Справа №11-610/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року грудня «14» дня. Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Гончарова М.В.,

суддів - Борсая В.М., Захарченка О.П.,

з участю прокурора - Ворфоломеєвої Н.П.,

захисника - ОСОБА_2,

потерпілого - ОСОБА_3,

засудженого - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_4 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 27 вересня 2010 року, яким, -

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Чернігів, пр-т. Миру, 188А, кв.1, раніше не судимий, -

засуджений за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4:

на користь ОСОБА_3 2 448 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 12 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;

на користь держави за проведення експертиз 600 грн. 96 коп. судових витрат та 4649 грн. 16 коп. за стаціонарне лікування потерпілого, -

ВСТАНОВИЛА:

У відповідності з вироком суду ОСОБА_4 визнаний винним і засуджений за те, що 20 лютого 2010 року, близько 15 години 30 хвилин, знаходячись неподалік від кафе «Берізка», по вул. Прокофєва, 7 у м. Суми, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, під час сварки, на ґрунті неприязних стосунків, з метою позбавлення життя ОСОБА_3, умисно завдав йому пять ударів ножем в область шиї та грудної клітини, заподіявши потерпілому проникаюче колото-різане поранення лівого шлуночка серця, поранення лівої легені, але смерть потерпілого не настала завдяки своєчасному наданні медичної допомоги.

У поданих апеляціях:

- захисник ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Зазначає, що засуджений не мав наміру вбивати ОСОБА_3 та просить змінити вирок суду та перекваліфікувати дії засудженого зі ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України на ст. 124 КК України, оскільки на її думку, він заподіяв тяжкі тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони і помякшити йому покарання;

- засуджений ОСОБА_4 зазначає, про те, що умислу на умисне вбивство ОСОБА_3 у нього не було. Не заперечує про те, що наносив удари ножем, але не бачив кому і куди, тому просить перекваліфікувати його дії на ст. 124 КК України та помякшити покарання, застосувавши ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи і зміст апеляцій, засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_2, які підтримали подані ними апеляції, потерпілого ОСОБА_3, який погоджується з вироком суду, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, а подані апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що задоволенню вони не підлягають.

Доводи засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_2 про перекваліфікацію дій засудженого на ст. 124 КК України, є необгрунтованими.

Покази ОСОБА_4 про те, що він не бачив кому і куди він наносив удари ножем, суд правильно розцінив як його намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин, оскільки винність засудженого у вчиненні замаху на умисне вбивство ОСОБА_3 підтверджується іншими доказами які суд дослідив та навів у вироку.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_3 показав, що 20 лютого 2010 року біля 12 год. він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відпочивали в кафе «Берізка». Коли вийшли до приміщення для куріння, то раніше незнайомий ОСОБА_4 підійшовши до ОСОБА_6, вдарив його рукою в обличчя, від чого ОСОБА_6 впав на підлогу. Потім вони пішли з кафе, а в 15 год. ЗО хв. він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернулися в кафе «Берізка». Під час відпочинку ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вийшли на вулицю. Коли він та ОСОБА_7 вийшли теж на вулицю, то побачили ОСОБА_4 з ножем в правій руці. Він став захищати ОСОБА_8 від ОСОБА_4 і в цей час він відчув як ОСОБА_4 став завдавати йому удари ножем в ліву частину грудної клітини і він разом з ОСОБА_4 впав на землю, де у ОСОБА_4 відібрали ніж.

Ці обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_9.

Оскільки покази потерпілого і цих свідків є послідовними та стабільними, то суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку, так як вони підтверджуються іншими доказами.

Так, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які є інспекторами патрульної служби СМУ ГУМВС України в Сумській області показали, що 20 лютого 2010 року біля 15 год. 40 хв. біля кафе «Берізка» вони затримали ОСОБА_4 який ОСОБА_3 завдав ножових поранень.

Згідно протоколу огляду місця події ділянки місцевості біля кафе «Берізка» у м. Суми був вилучений ніж (т. 1, а.с. 35-42).

За висновком судово-криміналістичної експертизи на куртці та джемпері, що належать потерпілому ОСОБА_3 виявлені пять колото- різаних пошкоджень, які можуть бути спричинені клинком ножа, вилученого на місці події (т. 1,а.с. 118-126, 131-135).

У відповідності з висновком судово-медичної експертизи у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, пошкодження лівого шлуночка серця, поранення лівої легені, пошкодження шиї, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження (т.1, а.с. 78-79).

Доводи в апеляціях засудженого та захисника про те, що ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_3 умисне тяжке тілесне ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони, є безпідставними.

Ці доводи перевірялися судом і вони не знайшли свого підтвердження.

З метою перевірки цих доводів ОСОБА_4, було проведено відтворення обстановки та обставин події, під час якого ОСОБА_4 показав і розповів як він наносив удари ножем ОСОБА_3. Але ці його покази не відповідають дійсності і спростовуються висновком додаткової судово-медичної експертизи, згідно даних якої, продемонстрований ОСОБА_4 механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому не відповідає характеру та локалізації тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 134).

В той же час, як убачається з висновків додаткових судово-медичних експертиз, механізм утворення тілесних ушкоджень та їх локалізація виявлених у ОСОБА_3 відповідає механізму продемонстрованому ОСОБА_3 та ОСОБА_7 під час відтворення обстановки та обставин події (т. 2, а.с. 47-52, 245-250).

Отже, покази потерпілого та свідків, висновки судово-медичних експертиз ставлять під сумнів показання ОСОБА_4 про те, що він не бачив куди саме він завдавав удари ножем і кому.

Про наявність в діях ОСОБА_4 умислу на вбивство ОСОБА_3 свідчить те, що він наносячи удари потерпілому застосовував таке знаряддя як ніж. Крім того, удари він наносив ОСОБА_3 в життєво важливі органи - в шию та грудну клітину і при цьому було нанесено пять ударів із яких, один спричинив пошкодження лівого шлуночка серця.

Таким чином, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільні небезпечні наслідки і бажав їх настання, але не довів свій умисел до кінця завдяки своєчасному наданні медичної допомоги потерпілому.

Не підтвердились доводи засудженого та захисника про те, що потерпілий ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спровокували бійку та причетні до зникнення мобільного телефону ОСОБА_4

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, за даними фактами була проведена перевірка і постановою слідчого від 13 квітня 2010 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст. 296 КК України щодо ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за відсутністю в їх діях складу злочину, а також відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо цих осіб за фактом причетності їх до зникнення мобільного телефону, яка ОСОБА_4 не була оскаржена (т. 1, а.с. 13-15).

Крім цього, постановою слідчого від 13 квітня 2010 року по факту зникнення телефону, який належав ОСОБА_4 виділені матеріали для додаткової перевірки, які направлені до СКР Зарічного РВ СМУ ГУМВС України в Сумській області (т.1, а.с. 16-17).

Отже, повно і всебічно дослідивши обставини справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_3 і правильно кваліфікував його злочинні дії за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України .

Підстав для перекваліфікації дій засудженого на ст. 124 КК України, про що поставлено питання в апеляціях, колегія суддів не вбачає.

Що стосується покарання, яке суд призначив засудженому ОСОБА_4, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому вважати, що йому призначено суворе покарання та застосувати до нього ст. 69 КК України, підстав немає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 362, 366, 377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 27 вересня 2010 року відносно ОСОБА_4 залишити без зміни, а його апеляцію та апеляцію захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Судді

ОСОБА_1

ОСОБА_12

ОСОБА_13