АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську 24 вересня 2015 року кримінальне провадження № 0000602, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2014 року,
встановила:
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого,
- за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст..75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком один рік та покладено обов`язки передбачені п.3 ч.1 ст.76 КК України.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, раніше не судимого,
- за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
На підставі п. «В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання.
Стягнуто з ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_13 в сумі 150 000 гривень, ОСОБА_11 в сумі 100 000 гривень, ОСОБА_12 в сумі 100 000 гривень.
Також стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи по 489 гривень 44 коп.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду, 31 травня 2013 року в світлу пору доби близько 12 години у м. Дніпропетровську за ходом руху з боку вулиці Космічної в напрямку Аеропортівської вулиці водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2109», д/н НОМЕР_1 , в умовах рівного, горизонтального, сухого і асфальтобетонного дорожнього покриття Запорізького шосе на швидкості не більше 40 виїжджав на регульоване перехрестя з вулицею Панікахи на сигнал зеленої стрілки у додатковій секції світлофора, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру до забезпечення відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху безпечного керування цим автомобілем під час перевезення пасажирів ОСОБА_11 і Данилишиних. В свою чергу, у той же час і в тих же дорожніх умовах Запорізького шосе у зустрічному напрямку в обстановці інтенсивного дорожнього руху водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «SKODA OCTAVIA A5 ELEGANCE», д/н НОМЕР_2 , зупинився перед цим перехрестям на червоний сигнал світлофора.

Повертаючи на перехресті ліворуч в напрямку жилого масиву «Сокіл», ОСОБА_7 завершував проїзд перехрещення проїзних частин вже після зміни сигналів світлофорів за вимкненого сигналу зеленої стрілки у додатковій секції в його напрямку та з відновленням руху транспортом прямо в зустрічному напрямку на увімкнений зелений сигнал світлофора. Не зреагувавши на зміну дорожньої обстановки на небезпечну внаслідок наближення з права ліворуч за ходом його руху автомобіля «SKODA OCTAVIA A5 ELEGANCE» д/н НОМЕР_2 , водій ОСОБА_7 за злочинної самовпевненості продовжив рух без зупинки, чим порушив п.п. 12.3, 16.8 Правил дорожнього руху з легковажного розрахунку на достатність часу і швидкості для виїзду з перехрестя у наміченому напрямку, уникнувши зіткнення з цим автомобілем, якого об`єктивно був спроможний виявити, внаслідок чого не запобіг наїзду на керований ним автомобіль, «ВАЗ-2109», д/н НОМЕР_1 .

Розпочинаючи рух одразу після увімкнення зеленого сигналу світлофора в його напрямку, водій ОСОБА_8 , проявляючи крайню неуважність до зміни дорожньої обстановки на небезпечну, за злочинної недбалості виїхав на перехрестя з обраною швидкістю, не передбачивши можливості зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2109», д/н НОМЕР_1 , якому не дав дорогу, хоча за п. 10.1 Правил дорожнього руху повинен був і міг передбачити завершення цим автомобілем руху через перехрестя, чим, грубо порушивши п. 16.5 цих Правил, безпосередньо спричинив наїзд керованим ним автомобілем «SKODA OCTAVIA A5 ELEGANCE» д/н НОМЕР_2 , на автомобіль «ВАЗ-2109», д/н НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-2109», малолітній ОСОБА_14 , безпосередньо від взаємодії з автомобілем «SKODA OCTAVIA A5 ELEGANCE» загинув від заподіяних небезпечних в цей момент для життя тяжких тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепу і з крововиливами під м`яку мозкову оболонку та у речовину мозочка, що за своїм характером у своїй сукупності закономірно спричинили настання його смерті.

Крім того, внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди на задньому пасажирському сидінні автомобіля «ВАЗ-2109» поранені пасажири ОСОБА_13 і ОСОБА_11 безпосередньо від взаємодії з автомобілем «SKODA OCTAVIA A5 ELEGANCE». ОСОБА_13 з необхідністю заподіяна сумісна тупа травма тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден лобної області, закритого осколкового перелому середньої третини правої малогомілкової кістки із зміщенням уламків, закритого перелому лонної кістки праворуч з переходом на вертлюжну западину, що за своїм характером зумовили тривалий розлад здоров`я понад 21 день і закономірно відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Так само, ОСОБА_11 заподіяна сполучена тупа травма тіла, супроводжувана закритим переломом кісток лівого передпліччя, синцями на обличчі, що за своїм характером зумовила тривалий розлад здоров`я понад 21 день і закономірно відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляціях:
Обвинувачений ОСОБА_8 не оскаржуючи доведеності своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення просить змінити вирок суду, звільнити його від відбування призначеного основного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки застосувавши до нього положення Закону України «Про амністію у 2014 році». Обґрунтовує свою позицію тим, що судом було не вірно розтлумачено закон, та застосовано амністію лише до основного покарання, хоча відповідно приписи 85, 86 КК України, Закону України «Про амністію у 2014 році», обвинувачений до якого застосовано амністію звільняється від відбування як основного так і додаткового покарання.
Також вказує, що суд за наявності заяви потерпілих про залишення цивільного позову без розгляду, вирішив цивільні позови по суті, задовольнивши їх в повному обсязі, чим допустив порушення ст..128, 129 КПК України, ст..207 ЦПК України.
Просить цивільні позови ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , залишити без розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляції зазначає, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, зокрема зазначає, що висновок експерта від 21 серпня 2013 року він вважає недопустимим, оскільки він отриманий при використанні недопустимих доказів та незаконно отриманих даних.
Просить, вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2014 року,скасувати та закрити кримінальне провадження відносно нього через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та їх захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які підтримали апеляції обвинувачених, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій, потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які підтримали апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 та заперечували проти апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в порушенні правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило тяжкі наслідки, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами та ніким не оскаржується відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .
Що стосується винності ОСОБА_7 , то доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 , про її недоведеність, не відповідають фактичним обставинам, встановленим в ході судового розгляду та висновкам суду, викладеним у вироку.
В основу обвинувального вироку, як вбачається з його мотивувальної частини, суд поклав протокол огляду місця події зі складанням схеми за топографічною картою в додаток, і виконані на місці події фотографії пошкоджень автомобілів і їх розташування на дорозі (т.1 а.с.6-21), які доводять факт дорожньо-транспортної пригоди в дорожній обстановці регульованого перехрестя «Запорізького шосе» і вулиці «Панікахи» з нанесеною перед світлофорами на шляху слідування автомобілів «Шкода Октавія» і «ВАЗ-2109» горизонтальною розміткою 1.12 п.34 Правил дорожнього руху, прямо вказуючи на сліди осипу уламків, скла та інших часток на перехресті, до початку яких автомобіль «Шкода Октавія» подолав від стоп-лінії не менше за 31,9 м., після чого зупинився на відстані 25,3 м. За наслідком огляду на шляху слідування автомобіля «ВАЗ-2109» з`ясована відстань від стоп-лінії до в`їзду на перехрестя, яка складає 29,8 м., та відстань до місця осипу скла та уламків від смуги його руху на Запорізькому шосе за ширини розділювальної смуги 2 м і 15,8 м проїзної частини для чотирьох смуг зустрічного руху, що склала не менше 12,2 м. в напрямку виїзду з перехрещення проїзних частин на вулицю Панікахи шириною проїзної частини його напрямку руху 3,6 м. і 14,9 м. в зустрічному з розділювальною смугою між ними, конструктивно виділеною клумбою.
Вказані дані цілком узгоджуються з показаннями обвинувачених, потерпілих і свідків, зокрема ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 про напрямок руху транспортних засобів та черговість проїзду транспорту на перехресті в тісному зв`язку з відомостями про пятифазний режим роботи світлофорів за даними КП ДМР «Дніпросервіс» (т.1 а.с.139) та підтверджують ту обставину, що ДТП сталася в момент зміни першої фази роботи світлофорів з дозволеним рухом в напрямку руху водія ОСОБА_7 прямо і ліворуч на другу фазу роботи світлофорів з дозволеним рухом на Запорізькому шосе в обох напрямках та вимкненим сигналом зеленої стрілки у додаткової секції, який надавав ОСОБА_7 перевагу в русі при повороті ліворуч на вулицю Панікахи.
Висновок експерта №70/27-564 від 21.08.2013 року (т.1а.с.182-184) у підсумку автотехничного дослідження добутих даних про сліди на місці події усунув будь-які сумніви в технічній можливості водія ОСОБА_7 своїми діями запобігти наїзду на керований ним автомобіль у з`ясованій дорожній обстановці шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування в момент поновлення руху автомобіля «Шкода Октавія», який наближався до перехрещення проїзних частин, що в сукупності з даними про дорожні умови, інтенсивність руху, силу удару і деформації під час зіткнення автомобілів доводить наявність виду причинного зв`язку, за якого з об`єктивної сторони протиправні діяння двох водіїв призвели до спільного суспільно небезпечного наслідку з єдиним злочинним результатом.
Суд визнав недопустимими доказами протоколи допитів обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в якості свідків та протоколи слідчих експериментів з їх участю від 07.08.2013 року, належним чином мотивувавши своє рішення.
Разом з тим, суд вказав, що це не вплинуло на допустимість авто технічного висновку експерта, якому слідчим були задані вихідні дані для дослідження за слідами дорожньо-транспортної пригоди, зафіксованими під час огляду місця події. Але суд критично оцінив відповіді на питання висновку експерта №70/27-564 від 21.08.2013 року та їх роз`яснення в судовому засіданні експертом ОСОБА_19 , який під час авто технічного дослідження з урахуванням наведених показань ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не взяв до уваги горизонтальну розмітку 1.12 п. 34 ПДД з посиланням на її нанесення не на перехрещені проїзних частин, а тільки перед світлофорами, які встановлені перед перехрестям, тоді, як в п.16.8 цих правил йдеться про наявність дорожньої розмітки на шляху руху водія перед світлофорами на перехрестях. Також суд послався на ст.242 КПК України на підставі якої він висловив свої оціночні судження щодо вказаних висновків експерта.
Тому твердження в апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та їх невмотивованості є безпідставними.
Суд оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, з`ясувавши всі обставини події в їх сукупності, дійшов правильного висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та обставини скоєного ними правопорушення знайшли своє підтвердження достатніми доказами.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України є правильною.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинувачених, не встановлено.
Правильним є і рішення суду яке стосується цивільного позову, своє рішення суд в цій частині переконливо мотивував у вироку належним чином його обґрунтувавши.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 щодо задоволення цивільного позову до нього потерпілих за наявністю заяви останніх про залишення цього позову без розгляду є безпідставним.
При апеляційному розгляді було відтворено аудіо запис судового засідання першої інстанції відповідно до якої встановлено, що представник потерпілих від імені останніх та самі потерпілі відмовились від позовних вимог щодо ОСОБА_7 , але при цьому наполягали на позовних вимогах до ОСОБА_8 , що підтвердили в ході апеляційного перегляду кримінального провадження.
Таким чином колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування вироку і в цій частині.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особи обвинувачених, а також ті обставини, що пом`якшують покарання і відповідно до вимог ст. 65 КК України призначив обґрунтовані міри покарання.
Належним чином суд обґрунтував і необхідність застосування до обох обвинувачених додаткової міри покарання у виді позбавлення прав на керування транспортними засобами на певний строк.
Також суд суд обґрунтовано застосував до обвинуваченого ОСОБА_8 положення Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнивши його від відбування покарання призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі.
Між тим колегія суддів не погоджується з доводами апеляції ОСОБА_8 про те, що суд незаконно не звільнив його від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами разом з основним на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».
Як вбачається зі змісту ст. 85 КК України та ст.14 Закону України «Про амністію у 2014 році» особи на яких розповсюджується дія цього закону, можуть бути звільнені від відбування як основного так і додаткового покарання.
Але за змістом закону, рішення про застосування чи не застосування амністії для звільнення від додаткового покарання є прерогативою суду на підставі ретельної перевірки відомостей щодо особи обвинуваченого.
Як вбачається з вироку суд відповідно до ст.55 КК України переконався в неможливості збереження права керування транспортними засобами за обвинуваченим ОСОБА_8 який має стійкі асоціальні установки в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, систематично допускаючи численні порушення правил користування таким спеціальним правом, як керування транспортними засобами, про що свідчать досліджені в судовому засіданні копії постанов про притягнення ОСОБА_20 до адміністративної відповідальності (т.1 а.п. 97-103).

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2014 року, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: