У Х В А Л А
про арешт майна
Справа № 348/666/15-к
Номер провадження 1-кс/348/87/15
25 березня 2015 року м.Надвірна
Слідча суддя Надвірнянського районного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заступника начальника СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , розглянула клопотання заступника начальника СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт майна.

Клопотання погоджене прокурором прокуратури Надвірнянського району ОСОБА_4 та надійшло до суду 24.03.2015 року.

Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000076 від 18.02.2015 року, у межах якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого,-
В с т а н о в и в:
Заступник начальника СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про арешт майна.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

В обгрунтування своїх вимог заступник начальника СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області посилається на те, що Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи судимим вироком Долинського районного суду від 09.09.2013 за чинення злочину передбаченого ст. 190 ч.2, ст. 190 ч.3 КК України до позбавлення волі терміном 3 роки 6 місяців на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, будучи умовно-достроково звільненим від не відбутого строку основного покарання у вигляді позбавлення волі 1 рік 19 днів, у період не відбутої частини покарання, вчинив ряд аналогічних умисних корисливих злочинів за наступних обставин:

Так, ОСОБА_5 зареєстрований як фізична особа-підприємець, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 21.09.2004 вид діяльності роздрібна торгівля меблями. Починаючи з 2011 року фактично підприємницькою діяльністю не займався. З метою заволодіння коштами громадян, шляхом обману та зловживання довірою, за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у серпні 2014 року ОСОБА_5 розповсюдив інформацію серед жителів села про те, що він здійснює роздрібну торгівлю меблями за нижчими цінами відносно ринкових.

Встановлено, що 18 серпня 2014 року до ОСОБА_5 звернувся з приводу придбання меблів ОСОБА_6 . З метою введення потерпілого в оману ОСОБА_5 став розповідати про асортимент продукції та переваги тих чи інших меблів, запевняючи при цьому, що в нього ціни на меблі нижчі в порівнянні з іншими пропозиціями на ринку.

Того ж дня вибравши вподобані меблі кухонний набір Юлія на загальну суму 6 400 грн., ОСОБА_6 зробив замовлення. Увійшовши у довіру до потерпілого, викликавши впевненість у правдивості своїх намірів по продажу меблів, під приводом нестабільного курсу валют, що у подальшому може вплинути на вартість замовлених меблів, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 повну оплату за меблів наперед у розмірі 6 400 грн. Для створення у потерпілого ОСОБА_6 враження у правдивості своїх намірів з доставки меблів та про те, що меблі буде доставлено протягом одного тижня, ОСОБА_5 виписав товарний чек на суму 6 400 грн. Створюючи враження перед потерпілим ОСОБА_6 та іншими жителями села Гаврилівка у виконанні своїх зобов`язань щодо доставки меблів, створюючи передумови у майбутньому для звернення інших жителів села з приводу замовлення меблів, ОСОБА_5 доставив ОСОБА_6 частину замовлених меблів на загальну суму 4 900 грн., а решту замовлення на суму 1 500 грн. не виконав. На неодноразові звернення потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_5 запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілого щодо своїх дійсних намірів.

Крім того, 11 жовтня 2014 року до ОСОБА_5 у черговий раз звернувся з приводу придбання меблів ОСОБА_6 . З метою введення потерпілого в оману ОСОБА_5 став розповідати про асортимент продукції та переваги тих чи інших меблів, запевняючи при цьому, що в нього ціни на меблі нижчі в порівнянні з іншими пропозиціями на ринку.

11 жовтня 2014 року вибравши вподобані меблі спальний набір на загальну суму 1 150 доларів США, ОСОБА_6 зробив замовлення. Увійшовши у довіру до потерпілого, викликавши впевненість у правдивості своїх намірів по продажу меблів, під приводом нестабільного курсу валют, що у подальшому може вплинути на вартість замовлених меблів, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 передоплату за меблі (аванс) у розмірі 550 доларів США що по курсу НБУ становить 7 122 гривень.

Для створення у потерпілого ОСОБА_6 враження у правдивості своїх намірів придбати меблі та про те, що меблі буде доставлено протягом одного тижня, ОСОБА_5 виписав товарний чек на суму 7 700 грн.

Наступного дня, 12.10.2014 ОСОБА_5 прийшов додому до ОСОБА_6 під приводом нестабільного курсу валют та наданням знижки на придбання меблів у розмірі 50 доларів США, отримав від останнього решту суми у розмірі 450 доларів США що по курсу НБУ становить 5 827 грн. 50 коп., а всього отримав у потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти у загальній сумі 12 949 грн. Створюючи враження у виконанні своїх зобов`язань щодо доставки меблів, ОСОБА_5 доставив ОСОБА_6 частину замовлених меблів на загальну суму 5 949 грн. 50 коп., а решту замовлення на суму 7 000 грн. не виконав. На неодноразові звернення потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_5 запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілого щодо своїх дійсних намірів.

Таким чином, діючи з корисливих мотивів, з умислом на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 в якості оплати за товар гроші в загальній сумі 19 349 грн. 50 коп., однак фактично виконав замовлення по доставці меблів на загальну суму 10 849 грн., тобто заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 в сумі 8 500 грн. без наміру повертати отримані кошти чи виконувати замовлення, які привласнив, використавши їх на власні потреби, а замовлення у встановлений термін не виконав, меблі не доставив, та наміру виконувати не мав.

На неодноразові звернення потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_5 запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілого щодо своїх дійсних намірів.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні грошима ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, в сумі 8 500 грн., ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Також, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , повторно, шляхом шахрайства заволодів коштами ОСОБА_7 в сумі 5 300 грн.

Так, 27 жовтня 2014 року до ОСОБА_5 звернулась з приводу придбання меблів ОСОБА_7 . ОСОБА_5 розповів їй про асортимент продукції, запевнивши при цьому, що в нього ціни на меблі нижчі в порівнянні з іншими пропозиціями на ринку, однак потрібно здійснити оплату за товар на перед і ним буде надана знижка у розмірі 700 грн. Дана пропозиція зацікавила ОСОБА_7 .

Того ж дня, вибравши вподобані меблі м`який диван, вартістю 5 100 гривень та два столи загальною вартість 1 400 грн., а всього на загальну суму 6 500 грн., ОСОБА_7 зробила замовлення. Увійшовши у довіру до потерпілої, та запевнивши її у правдивості своїх намірів по продажу меблів у яких вона зацікавлена, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 гроші у розмірі 5 100 гривень як повну оплату за диван наперед та 200 грн. авансу за два столи, а всього ОСОБА_7 передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5 300 грн. за доставку обраних нею меблів.

Після отримання грошових коштів у розмірі 5 300 грн. ОСОБА_5 запевнив потерпілу, що її замовлення буде виконано протягом 10-ти днів.

Таким чином із корисливих мотивів, з умислом на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, отримав оплату за товар без наміру повертати отримані кошти чи виконувати замовлення, ОСОБА_5 привласнив вказані гроші в розмірі 5 300 гривень, використавши їх на власні потреби, а замовлення у встановлений термін не виконав, та наміру виконувати не мав.

На неодноразові звернення потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_5 запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілу щодо своїх дійсних намірів.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні грошима ОСОБА_7 в сумі 5 300 грн. шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Не припиняючи свої злочинні дії ОСОБА_5 , повторно, шляхом шахрайства заволодів коштами ОСОБА_8 у сумі 2 700 грн.

Так, 30 жовтня 2014 року до ОСОБА_5 звернулася з приводу придбання меблів ОСОБА_8 , якій ОСОБА_5 також розповів про асортимент продукції та запевнив потерпілу при цьому, що в нього ціни на меблі нижчі в порівнянні з іншими пропозиціями на ринку, чим і зацікавив останню.

Вибравши вподобані меблі шафу-купе, того ж дня, ОСОБА_8 здійснила у нього замовлення вказаних меблів у яких вона зацікавлена на загальну суму 2 700 гривень. Увійшовши у довіру до потерпілої, викликавши впевненість у правдивості своїх намірів, під приводом нестабільного курсу валют, що у подальшому може вплинути на вартість замовлених меблів, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 повну оплату за товар наперед у розмірі 2 700 гривень, які остання передала у руки ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 після отримання грошових коштів у розмірі 2 700 грн. запевнив покупця про те, що меблі у яких зацікавлена потерпіла буде доставлено протягом 10-ти днів.

Таким чином із корисливих мотивів, з умислом на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 в якості оплати за товар гроші в розмірі 2 700 гривень, без наміру повертати отримані кошти чи виконувати замовлення, які привласнив, використавши їх на власні потреби, а замовлення у встановлений термін не виконав, меблі не доставив, та наміру виконувати не мав.

На неодноразові звернення потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_5 запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілого щодо своїх дійсних намірів.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні грошима ОСОБА_8 шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, в сумі 2 700 грн., ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

12 листопада 2014 року до ОСОБА_5 , звернулася з приводу придбання меблів ОСОБА_9 . ОСОБА_5 став розповідати про асортимент продукції та переваги тих чи інших меблів, запевняючи при цьому, що в нього ціни на меблі нижчі в порівнянні з іншими пропозиціями на ринку, чим і зацікавив ОСОБА_9 .

Того ж дня, 12 листопада 2014 року вибравши вподобані меблі м`який диван вартістю 3 900 гривень, ОСОБА_9 зробила замовлення. При цьому ОСОБА_10 запевнив потерпілу ОСОБА_9 , що якщо повністю оплатити вартість замовлення наперед, то він надасть знижку у розмірі 400 грн. Увійшовши у довіру до потерпілої, викликавши впевненість у правдивості своїх намірів по продажу меблів, під приводом нестабільного курсу валют, що у подальшому може вплинути на вартість замовлених меблів у яких зацікавлена потерпіла, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_9 передоплату за меблі у розмірі 3 500 гривень, котрі йому передала сусідка потерпілої ОСОБА_11 .

Таким чином, діючи із корисливих мотивів, з умислом на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, ОСОБА_5 отримав у якості попередньої оплати за товар (аванс) гроші в розмірі 3 500 гривень, без наміру повертати отримані кошти чи виконувати замовлення.Вказані кошти використав на власні потреби, а замовлення у встановлений термін не виконав, меблі не доставив, та наміру виконувати не мав.

На неодноразові звернення потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_5 запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілу щодо своїх дійсних намірів.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні грошима ОСОБА_9 в сумі 3 500 грн. шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , повторно, шляхом шахрайства заволодів коштами ОСОБА_12 в сумі 2 630 грн.

Так, 28 листопада 2014 року до ОСОБА_5 звернулась з приводу придбання меблів ОСОБА_12 . ОСОБА_5 розповів їй про асортимент продукції, запевнивши при цьому, що в нього ціни на меблі нижчі в порівнянні з іншими пропозиціями на ринку, однак зазначив, що потрібно здійснити оплату за товар на перед. Дана пропозиція зацікавила ОСОБА_12 .

Того ж дня, вибравши вподобані меблі дитяче ліжечко вартістю 2 630 гривень, ОСОБА_12 зробила замовлення. Увійшовши у довіру до потерпілої, та запевнивши її у правдивості своїх намірів по продажу меблів у яких вона зацікавлена, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_12 аванс у розмірі 2 630 гривень, які остання передала ОСОБА_5 .

Після отримання грошових коштів у розмірі 2 630 грн. ОСОБА_5 запевнив потерпілу, що її замовлення буде виконано протягом двох тижнів.

Таким чином із корисливих мотивів, з умислом на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, отримав оплату за товар без наміру повертати отримані кошти чи виконувати замовлення, ОСОБА_5 привласнив вказані гроші в розмірі 2 630 гривень, використавши їх на власні потреби, а замовлення у встановлений термін не виконав, та наміру виконувати не мав.

На неодноразові звернення потерпілої ОСОБА_12 , ОСОБА_5 запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілу щодо своїх дійсних намірів.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні грошима ОСОБА_12 в сумі 2 630 грн. шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Також, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , повторно, шляхом шахрайства заволодів коштами ОСОБА_13 в сумі 4 500 грн.

Так, 28 листопада 2014 року до ОСОБА_5 звернулась з приводу придбання меблів ОСОБА_13 . ОСОБА_5 розповів їй про асортимент продукції, запевнивши при цьому, що в нього ціни на меблі нижчі в порівнянні з іншими пропозиціями на ринку та вказав, що потрібно здійснити оплату за товар на перед у зв`язку з нестабільним курсом валют. Дана пропозиція зацікавила ОСОБА_13 .

Того ж дня, вибравши вподобані меблі стіл та десять крісел загальною вартістю 4 500 гривень, ОСОБА_13 зробила замовлення. Увійшовши у довіру до потерпілої, та запевнивши її у правдивості своїх намірів по продажу меблів у яких вона зацікавлена, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_13 гроші у розмірі 4 500 гривень, які остання передала ОСОБА_5 .

Після отримання грошових коштів у розмірі 4 500 грн. ОСОБА_5 запевнив потерпілу, що її замовлення буде виконано протягом двох тижнів.

Таким чином із корисливих мотивів, з умислом на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, отримав оплату за товар без наміру повертати отримані кошти чи виконувати замовлення, ОСОБА_5 привласнив вказані гроші в розмірі 4 500 гривень, використавши їх на власні потреби, а замовлення у встановлений термін не виконав, та наміру виконувати не мав.

На неодноразові звернення потерпілої ОСОБА_13 , ОСОБА_5 запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілу щодо своїх дійсних намірів.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні грошима ОСОБА_13 в сумі 4 500 грн. шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Окрім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , повторно, шляхом шахрайства заволодів коштами ОСОБА_14 в сумі 2 700 грн.

10 листопада 2014 року до ОСОБА_5 , звернулася з приводу придбання меблів ОСОБА_14 . ОСОБА_5 став розповідати про асортимент продукції та переваги тих чи інших меблів, запевняючи при цьому, що в нього ціни на меблі нижчі в порівнянні з іншими пропозиціями на ринку, чим і зацікавив ОСОБА_14 .

Того ж дня на прохання чоловіка потерпілої ОСОБА_15 , ОСОБА_5 прибув до будинку потерпілої ОСОБА_14 для обмірів кухонної кімнати і замовлення кухні. Вибравши вподобані меблі кухню Софія Престиж на загальну суму 8 500 гривень, ОСОБА_14 зробила замовлення. Увійшовши у довіру до потерпілої, викликавши впевненість у правдивості своїх намірів по продажу меблів, під приводом нестабільного курсу валют, що у подальшому може вплинути на вартість замовлених меблів у яких зацікавлена потерпіла, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_14 аванс у розмірі 2 700 гривень, котрі йому в руки передала потерпіла ОСОБА_14 .

Після отримання грошових коштів у розмірі 2 700 грн. ОСОБА_5 для створення у потерпілої ОСОБА_14 враження у правдивості своїх намірів придбати меблі у яких вона зацікавлена та про те, що меблі буде доставлено до протягом двох тижнів, виписав товарний чек від 10.11.2014, який підписав особисто.

Таким чином, діючи із корисливих мотивів,з умислом на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, ОСОБА_5 отримав у якості попередньої оплати за товар (аванс) гроші в розмірі 2 700 гривень, без наміру повертати отримані кошти чи виконувати замовлення. Вказані кошти використав на власні потреби, а замовлення у встановлений термін не виконав, меблі не доставив, та наміру виконувати не мав.

На неодноразові звернення потерпілої ОСОБА_14 , ОСОБА_5 запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілу щодо своїх дійсних намірів.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні грошима ОСОБА_14 в сумі 2 700 грн. шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , повторно, шляхом шахрайства заволодів коштами ОСОБА_16 в сумі 800 грн.

Так, 19 листопада 2014 року до ОСОБА_5 звернулась з приводу придбання меблів ОСОБА_16 . ОСОБА_5 розповів їй про асортимент продукції, запевнивши при цьому, що в нього ціни на меблі нижчі в порівнянні з іншими пропозиціями на ринку та вказав, що потрібно здійснити оплату за товар на перед у зв`язку з нестабільним курсом валют. Дана пропозиція зацікавила ОСОБА_16 .

Того ж дня, вибравши вподобані меблі диван Престиж 1 вартістю 2 300 гривень, ОСОБА_16 зробила замовлення. Увійшовши у довіру до потерпілої, та запевнивши її у правдивості своїх намірів по продажу меблів у яких вона зацікавлена, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_16 аванс гроші у розмірі 800 гривень, які остання передала ОСОБА_5 .

Після отримання грошових коштів у розмірі 800 грн. ОСОБА_5 запевнив потерпілу, що її замовлення буде виконано протягом трьох тижнів.

Таким чином із корисливих мотивів, з умислом на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, отримав оплату за товар без наміру повертати отримані кошти чи виконувати замовлення, ОСОБА_5 привласнив вказані гроші в розмірі 800 гривень, використавши їх на власні потреби, а замовлення у встановлений термін не виконав, та наміру виконувати не мав.

На неодноразові звернення потерпілої ОСОБА_16 , ОСОБА_5 запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілу щодо своїх дійсних намірів.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні грошима ОСОБА_16 в сумі 800 грн. шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 , повторно, шляхом шахрайства заволодів коштами ОСОБА_17 у сумі 1 060 грн.

Так, в листопаді 2014 року до ОСОБА_5 звернулася з приводу придбання меблів ОСОБА_17 , якій ОСОБА_5 також розповів про асортимент продукції та запевнив потерпілу при цьому, що в нього ціни на меблі нижчі в порівнянні з іншими пропозиціями на ринку, чим і зацікавив останню.

Вибравши вподобані меблі прихожу, кухонний стіл та 4 табуретки, того ж дня, ОСОБА_17 здійснила у нього замовлення вказаних меблів у яких вона зацікавлена на загальну суму 3 900 гривень. Увійшовши у довіру до потерпілої, викликавши впевненість у правдивості своїх намірів, під приводом нестабільного курсу валют, що у подальшому може вплинути на вартість замовлених меблів, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_17 аванс у розмірі 1 400 гривень, які остання передала у руки ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 після отримання грошових коштів у розмірі 1 400 грн. запевнив покупця про те, що меблі у яких зацікавлена потерпіла буде доставлено протягом трьох тижнів. Створюючи враження перед потерпілою ОСОБА_17 та іншими жителями села Гаврилівка у виконанні своїх зобов`язань щодо доставки меблів, створюючи передумови для звернення інших жителів села з приводу замовлення меблів, ОСОБА_5 доставив ОСОБА_17 частину замовлених меблів 4 табуретки на загальну суму 340 грн., а решту замовлення на суму 1 060 грн. не виконав.

Таким чином із корисливих мотивів, з умислом на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_17 в якості оплати за товар (аванс) гроші в розмірі 1 400 гривень, однак фактично виконав замовлення по доставці меблів на загальну суму 340 грн., тобто заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_17 в сумі 1 060 грн. без наміру повертати отримані кошти чи виконувати замовлення, які привласнив, використавши їх на власні потреби, а замовлення у встановлений термін не виконав, меблі не доставив, та наміру виконувати не мав.

На неодноразові звернення потерпілої ОСОБА_17 , ОСОБА_5 запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілого щодо своїх дійсних намірів.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні грошима ОСОБА_17 шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, в сумі 1 060 грн., ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , повторно, шляхом шахрайства заволодів коштами ОСОБА_18 в сумі 4 500 грн.

Встановлено, що 04 грудня 2014 року до ОСОБА_5 звернувся з приводу придбання меблів ОСОБА_18 . З метою введення потерпілого в оману, ОСОБА_5 став розповідати про асортимент продукції та переваги тих чи інших меблів, запевняючи при цьому, що в нього ціни на меблі нижчі в порівнянні з іншими пропозиціями на ринку.

Наступного дня, 05 грудня 2014 року вибравши вподобані меблі диван на загальну суму 4 750 гривень, ОСОБА_18 зробив замовлення. Увійшовши у довіру до потерпілого, викликавши впевненість у правдивості своїх намірів по продажу меблів, під приводом нестабільного курсу валют, що у подальшому може вплинути на вартість замовлених меблів, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_18 повну оплату за меблі наперед грошові кошти у розмірі 4 500 гривень.

Таким чином, діючи з корисливих мотивів, з умислом на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_18 в якості оплати за товар гроші в розмірі 4 500 гривень, без наміру повертати отримані кошти чи виконувати замовлення, які привласнив, використавши їх на власні потреби, а замовлення у встановлений термін не виконав, меблі не доставив, та наміру виконувати не мав.

На неодноразові звернення потерпілого ОСОБА_18 , ОСОБА_5 запевняв у гарантованій доставці меблів та кожного разу переносив термін їх доставки, обманувши потерпілого щодо своїх дійсних намірів.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні грошима ОСОБА_18 шляхом обману та зловживання довірою, вчиненого повторно, в сумі 4 500 гривень, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Всього, протягом серпня-груня 2014 року ОСОБА_5 шляхом обману та зловживання довірою, повторно, заволодів грошима ОСОБА_6 в сумі 8 500 грн., грошима ОСОБА_7 в сумі 5 300 грн., грошима ОСОБА_9 на загальну суму 3 500 грн., грошима ОСОБА_12 в сумі 2 630 грн., грошима ОСОБА_13 в сумі 4 500 грн., грошима ОСОБА_14 в сумі 2 700 грн., грошима ОСОБА_16 в сумі 800 грн., грошима ОСОБА_17 в сумі 1060 грн., грошима ОСОБА_8 в сумі 2 700 грн., грошима ОСОБА_18 в сумі 4 500 грн., а всього на загальну суму 36 190 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою(шахрайстві), вчиненого повторно, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

По сукупності ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, з повною середньою освітою, не працює, раніше судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

20.03.2015 ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.2 КК України.

Потерпілими у кримінальному провадженні ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 заявлено цивільний позов на загальну суму 16 760 грн., у зв`язку з чим належить арештувати майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , а саме 5 транспортних засобів: TOYOTA PRADO, 2007 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , MERSEDES-BENZ, 1998 року випуску реєстраційний № НОМЕР_2 , MAZDA CX7 , 2007 року випуску, АТ 9221 АК, FORD TRANSIT 2002 року випуску, МЗМА МОСКВИЧ 408, 1969 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3 .

Право власності ОСОБА_10 на майно, що належить арештувати, підтверджується витягом з центру надання послуг пов`язаних з використанням транспортних засобів м. Калуш, Калуського, Галицького, Долинського Рогатинського та Рожнятівського районів від 17.02.2015.

Заступник начальника СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 просить постановити ухвалу про накладення арешту на майно, а саме на 5 транспортних засобів: TOYOTA PRADO, 2007 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , MERSEDES-BENZ, 1998 року випуску реєстраційний № НОМЕР_2 , MAZDA CX7 , 2007 року випуску, АТ 9221 АК, FORD TRANSIT 2002 року випуску, МЗМА МОСКВИЧ 408, 1969 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3 , які належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні заступник начальника СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області підтримав дане клопотання та просили його задоволити.

Відповідно до ч.1 ст.107 КПК України, за відсутністю клопотання сторін фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснювалась.

Заслухавши думку заступника начальника СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими заступник начальника СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшла до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволення.

Згідно ч.1, ч.4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідча суддя встановила, що по кримінальному провадженні № 0000076 від 18.02.2015 року потерпілими у кримінальному провадженні ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 заявлено цивільний позов на загальну суму 16 760 грн. у зв`язку з чим належить арештувати майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , а саме 5 транспортних засобів: TOYOTA PRADO, 2007 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , MERSEDES-BENZ, 1998 року випуску реєстраційний № НОМЕР_2 , MAZDA CX7 , 2007 року випуску, АТ 9221 АК, FORD TRANSIT 2002 року випуску, МЗМА МОСКВИЧ 408, 1969 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3 .

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.131, 132, 167,170-173 КПК України, слідча-суддя,-

У х в а л и в:
1. Накласти арешт на арешту на майно, а саме на 5 транспортних засобів: TOYOTA PRADO, 2007 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , MERSEDES-BENZ, 1998 року випуску реєстраційний № НОМЕР_2 , MAZDA CX7 , 2007 року випуску, АТ 9221 АК, FORD TRANSIT 2002 року випуску, МЗМА МОСКВИЧ 408, 1969 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3 , які належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 .

2. Ухвала підлягає негайному виконанню заступником начальника СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 .

3. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом пяти днів з дня оголошення відповідно до п.9 ч. 1 ст. 309, ст. 395 КПК України.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1