В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003067 від 21.12.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, раніше не судимого, за ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючого, раніше судимого: 21.12.2010 року Ужгородським міськрайонним судом за ст. 186 ч.2 КК України, за ч. 2 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В :
21 грудня 2014 року, о 02 год. 02 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у групі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуваючи в нічному розважальному закладі «Вайпер», який розташований в м. Ужгород по вулиці Минайська №16, з хуліганських спонукань, з явною неповагою до суспільства та встановлених правил поведінки, безпричинно затіяли в середині закладу бійку з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , в подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 грубо порушуючи громадський порядок, вийшли на вулицю за потерпілими, де продовжуючи свої хуліганські дії, а саме ОСОБА_5 з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загально прийнятими правилами поведінки з хуліганських спонукань, умисно рукою пошкодив (розбив) скло на водійській дверці автомобіля марки «Дейво Сенс», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився неподалік вказаного розважального закладу та перебував в користуванні ОСОБА_11 , внаслідок чого завдав матеріальної шкоди останньому на суму 568 гривень, а також умисно наніс удар рукою в область обличчя потерпілому ОСОБА_11 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рубця на шкірних покривах лівої надбрівної дуг, які згідно висновку експерта №119 від 25.02.2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. ОСОБА_4 в свою чергу з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загально прийнятими правилами поведінки з хуліганських спонукань за допомогою ножа, який згідно висновку експерта №114 від 20.03.2015 року є господарсько-побутовим ножем і до категорії холодної зброї не відноситься, умисно спричинив тілесні ушкодження, а саме ножове поранення поперекової ділянки справа, різано-рвану рану кінчика та крила носа, верхньої та нижньої губ зліва гр. ОСОБА_7 , які згідно висновку експерта №120 від 25.02.2015 року кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, спричинив тілесні ушкодження, колото-різану рану середньої третини лівого передпліччя, дві колото-різані рани надбрівної дуги середньої третини лівого передпліччя, різані рани нижньої третини правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, колото-різані рани внутрішньої поверхні правого колінного суглобу (з прониканням в колінний суглоб), різану рану надбрівної дуги справа ОСОБА_8 , які згідно висновку експерта №142 від 25.02.2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково, а саме визнав лише обставини вказаного кримінального правопорушення, а не правову кваліфікацію та розповів, що близько 00 год. 10 хв., 21 грудня 2014 року, він вирішив піти до розважального закладу «Вайпер», що розташований за адресою м. Ужгород, вул. Минайська, 16.

Прийшовши до вище вказаного розважального закладу, він підійшов до барної стійки, яка розташована на другому поверсі даного закладу, підійшовши там він помітив поряд з барною стійкою свою знайому, будь-які анкетні дані йому не відомі, з якою, він раніше пересікався в даному закладі, підійшовши до неї, вони почали розмовляти. Надалі до них підійшли потерпілі і між обвинуваченим та потерпілими виникла словесна перепалка, під час якої вони один одного ображали . Надалі вказана перепалка переросла в штовханину, внаслідок якої йому було нанесено тілесні ушкодження, те що захищаючи себе, він міг нанести тілесні ушкодження потерпілим, він не виключає.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав частково, а саме визнав лише обставини вказаного кримінального правопорушення, а не правову кваліфікацію та пояснив, що 20 грудня 2014 року, приблизно о 23 год., він разом зі своїм знайомими прийшов у нічний клуб «Вайпер», що знаходиться по вулиці Минайській, в м. Ужгороді. Приблизно о 03 годині, 21.12.2014 року знаходячись в приміщенні нічного клубу «Вайпер», він побачив як троє осіб кавказької народності почали суперечку та штовханину з його знайомим ОСОБА_12 . Побачивши вказану суперечку, ОСОБА_5 підійшов до вказаних осіб та намагався зупинити штовханину, відтягуючи вказаних осіб від ОСОБА_13 , під час чого ці люди нападали на ОСОБА_14 і, він себе захищав. Надалі всі особи, які приймали участь у вказаному інциденті вийшли на вулицю, за ними вийшов і обвинувачений. На вулиці, переднічним клубом, дані особи почали кричати словесні погрози, вживаючи ненормативну лексику в сторону осіб, з якими в них був конфлікт. Коли чоловіки кавказької народності, знову почали кричати образливі слова та погрози ОСОБА_5 . Надалі встановивши, що в у ОСОБА_4 теж наявні тілесні ушкодження, вони разом поїхали в Ужгородську ЦМКЛ для надання останньому медичної допомоги.

Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , пояснили, що приблизно о 03 год. 21.12.2014 року знаходячись в приміщенні нічного клубу «Вайпер», вони відпочивали разом з іншим потерпілим, надалі до однієї з дівчат, яка відпочивала разом з ними, почав чіплятись обвинувачений ОСОБА_4 , та ображати як і цю дівчину так і потерпілих, які були з нею. Надалі через вказані обставини та раптово виникнувши неприязні відносини, між ними виникла суперечка, яка в подальшому переросла в штовханину, в приміщенні даного клубу «Вайпер». Надалі до вказаної штовханини приєднався і інший обвинувачений ОСОБА_5 , який спочатку намагався всіх розборонити, а надалі теж наносив удари учасникам. В подальшому всіх учасників вказаного інциденту, через те, що вони заважали відпочивати іншим особам, попросили покинути заклад і, на вулиці через те, що обвинувачені надалі словесно ображали потерпілих, вони знову почали штовхатись. Надалі коли їх розборонили, то сторони роз`їхались і, звернулись по допомогу до лікарів через численні порізи на тілі. Вказані порізи зі слів потерпілих вони отримали під час того як штовхались і бились в приміщенні диско клубу «Вайпер» через те, що скло з розбитих ними склянок та пляшок знаходилось на підлозі на якій вони бились.

Потерпілого ОСОБА_8 допитати в судовому засіданні не надалось можливим так, як він виїхав за кордон та надав суду письмову заяву про те, що не бажає приймати участь в судовому розгляді.

Потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 надали суду письмові заяви, де вказали, що ні майнових, ні моральних претензій до обвинувачених в них не має і просять за можливості закрити провадження.

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає лише ті дії, які супроводжувались особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Основним безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок.

При вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Отже, якщо порушення громадського порядку не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, дії особи не можуть бути кваліфіковані за ст. 296 КК України.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, зокрема, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.

Зазначений у ч. 1 ст. 296 КК термін «грубе порушення» є оціночною категорією. Його предметний зміст залежить від конкретних обставин вчинення винним діяння. Грубість порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, їхнього віку, стану здоров`я, істотності порушення їхніх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій. Особа, яка вчиняє хуліганські дії, грубо нехтує правилами поведінки в суспільстві.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Поняття "неповага до суспільства" є оціночною категорією. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій. Відсутність у діях винної особи прояву явної неповаги до суспільства виключає визнання злочину хуліганством.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.296 КК України, орган досудового розслідування виходив із того, що обвинувачені, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнули показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, спровокували конфлікт, під час якого нанесли тілесні ушкодження потерпілим.

Однак, з такими твердженнями сторони обвинувачення погодитись не можна, виходячи із таких міркувань.

Як видно з досліджених судом обставин конфлікт між ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 виник на підставі особистих неприязних відносин, які між ними виникли і, в подальшому до вказаного конфлікту на цих же підставах долучився і ОСОБА_5 .. З досліджених матеріалів справи видно, що робота розважального закладу припинена не була, і вказаний інцидент фактично не виражав неповагу до інших присутніх в диско клубі «Вайпер».

Але, суд вважає, що фактично вірною кваліфікацією дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), виходячи із такого.

Обвинувачені фактично визнали те, що між ними та потерпілими була штовханина в ході якої вони наносили потерпілими удари та наслідком їх поведінки стало те, що потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 отримали порізи від розбитих пляшок та склянок.

Відповідно до висновку експерта №119 від 25.02.2015р., ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді рубця на шкірних покривах лівої надбрівної дуг, які кваліфікуються легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Відповідно до висновку експерта №120 від 25.02.2015р., ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження, а саме ножове поранення поперекової ділянки справа, різано-рвану рану кінчика та крила носа, верхньої та нижньої губ зліва, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Відповідно до висновку експерта №142 від 25.02.2015р., ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження, колото-різану рану середньої третини лівого передпліччя, дві колото-різані рани надбрівної дуги середньої третини лівого передпліччя, різані рани нижньої третини правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, колото-різані рани внутрішньої поверхні правого колінного суглобу (з прониканням в колінний суглоб), різану рану надбрівної дуги справа які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Однак, виходячи з того що у відповідності до ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 в тому числі

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку коли потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Констатуючи той факт, що троє потерпілих, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 надали суду письмові заяви, в яких просять за можливості закрити кримінальне провадження.

За таких обставин, суд вважає можливим закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 477 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Кримінальне провадження за №0003067 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили скасувати.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили скасувати.
Речові докази по справі:
1)ніж вилучений з автомобіля марки «Дейво Сенс», д.н.з. НОМЕР_1 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатської області залишити;
2)відеозапис з камер відео спостереження розважального закладу «Вайпер» - залишити при матеріалів кримінального провадження.
Стягнути пропорційно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави 2 104,14 грн. процесуальні витрати по справі.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1