справа № 201/2466/14-к
провадження № 1кс/201/968/2014
УХВАЛА

11 березня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

У складі:
Головуючого слідчого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2

За участю:
Прокурора ОСОБА_3
Заявника ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Дніпропетровську скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30 січня 2014 року, про закриття кримінального провадження №0000345 від 18 грудня 2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, в обґрунтування якої посилався на те, що оскаржувана постанова винесена передчасно та без проведення належної перевірки заяви про вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим просив суд скасувати постанову про закриття кримінального провадження.
Заявник у судовому засіданні доводи скарги підтримав, на її задоволенні наполягав, посилаючись на необґрунтованість винесеного рішення про закриття кримінального провадження.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилались на повноту проведеного досудового розслідування та законність і обґрунтованість винесеного рішення.
Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали скарги, а також надані суду матеріали кримінального провадження № 0000345 від 18 грудня 2013 року, приходить до наступного.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
З огляду на норму ст. 307 КПК України в сукупності з положеннями ст. 284 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, постановляє ухвалу про скасування такого рішення слідчого, або відмову у задоволенні скарги.
Судом встановлено, що постановою старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30 грудня 2013 року було закрито кримінальне провадження № 0000345 від 18 грудня 2013 року, за заявами ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю в діях осіб на яких вказували заявники складу кримінального правопорушення.
Зі змісту п.2 ч.1 ст.284 КПК України слідує, що кримінальне провадження може бути закрито, якщо встановлена відсутність в діяннях складу кримінального правопорушення.
Згідно ч.3 ст.284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо у кримінальному провадженні щодо якого приймається рішення про закриття жодній особі не повідомлялось про підозру.
Положенням ч. 5 ст. 110 КПК України встановлено вимоги до процесуальних рішень, в тому числі рішень слідчого, відповідно до яких постанова слідчого, окрім іншого, складається з мотивувальної частини, яка повинна містити мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування.
Аналізуючи наведене вище, суд вважає, що вимоги даних норм закону слідчим при винесені оскаржуваної постанови порушені не були, а прийняте ним рішення обґрунтовано належним чином, оскільки винесено за результатами здійснення досудового розслідування, в ході якого було проведено повну та всебічну перевірку фактів вказаних заявниками у своїх заявах.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, викладені у заяві ОСОБА_6 , ОСОБА_4 доводи, під час досудового розслідування не знайшли свого об`єктивного підтвердження та не було здобуто доказів наявності в діях співробітників Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення.
Вказаний висновок слідчого ґрунтується на фактах встановлених під час здійснення досудового розслідування та зафіксований у матеріалах кримінального провадження.
Так, у заявах ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , вказано про те, що посадовими особами вказаних вище райвідділів міліції до них було застосовано заходи психологічного та фізичного насильства під час затримання та проведення досудового слідства з метою отримання визнання вини заявників у вчиненні злочину.
Перевіряючи вказані обставини, слідчим прокуратури було направлено запити до Дніпропетровського слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області, стосовно надання відомостей про результати медичного огляду затриманих ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та копій його результатів і пояснень останніх щодо походження тілесних ушкоджень.
З відповіді на вказані запити, що міститься в матеріалах справи №3/19-1632 від 30.01.2014 року, вбачається, що 23 грудня 2010 року, по прибутті затриманих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у останніх тілесні ушкодження зафіксовані не були, в особовій справі відомості про тілесні ушкодження, а також пояснення з цього приводу відсутні.
Продовжуючи досудове розслідування, слідчий ознайомився з матеріалами кримінальної справи стосовно заявників ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та долучив до матеріалів кримінального провадження відповідні копії документів, що спростовують свідчення ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , та не вказують на наявність в діях посадових осіб органів внутрішніх справ складу кримінального правопорушення.
У якості потерпілих було опитано заявників ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , за результатами проведення цих слідчих дій також не було встановлено даних, які б вказували на вчинення злочину. Їх показам, в подальшому, при вирішенні питання про закриття кримінального провадження, слідчим була надана оцінка та останні протирічили показами інших свідків у справі, а також не підтверджувались матеріалами кримінального провадження.
В ході досудового розслідування також було допитано слідчих, в провадженні яких перебувала кримінальна справа стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а також оперативних співробітників, які супроводжували дану справу, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , згідно показам яких заходи психічного та фізичного впливу до заявників не застосовувались.
З огляду на зазначене вбачається, що посадові особи на наявність в діях яких складу злочину вказують заявники, за вказаних обставин діяли в порядку передбаченому чинним законодавством, а отже слідчим вірно було вирішено питання, щодо відсутності в їх діях складу злочину.
Також, надаючи оцінку доводам заявника, суд приймає до уваги те, що законність постанови слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, яка оскаржується, вже була перевірена судом 04 березня 2014 року при розгляді скарги іншого заявника ОСОБА_6 на це ж рішення слідчого. В той же час доводи в обґрунтування скарги ОСОБА_4 не розходяться з фактами встановленими вищезазначеною постановою слідчого судді та не вказують на нові обставини, що могли б свідчити про неповноту проведеного досудового розслідування.
Зокрема, ОСОБА_4 , вказував на не проведення слідчим допиту, в тому числі і одночасного, ряду осіб та не проведення експертиз, однак заявляючи про необхідність проведення таких слідчих дій заявник не вказував на мотиви для їх проведення та обставини, що можуть бути встановлені за результатами їх здійснення, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати, що перевірка відомостей за заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 слідчим була здійснена не повно.
Приймаючи до уваги вищевикладене, а також зважаючи на те, що відповідно до викладеного у заяві, підставою для притягнення посадових осіб до кримінальної відповідальності було виключно здійснення ними свої посадових повноважень, суд вважає такі доводи безпідставними, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 110, 284, 303-307, 318-380 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30 січня 2014 року, про закриття кримінального провадження № 0000345 від 18 грудня 2013 року - відмовити.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга шляхом її подачі до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1