчать про наявність у ОСОБА_8 прямого умислу на вчинення розбою з проникненням до житла та із застосуванням до потерпілої насильства, небезпечного для життя та здоров`я або з погрозою застосування такого насильства. При цьому ОСОБА_8 називав суму грошей, якою мав намір заволодіти 100 000 євро, тобто умислом обвинуваченого охоплювалося заволодіння майном в особливо великих розмірах.

Враховуючи покази обвинувачених, потерпілої та свідків в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, суд дійшов наступних висновків.
Вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, на думку суду знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, однак, його дії кваліфіковані невірно.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, тобто злочину, передбаченого ст.15 ч.2 ст. 187 ч.4 КК України.

З такою кваліфікацією дій обвинуваченого суд погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ч. 2 КК України замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.

Згідно з ст. 14 ч. 1 КК України готуванням до злочину є підшукування або пристосування засобів чи знарядь, підшукування співучасників або змова на вчинення злочину, усунення перешкод, а також інше умисне створення умов для вчинення злочину.

Розбій (ст. 187 КК України) є злочином з усіченим складом і вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

У таких злочинах, як розбій можлива стадія готування, але стадія замаху виключається, оскільки саме на етап незакінченого злочину закон переносить момент закінчення кримінально караного посягання.

Так, в судовому засіданні з показів ОСОБА_8 , та показів свідка ОСОБА_18 було встановлено, що ОСОБА_8 на протязі декількох днів до подій, що мали місце 14.02.2014 року, спостерігав за квартирою АДРЕСА_5 , світло в вікнах не горіло, машини господаря біля будинку не було, а тому він вважав, що в квартирі нікого немає, та з`ясував, що квартира обладнана охоронною сигналізацією. З аудіо-запису, що проводився під час розмови 12.02.2014 року в квартирі у ОСОБА_8 , вбачається, що вчинити розбійний напад ОСОБА_8 готувався наступного дня, тобто 13.02.2014 року. В той же час, проаналізованими вище доказами, зокрема, показами потерпілої в судовому засіданні, свідка ОСОБА_18 та аудіо-запису, підтверджується, що про те, в які дні та час потерпіла ОСОБА_14 (яка доглядала за квартирою доньки) приходить до цієї квартири, ОСОБА_8 не знав та не міг знати. Потерпіла пояснювала суду, що приходила завжди в різний час, і в той день, 14.02.2014 р. взагалі приїхала в цю квартиру на прохання працівників міліції, які повідомили їй, що готується вказаний злочин. З показів потерпілої вбачається, що коли вона і працівники міліції вже знаходилися в квартирі, то до квартири підійшли двоє чоловіків, подзвонили в двері, працівники міліції сказали відчинити двері, однак потерпіла злякалась і вискочила на балкон, тобто двері не відчиняла. Хто з працівників міліції відчинив двері їй не відомо. Коли потерпіла вийшла з балкону, то побачила на полу обличчям донизу ОСОБА_8 , біля якого на підлозі лежали ніж, скотч і рукавички.

Таким чином, ОСОБА_8 не вчинив дій, що полягали у спробі здійснення нападу на потерпілу, бо ці дії були припинені працівниками міліції на стадії готування до вчинення розбійного нападу.

Виходячи з викладеного, дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає за необхідне кваліфікувати за ст. 14 ч. 1, 187 ч. 4 КК України як умисні дії, що полягали у готуванні на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбою), кваліфікуючими ознаками якого є: розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, поєднаний з проникненням у житло та з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, а саме те, що він вчинив готування до особливо тяжкого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, у тому числі розбою. В той же час суд враховує думку потерпілої, яка покладалася на розсуд суду щодо призначення обвинуваченому покарання, а також те, що тяжких наслідків від скоєного не настало, він позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, хворіє на тяжку хронічну хворобу, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено. З огляду на вимоги ст. 68 ч. 2 КК України за вчинення готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.Враховуючи наведене, необхідним і достатнім, на думку суду, є призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

В строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати час перебування під вартою з моменту затримання 14.02.2014 року по 28.01.2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, в строк відбування покарання ОСОБА_8 необхідно зарахувати час перебування під вартою з моменту затримання 14.02.2014 року по 28.01.2015 року, із розрахунку, згідно з ст. 72 ч. 5 КК України.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу не змінювати, залишити особисте зобов`язання.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, на думку суду, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 396 ч. 1 КК України полягає у заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Таке приховування передбачає приховування злочинця, слідів злочину, засобів та знарядь вчинення злочину, факту придбання або збуту майна, здобутого в результаті його вчинення, легалізації (відмивання) грошових коштів та іншого майна, здобутих злочинним шляхом. Способами приховування можуть, зокрема, бути надання злочинцю сховища, транспортних засобів, знищення слідів злочину, перенесення знарядь злочину в інше місце, зміна зовнішнього вигляду злочинця, забезпечення злочинця підробленими документами. Злочин вважається закінченим з моменту вчинення дій, що спрямовані на приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Таким чином, склад даного злочину передбачає з об`єктивної сторони вчинення активних дій з метою приховати тяжкий чи особливо тяжкий злочин. Дії ОСОБА_9 , як вбачається з проаналізованих вище доказів полягали у тому, що він, ставши свідком розмови, яка відбулася в квартирі ОСОБА_8 12.02.2014 року, не заявив до правоохоронного органу про можливе готування до злочину. Кримінальним кодексом в редакції 1961 року було передбачено кримінальну відповідальність за ст. 187 КК України за недонесення про злочин. В той же час ці дії обвинуваченого не утворюють складу злочину та тягнуть відповідальності за ст. 396 ч. 1 КК України. Склад цього злочину, у тому числі, об`єктивна та суб`єктивна сторона, в діях ОСОБА_9 відсутній, а тому він, відповідно до ст. 373 ч. 1 п. 3 КПК України підлягає виправданню у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу даного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 у виді особистого зобов`язання скасувати з моменту проголошення вироку.

На підставі ст.126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в загальній сумі 1927 грн. 27 коп., які були витрачені на проведення експертиз. (т. 1, а.п.62, 66, 88).

Згідно із ст. 100 КПК України необхідно вирішити питання речових доказів. (т. 1 а.п.57, 59, 60, 61, 79, 81, 84, 86).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 126, 127, 368 - 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_9 виправдати за ст. 396 ч. 1 КК України, у звязку з недоведеністю в його діянні складу даного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_9 особисте зобов`язання скасувати.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 14 ч. 1, ст. 187 ч. 4 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 68 КК України, у виді семи років шести місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з 14.02.2014 року по 28.01.2015 року, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з дня фактичного затримання для направлення його до установи відбування покарання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 не змінювати, до вступу вироку в законну силу залишити особисте зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1927 гривень 27 коп.

Речові докази: DVD-R диск з відеозаписом огляду місця події від 14.02.2014 року квартири АДРЕСА_5 та прилеглої території, DVD диск з відеозаписом додаткового огляду місця події від 14.02.2014 року, DVD диск«Kaktuz» 4,7 GB 8-16Х з електронною інформацією, протокол за результатами проведення ОТЗ № 1 від 17.02.2014 р. № 29/8-562т, нетаємно, прим. єд. на 4 аркушах, протокол за результатами проведення ОТЗ № 6 від 17.02.2014 р. № 29/8-563т, нетаємно, прим. єд. на 3 аркушах, DVD диск з відеозаписом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 14.02.2014 р., DVD диск з відеозаписом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 14.02.2014 р., які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження; картку пам`яті «Transend 4gb» із позначками: 4161m, «нетаємно», гриф знято Акт УБОЗ УМВС № 29/10 від 24.02.2014, відеокасету «Mini-DV Panasonic» носій інформації, легалізованої УБОЗ УМВС України в Сумській області ОТЗ відео контролю із відеозаписом, проведеним 14.02.2014 року в АДРЕСА_6 , що зберігаються при матеріалах справи в камері збереження речових доказів Зарічного районного суду м. Суми, залишити при матеріалах кримінального провадження; речі та предмети, вилучені під час огляду місця події від 14.02.2014 р. квартири АДРЕСА_5 , що належать ОСОБА_8 , а саме: дві матерчаті рукавиці чорного кольору, в`язана матерчата шапка сірого кольору, дві в`язані матерчаті шапки чорного кольору з прорізами для очей, рулон липкої стрічки «Дизель», складний ніж, запальничка «Крікет», мікронакладення на липкій стрічці з рук кистей ОСОБА_8 , та з рук ОСОБА_18 , фрагмент корпусу вхідного дзвінка з полімерного матеріалу та кнопкою червоного кольору, які зберігаються при матеріалах справи в камері збереження речових доказів Зарічного районного суду м. Суми, знищити; мобільний телефон «LG» ІМЕІ НОМЕР_3 та сім-картку оператора МТС № телефону НОМЕР_4 , що зберігаються при матеріалах справи в камері збереження речових доказів Зарічного районного суду м. Суми, належні ОСОБА_9 , повернути ОСОБА_9 ; належні ОСОБА_8 мобільний телефон «Самсунг» ІМЕЙ НОМЕР_5 та сім-картку оператора МТС № телефону НОМЕР_6 , що зберігаються при матеріалах справи в камері збереження речових доказів Зарічного районного суду м. Суми, повернути ОСОБА_8 ; мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_1 та сім-картка оператора МТС № телефону НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_18 , що зберігаються при матеріалах справи при матеріалах справи в камері збереження речових доказів Зарічного районного суду м. Суми, повернути ОСОБА_18 , планшет Samsung GALAXY Tab 3, що належить ОСОБА_9 , що зберігається при матеріалах справи в камері збереження речових доказів Зарічного районного суду м. Суми та на якій накладено арешт, повернути власнику ОСОБА_9 , скасувавши арешт.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Сум протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та іншим присутнім учасникам розгляду. Відсутнім учасникам розгляду направити копію вироку не пізніше наступного дня після проголошення.

Судді