печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2015 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій,

В С Т А Н О В И В :

Захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, що прокурор зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема захисник просить визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у нездійсненні уповноваженим прокурором Генеральної прокуратури України процесуальних дій з своєчасного закриття кримінального провадження № 0000368 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за відсутності в їх діяннях складу кримінального правопорушення, через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України строк, скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 18.08.2015 про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000368, зобов`язати уповноваженого прокурора Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000368 вчинити дії, визначені п. 1 ч. 2 ст. 283, п.2. ч. 1 ч. 4 ст. 284 КПК України в частині підозри ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України.

Скарга обґрунтована наступним. Генеральному прокуророві України ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 12.08.2015 направлено цінним листом клопотання про закриття кримінального провадження №0000368 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за відсутності в їх діяннях складу кримінального правопорушення через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді, що підтверджується поштовою квитанцією від 12.08.2015, штрихкодовий ідентифікатор 580, та описом вкладень у цінний лист, які додаються. Зазначене клопотання про закриття кримінального провадження отримане Генеральною прокуратурою України 14.08.2015 о 09:12 год., що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Отже триденний строк розгляду клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження №0000368 сплинув 17.08.2015, а строк оскарження бездіяльності прокурора триває до 27.08.2015 включно.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , далі - прокурор, від 18.08.2015 (далі - постанова), яка отримана адвокатом ОСОБА_3 26.08.2015 поштою, відмовлено в задоволенні його клопотання, як заявленого без достатніх підстав, посилаючись на те, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні не сплинув та відповідно підстав для закриття кримінального провадження не встановлено, а також у зв`язку із не наведенням у клопотанні обставин, які б спростовували обґрунтованість підозри ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Зазначена постанова від 18.08.2015 про відмову в задоволенні клопотання є незаконною, необгрунтованою, прийнятою з грубими порушеннями норм матеріального і кримінального процесуального права України, тому не може залишатися в силі.

Прокурор Генеральної прокуратури України у зв`язку з неналежним здійсненням своїх обов`язків в силу вимог ст.ст. 3,8,19,62,68 Конституції України, ст.ст. 2,8,9, 28 КПК України не забезпечив швидке, повне та неупереджене розслідування кримінального провадження №0000368 з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Внаслідок сукупності порушень прокурором вимог та положень норм міжнародного права, Конституції України, чинного кримінального процесуального законодавства України його бездіяльність та процесуальне рішення у зазначеному кримінальному провадженні є незаконними, оскільки наявні всі підстави для вчинення уповноваженими особами Генеральної прокуратури України процесуальних дій із задоволення клопотання в повному обсязі і прийняття вмотивованої постанови про закриття кримінального провадження №0000368 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за відсутності в їх діяннях об`єктивної і суб`єктивної сторони інкримінованих їм складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді . Захисником у скарзі та під час судового розгляду наводились доводи на обґрунтування посилань про відсутність доказів винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . При цьому захисник наводив також аргументи щодо закінчення строків досудового розслідування з огляду на наступне.

Листом від 03.03.2014 №14/1/1-38вих-14 Генеральна прокуратура України (далі - ГПУ) проінформувала Верховного представника Європейського Союзу з питань закордонних справ і політики безпеки К.Ештон. що станом на 03.03.2014 правоохоронними органами України розпочато кримінальні провадження за фактами вчинення злочинів колишніми високопосадовцями, у т.ч. ОСОБА_10 , у ході розслідування яких "встановлено факти привласнення значних сум державних активів та їх подальше протиправне переведення за межі України". Крім того, за твердженням Генеральної прокуратури України розслідуванням перевірялася причетність й інших високопосадовців до вчинення того ж злочину, зокрема ОСОБА_11 , «яким найближчим часом планується оголосити повідомлення про підозру».

На підставі та керуючись інформацією, зазначеною у вказаному листі, Рада ЄС своїм рішенням від 05.03.2014 № 2014/119/СР8Р та резолюцією від 05.03.2014 № 208/2014 ввела санкції проти ОСОБА_12 та ОСОБА_11 строком до 06.03.2015. Відповідно, ЄС розцінив надані ГПУ відомості про кримінальні провадження та розслідування проти ОСОБА_13 та ОСОБА_12 достатніми для введення санкцій.

У Додатку № 1 до зазначених рішення та резолюції ОСОБА_14 визначений як особа, проти якої українськими органами ведеться розслідування щодо його участі у привласненні державних активів, а ОСОБА_15 зазначений як особа, проти якої в Україні порушено кримінальне провадження за привласнення державних активів.

Наступним листом від 08.07.2014 №14/1/1-181вих-14 ГПУ додатково проінформувала Верховного представника Європейського Союзу з питань закордонних справ і політики безпеки ОСОБА_16 про те, що кримінальне провадження № 0000368, розпочате, за словами ГПУ 09.04.2014, розслідується проти ОСОБА_12 . Участь ОСОБА_11 у скоєнні тих же самих злочинів розслідується в рамках того ж кримінального провадження.

У подальшому, керуючись інформацією, отриманою від ГПУ, рішенням № (СР8Р) 2015/364 від 05.03.2015 Рада ЄС продовжила дію санкцій проти ОСОБА_11 до 06.06.2015 та ОСОБА_12 до 06.03.2016. На доповнення до підстав включення ОСОБА_11 до переліку, зазначено, що він є особою, пов`язаною з ОСОБА_10 , проти якого порушене кримінальне провадження українськими органами влади.

Рішенням Ради ЄС № (СР8Р) 2015/876 від 05.06.2015 санкції проти ОСОБА_11 продовжені до 06.10.2015.

Щодо повідомлень про підозру у вчиненні злочинів - то вони були складені ГПУ лише 23.12.2014 щодо ОСОБА_5 та 04.06.2015 щодо ОСОБА_4 .

Зокрема, 23 грудня 2014 року начальником третього відділу управління з розслідування особливо важливих справ головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_17 , за погодженням із заступником начальника управління начальнику першого відділу процесуального керівництва управління в кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_18 , ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України.

04 червня 2015 року першим заступником Генерального прокурора України, державним радником юстиції 3 класу ОСОБА_19 у рамках кримінального провадження № 0000368 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України.

Разом із тим, кримінальне провадження № 0000368, згідно з офіційними листами ГПУ на адресу Верховного представника Європейського Союзу з питань закордонних справ і політики безпеки від 03.03.2014 та 08.07.2014 розслідується проти ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вже більше року.

За період досудового слідства було проведено чисельну кількість процесуальних дій, допитані посадові особи всіх державних органів та установ, юридичних осіб, які мали відношення до зазначених обставин. Проведено огляди та вилучення необхідних документів, які долучені до кримінального провадження в якості доказів. За дорученням слідчих були проведені перевірки Державною фіскальною службою України, Державною фінансовою інспекцією України тощо.

Поняття «обвинувачення» також трактується достатньо широко: як «офіційне повідомлення, виходить від компетентного державного органу та містить вказівку на вчинення кримінально- караного правопорушення». Це може бути і арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування.

Крім того, «у ряді випадків воно може приймати форму інших заходів, що передбачають таке твердження і що таким чином впливають на положення підозрюваного» (рішення ЄСПЛ від 27.02.1980 по справі Deweer, Series A: Judgements and Decisions, Volume 35 (1980), P.24; рішення ЄСПЛ по справі Eckle v. Germany, 1982).

У справі «Меріт проти України» (див. п.70, рішення від 30.03.2004), ЄСПЛ зазначив, що обгрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду . Він нагадує, що у кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді (див., для прикладу, вищезгадану справу Deweer v. Belgium, judgemnt, p. 22, § 42), так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування).

У практиці ЄСПЛ таким обвинуваченням визнається арешт, офіційне повідомлення про намір переслідувати у кримінальному порядку, а також початок попереднього розслідування (рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Wemhoff, P. 26; рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Neumeiser, Р 41; рішення ЄСПЛ від 16.07.1974 по справі Ringesein, P.45). В Україні зазвичай таким першим офіційним повідомленням, як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові Пленуму від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», є повідомлення про підозру і відповідно, «розумний строк» з цього моменту починає обраховуватись, як період досудового розслідування.

Проте, у випадку кримінального провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 таким офіційним повідомленням, від якого слід починати обраховувати розумний строк, є лист ГПУ від 03.03.2014 №14/1/1-38вих-14 на адресу Верховного представника Європейського Союзу з питань закордонних справ і політики безпеки, оскільки цей лист виходив від компетентного органу висувати підозри та обвинувачення українського органу (ГПУ) та містив вказівку на вчинення кримінально- караного правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Отже захисник ОСОБА_3 під час судового розгляду зазначав про те, що оскільки строки досудового розслідування закінчились , достатні докази винуватості підозрюваних відсутні, прокурор зобов`язаний вчинити дії, визначені ст.283 КПК України. З огляду на вказане захисник просив скасувати постанову прокурора від 18.08.2015р. та зобов`язати розглянути клопотання у відповідності до положень КПК України.

Прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_20 під час розгляду скарги заперечував проти її задоволення, вказуючи на те, що постанова є законною та обґрунтованою, підстави для закриття кримінального провадження відсутні, а строки досудового розслідування не закінчились, про що зазначається у постанові від 18.08.2015р.

Вислухавши захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_20 , вивчивши надані матеріали, слід дійти наступного висновку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 63 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до принципів і засад, гарантованих ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч.І ст. 219 КПК України (далі - КПК України) досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. При цьому, з урахуванням можливого продовження строку, загальний строк досудового розслідування згідно з ч.2 ст.219 КПК України не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Разом із тим, ст.28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Кримінальне провадження закривається згідно з ч. 1 ст.284 КПК України у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення; або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; або якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Відповідно до ч.2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у такому випадку закрити кримінальне провадження у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру.

Слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч.3 ст.333 КПК України. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими (ч.8 ст.223 КПК України).

Згідно ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування, то слід керуватися ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частина 2 також передбачає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Встановлено, що 18 серпня 2015 року прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_21 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000368 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, виніс постанову про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 щодо закриття кримінального провадження, вказуючи наступне. Перебіг строку у кримінальному провадженні починається з часу, коли особі повідомлено про підозру, або з моменту затримання особа за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. На даний час кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 виділено в окреме провадження, та досудове розслідування зупинено у зв`язку з розшуком останнього , а досудове розслідування відносно ОСОБА_4 - триває, оскільки строки досудового розслідування 28 липня 2015 року продовжено до чотирьох місяців. Отже строк досудового розслідування не сплинув та відповідно підстав для закриття кримінального провадження не встановлено. До того ж захисником не наведено обставин, які б спростовували обґрунтованість підозри.

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто таке процесуальне рішення повинно бути достатньо мотивованим та обґрунтованим, зрозумілим для особи, яка звернулась із клопотанням, в частині відмови у задоволенні її прохання.

В даному випадку слід визнати те, що постанова прокурора про відмову у задоволенні клопотання захисника є недостатньо вмотивована. Прокурор відхиливши клопотання захисника залишив поза увагою посилання останнього на те, що розумний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 і ОСОБА_5 слід обраховувати з дати направлення листа ГПУ від 03.03.2014р. № 14/1/1-38 вих.14, тобто з часу застосування санкцій до вказаних осіб.

Крім того, захисник просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях осіб складу кримінального правопорушення. З даного приводу прокурор зазначив про відсутність наведених захисником обставин, які б спростовували обґрунтованість підозри, що свідчить про відсутність мотивування на заявлене клопотання.

Отже скарга захисника в частині скасування постанови прокурора про відмову у задоволенні клопотання є повністю обґрунтованою, оскільки відсутність мотивування прийнятого рішення свідчить про неналежний розгляд клопотання прокурором в порядку ст. 220 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 8, 110,220,303,306-307,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_22 від 18 серпня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000368.

Зобов`язати уповноваженого прокурора Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №0000368 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 10 серпня 2015 року у відповідності до ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1