АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1672/15 Справа № 202/9067/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002035 від 03 грудня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В апеляції захисники просять скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, необґрунтовану, та звільнити ОСОБА_8 з-під варти в порядку ч. 5 ст. 202 КПК України. Крім того, адвокати просять дослідити документи у кримінальному провадженні та відтворити запис судового засідання від 08 грудня 2015 року.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, захисники вказують на наступні обставини.

07 грудня 2015 року прокурором було вручено підозрюваному клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 було обрано постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська під час дії КПК 1960 року.

Разом з тим, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 до 08 грудня 2015 року залишено без змін також в порядку КПК 1960 року.

Таким чином, на переконання адвокатів, строк дії запобіжного заходу закінчився 07 грудня 2015 року та на момент розгляду слідчим суддею клопотання ОСОБА_8 знаходився під вартою незаконно.

Поряд з цим, захисники вказують на те, що з огляду на п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, відсутні правові підстави для повторного обрання відносно ОСОБА_8 .

На думку останніх, відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України прокурор мав звернутися до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, а не з клопотанням про обрання такого запобіжного заходу.

Також, адвокати вказують на те, що слідчим суддею були порушення вимоги ст. 193 КПК України, а саме не роз`яснено підозрюваному його права, що підтверджується записом судового засідання.

Крім того, на переконання апелянтів, слідчим суддею було порушено й вимоги ч. 3 ст. 26 КПК України, оскільки в ухвалі він посилався на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких не було встановлено та заявлено прокурором в клопотанні.

При цьому, слідчим суддею не було обґрунтовано такі ризики.

Іншою підставою визнати рішення слідчого судді незаконним, на погляд адвокатів, є те, що під час судового розгляду ним не було досліджено документи, на які посилався прокурор у клопотанні, та не надано їм належну оцінку.

Поряд з цим, адвокати посилаються й на те, що слідчий суддя залишив поза увагою те, що оголошення у розшук ОСОБА_8 було здійснено з грубим порушенням КПК України, а справа відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 була направлена для проведення додаткового розслідування, що ставить під сумнів наявність визначеного слідчим суддею ризику переховуватися від слідства.

Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, доводи підозрюваного, який підтримав апеляцію своїх адвокатів, позицію захисників, які підтримали свою апеляцію, перевіривши матеріали провадження та дослідивши їх, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію захисників слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2015 року, яким зокрема ОСОБА_8 визнано винним за ч. 2 ст. 115 КК України, було скасовано та кримінальну відносно останнього повернено прокурору Індустріального району м. Дніпропетровська для проведення додаткового розслідування.

Разом з тим, скасовуючи вирок суду, колегією суддів запобіжний захід відносно ОСОБА_8 залишено тримання під вартою на строк до 08 грудня 2015 року.

03 грудня 2015 року відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002035 та 07 грудня 2015 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру.

З огляду на те, що досудове розслідування кримінальної справи здійснюється спочатку, за правилами КПК України в редакції 2012 року, вважати необґрунтованим звернення прокурора саме з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 колегія суддів не може.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність порушень вимог кримінального процесуального закону, а тому не вбачає підстав погодитись з доводами захисників в цій частині.

Поряд з цим, надаючи оцінку доводам сторони захисту про обґрунтованість обраного відносно їх підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів зазначає наступне.

У рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії» вказано, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно зазначених норм, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність взяття під варту суд повинен брати до уваги обставини конкретної справи і, зокрема, такі фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегією суддів встановлено, що оскаржуване рішення прийнято судом з дотриманням вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є обґрунтованою, адже останні містять докази на підтвердження вказаних обставин.

Поряд з цим, ризики незаконного впливу на підозрюваного та свідків, а також переховування від органів досудового розслідування, на переконання колегії суддів є також реальними.

За таких обставин, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та особу підозрюваного, колегія суддів вважає обґрунтованим обраний відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в рішенні Європейського суду у справі «Летельє проти Франції», колегія суддів, погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що є виправданим і узгоджується з вимогами вказаних норм закону і правовими позиціями Європейського суду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні чи скасуванню з викладених в апеляції мотивів не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002035 від 03 грудня 2015 року, відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає.

Судді апеляційного суду :
____________ _______________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3