Дата документу Справа № 311/3097/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/186/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №311/3097/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.125 ч.1 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000874, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню - спеціальну освіту, не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок скасувати, кримінальне провадження щодо нього закрити у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочину, оскільки саме потерпілий зі своїми товаришами напав на нього. При оцінці доказів, які покладені у вирок, суд не звернув уваги на істотні розбіжності у показах потерпілого, які він давав під час слідчого експерименту 06.07.2014р., та при допиті в судовому засіданні, а також на розбіжності і в показах свідків. Крім того, суд не прийняв до уваги і той факт, що з допитів потерпілого та свідків стало очевидним, що між ним, як головою садового товариства, та потерпілим і свідками існує довготривалий конфлікт, навіть був випадок його жорстокого побиття, а свідок ОСОБА_10 підтвердив, що мав неприязні відносини до нього, тому потерпілий мав мотив для помсти йому, а свідки намагалися приховати від суду фактичні обставини справи і дали неправдиві покази. Як висновок експерта №1932 від 28.04.2014р., так і висновок експерта №3107-д від 17.07.2014р. не підтверджують, а лише не виключають можливість одержання потерпілим тілесного ушкодження за обставин, на які він посилався. Тобто ці висновки експертів не можуть бути беззаперечними доказами його вини, адже потерпілий міг одержати тілесні ушкодження від іншої особи.

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.125 КК України до штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Враховуючи, що обвинувачений просить справу розглядати за відсутності його захисника ОСОБА_11 , апеляційний розгляд, відповідно до ст.405 ч.4 КПК України, здійснюється за її відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції: обвинувачений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; потерпілий та його представник, прокурор заперечували проти апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_9 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, 26.04.2014р., близько 12 год. 15 хв., ОСОБА_12 знаходився біля центральної засувки водогінної труби на території садового товариства «Абразивник - 2» в с.Приморське Василівського району Запорізької області, де, діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , на ґрунті тривалий час існуючих між ними неприязних відносин, під час сварки з останнім, наніс правою рукою, зжатою в кулак, два удари в область обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока, яке відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про його невинуватість в умисному спричиненні ОСОБА_7 легкого тілесного ушкодження є безпідставними, оскільки протилежні висновки суду в цій частині ухвалено, у відповідності до вимог ст.370 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Зокрема, свої висновки про винуватість обвинуваченого за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідивши і проаналізувавши показання самого ОСОБА_9 , який вину не визнав, однак не заперечував наявність конфлікту та зазначив, що потерпілого не бив, він сам впав з велосипеда; потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив, що біля водогону ОСОБА_12 кулаком правої руки наніс йому два удари в область обличчя, в район лівого ока та один в область грудей; свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , які зазначили, що бачили як ОСОБА_9 наніс удари потерпілому; свідка ОСОБА_14 , який бачив у ОСОБА_7 в районі лівого ока тілесне ушкодження.
Взято до уваги і проаналізовано судом і письмові докази у провадженні:
- висновок експерта №1932 від 30.04.2014 року, відповідно до якого, крововилив навколо лівого ока у ОСОБА_7 кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Ушкодження виникло від дії тупого предмету. Давність виникнення ушкодження не протирічить строку, вказаному в обставинах справи;
- протокол проведення слідчого експерименту та його відеозапис від 06.07.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якого, в ході проведення слідчої дії потерпілий розповів, а також показав на місці, яким чином та куди саме ОСОБА_9 наносив йому удари 26.04.2014 року;
-висновок експерта №3107-д від 18.07.2014 року, відповідно до якого, не виключається можливість виникнення тілесного ушкодження у ОСОБА_7 при обставинах, вказаних ОСОБА_7 в ході проведення 06.07.2014 року слідчого експерименту за його участі.
Посилання обвинуваченого на те, що тілесні ушкодження потерпілий міг отримати при падінні з велосипеду, спростовуються висновком експерта №2094-д від 19.06.2015 року, відповідно до якого, виключається можливість виникнення тілесного ушкодження у ОСОБА_7 при обставинах, на які вказує ОСОБА_9 в ході його пояснень від 22.01.2015 року.
Не заслуговують на увагу і твердження обвинуваченого про те, що свідки дали неправдиві покази, оскільки їх покази про характер та локалізацію заподіяних тілесних ушкоджень потерпілому підтверджуються висновками експерта.
У вироку суд проаналізував і дав належну оцінку зібраним у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, критичну оцінку окремих доказів належним чином вмотивував.
Сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчать про те, що ОСОБА_9 умисно спричинив легкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 .
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України і сумнівів у колегії не викликають.
Правильно, з урахуванням вимог ст.65 КК України, ОСОБА_9 призначено і покарання, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4