Справа № 495/8723/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимого:

-22.08.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. ст.75, 104 КК України з випробуванням на один рік та шість місяців,

-12.10.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 ч.1 КК України до 1 року та 7 місяців позбавлення волі,

до арешту зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України,-

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_3

законний представник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6

головний спеціаліст служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

В ніч з 01.11.2015 року на 02.11.2015 року більш точну дату та час встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з малолітнім ОСОБА_8 (який на момент вчинення кримінального правопорушення не досяг віку кримінальної відповідальності, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), шляхом відчинення дверей проникли в гараж, який розташований навпроти будинку АДРЕСА_2 , де виявили автомобіль марки «ВАЗ 210700-20» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », 2007 року випуску, червоного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_9 , вартість якого становить 57744 гривень, при виді якого у них виник намір на таємне його викрадення. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 , маючи злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, сів за кермо автомобіля та за допомогою ключа, який знаходився в замковій скважені, завів вказаний автомобіль та виїхав з гаражу через ворота, які були відчинені на АДРЕСА_1 , де малолітній ОСОБА_8 стояв біля воріт та спостерігав, щоб їхні злочинні дії не були помічені сторонніми особами. Після чого в автомобіль сів ОСОБА_8 та останні з місця вчинення кримінального правопорушення зникли на викраденому транспортному засобі в невідомому напрямку. Тим самим, обвинувачені спричинили матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_9 на суму 57744 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним визнав себе у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, допитом законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість, допитом законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 . Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 01.11.2015 року вночі він разом з ОСОБА_8 , проходили по вул. Горького, в селі Старокозаче, Білгород-Дністровського району. Він запропонував ОСОБА_8 проникнути до гаражу та заволодіти автомобілем з метою покататись на ньому. Далі вони проникли в двір, де з внутрішньої сторони підійшли до гаражу, двері гаражу були відчинені та проникли всередину приміщення де побачили автомобіль марки ВАЗ, червоного кольору. Кому належав автомобіль на той момент вони не знали. Після чого він сів за кермо автомобіля та за допомогою ключа, який знаходився в замковій скважені, завів вказаний автомобіль та виїхав з гаражу через ворота на вулицю Горького в с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області. В цей момент ОСОБА_8 стояв біля воріт та спостерігав, щоб їхні дії не були помічені сторонніми особами. Після чого в автомобіль сів ОСОБА_8 та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли. Декілька годин вони катались по селу на автомобілі та були зупинені невідомими особами. При зупинці автомобіля втекли із нього. Наступного дня він був затриманий співробітниками міліції. З боку потерпілого до нього претензій не надходило. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

У судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 є її сином. Син проживає у повній родині з обома батьками. Він допомагав по господарству вдома. Вона вважає, що це сталося через вплив його друзів. На даний час він відрахований з професійно-технічного училища у зв`язку із пропусками занять. Просила суворо не карати сина.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 289 ч.2 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення злочину неповнолітнім, відсутність спричиненої шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, негативні характеристики за місцем проживання та за місцем попереднього навчання, його неповнолітній вік, він не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, до арешту проживав у повній сім`ї з обома батьками, перебуває на обліку служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації з 28.10.2014 року, як дитина схильна до правопорушень, відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 02.11.2015 року родина ОСОБА_10 перебуває на обліку як сім`я, яка опинилась у складних життєвих обставинах, раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту і непогашену судимість у встановлені законом строки, не відбувши покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2015 року, знову вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному, автомобіль повернено потерпілому, який претензій будь якого характеру до обвинуваченого не має та просив суд суворо не карати.

Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК Украины суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 невідбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2015 року.

Речові докази, судові витрати та цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК Украины суд вважає необхідним до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 , невідбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської области від 12.10.2015 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно йому призначити покарання у виді 5 (п`яти) років та 1 (одного) місяця позбавлення вол без конфіскації майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02.11.2015 року.

Речові докази, судові витрати та цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ