Ухвала
19 лютого 2016 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі колегії:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника - адвоката: ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей Кобеляцької РДА ОСОБА_7 ,

представника Кобеляцького ВП ГУНП України

в Полтавській області - ОСОБА_8 ,

представника органу опіки і піклування

Комендантівської сільської ради ОСОБА_9

секретаря - ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 122, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.3 ст. 289 КК України, -

Встановив:

В провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 та ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.10.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23.12.2015 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді взяття під варту строком на 60 діб, до 21.02.2016 року.

В судовому засіданні головуючим поставлено питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , так як строк тримання під вартою закінчується.

Прокурор ОСОБА_4 вважав необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки на даний час ризики, які були підставою при обранні запобіжного заходу не відпали, а більш м`який запобіжний захід не може запобігти цим ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 прохав змінити обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_5 із тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Представники служби у справах дітей Кобеляцької РДА ОСОБА_7 та органу опіки і піклування Комендантівської сільської ради ОСОБА_9 не заперечували проти обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Представник Кобеляцького ВП ГУНП України в Полтавській області - ОСОБА_12 заперечував проти обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Потерпілий ОСОБА_13 та його представник, адвокат ОСОБА_14 подали до суду заяву, в якій прохають суд розглядати питання щодо продовження тримання під вартою відносно обвинуваченого у їх відсутність та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 .

Заслухавши учасників судового розгляду, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обраного ОСОБА_15 запобіжного заходу та щодо можливості його зміни на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).

Так, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, однак яке спричинило тривалий розлад здоров`я та у незаконному заволодінні транспортного засобу, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало великої матеріальної шкоди.

При вирішення питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 є неповнолітнім, а тому тримання під вартою має застосовуватись лише у виняткових випадках як крайня міра, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (Рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Ассенов та інші проти Болгарії").

Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яким законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді тримання під вартою на строк до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої, свою вину у вчиненому визнав частково, а тому з метою уникнення від відповідальності, може ухилитися від суду. На дане, зокрема також свідчить те, що обвинувачений згідно звіту про неповнолітнього є імпульсивним, помилки свої визнає, але не намагається їх виправити, попадає під негативний вплив дорослих осіб, не має постійного місця проживання.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, проведено допит обвинуваченого (який свою вину у пред`явлених обвинуваченнях визнав частково), потерпілого та свідків, а дослідження письмових доказів по справі іще не розпочато, судом вживаються всі необхідні дії для розгляду справи в розумні строки, а тому вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 строком на два місяці.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 197, ч.3 ст.331, ч. 3 ст. 383 КПК України, суд -

Постановив:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, тобто до 19 квітня 2016 року (включно) щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає .

Суддя: