АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-168 Головуючий у 1-й інстанції Нечволод В.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді: Денисенко Л.М. Суддів: Копитько Л.І., Юренко Л.А. з участю прокурора: ІлляшевічаР.В. адвоката ОСОБА_2 слідчої:ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінальної справи за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_4 на постанову Полтавського районного суду від 21 квітня 2011 року.

Цією постановою щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, обраний запобіжний захід у вигляді взяття під варту строком на 2 місяці.

Органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 18 квітня 2011 року близько 9-00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, діючи умисно з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом пошкодження вікна, незаконно проник до будинку ОСОБА_5 за адресою: Полтавський район, с. Очканівка, вул. Молодіжна,42-а, звідки таємно викрав - гроші в сумі 178 грн., фотоапарат «Панасонік», бувший у використанні, вартістю 1 500 грн., кухонний ніж вартістю 5 грн. та залишаючи місце пригоди був помічений дружиною потерпілого ОСОБА_6, яка кричала йому зупинитися. Не зважаючи на те, що обвинуваченого помітила ОСОБА_6 та з метою збереження награбованого ОСОБА_4 з місця події втік, спричинивши своїми діями матеріального збитку на суму 1 683 грн.

18 квітня 2011 року за даним фактом СВ Полтавського РВ відносно ОСОБА_4 була порушена кримінальна справа за ознаками злочин), передбаченого ч.З ст.185 КК України.

20 квітня 2011 року склад злочину перекваліфіковано з ч.З ст.185 КК

України на ч.З ст.186 КК України.

18 квітня 2011 року ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. !!% КПК України.

21 квітня 2011 року слідчий СВ Полтавського РВ УМВС України в

Полтавській області звернувся до суду з поданням, погодженим з

прокурором Полтавського району, про обрання запобіжного заходу у вигляді

взяття під варту щодо ОСОБА_4

Суд, пославшись на те, що ОСОБА_4 ніде не працює, зареєстрований в Херсонській області, тобто він не має особистих достатніх коштів для власного існування та на придбання квитків для поїздок з Херсонської області в м. Полтаву, а отже може скоювати нові злочини і знаходячись на волі може ухилятися від слідства та суду, а також його стан здоров»я. сімейний та матеріальний стан, не є такими, що давали б підстави не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду та звільнити його з-під варти, оскільки він вину визнає повністю та розкаюється в скоєному, зобов»язується з»являтись на виклики до суду, а також має постійне місце проживання у бабусі.

Інші учасники судового розгляду постанову не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,адвоката ОСОБА_2,яка просила скасувати постанову суду, міркування прокурора про законність постанови суду та безпідставність доводів апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Як роз'яснено в ч.І п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», під час судового розгляду подання слідчого про взяття під варту предметом дослідження є ті обставини, з якими закон пов'язує можливість обрання цього запобіжного заходу (ст.148 і ч.І ст.155 КПК України).

Відповідно до ст.148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочину діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

судді про наявність підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді взятгя під варту ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах і є обґрунтованими. Відповідно до ст..155 КГЖ України взяття під варту як запобіжний захід застосовується у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад 3 роки.

Як вбачається з поданих матеріалів, ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.З ст.186 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Доводи апелянта, які на його думку, не враховані судом при розгляді подання органів слідства, на увагу не заслуговують, оскільки його сімейний стан, наявність постійного місця проживання й інші дані не є такими, щоб не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Суд першої інстанції, дослідивши всі обставини, з якими закон пов»язує можливість обрання цього запобіжного заходу (ст..148 КГЖ України і ч.І ст. 155 КГЖ України), прийшов до обґрунтованого висновку про те, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов»язків, які випливають з ч.2 ст.148 КГЖ України та його належну поведінку.

З огляду наведеного запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді взяття під варту застосований судом у відповідності до вимог ст.ст. 148,150,155 КПК України, а тому підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Приймаючи рішення за поданням та перевіряючи це рішення за апеляцією, як роз»яснено в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» з внесеними змінами та доповненнями, суд не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, обвинуваченого, розглядати й вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті - доведеності обвинувачення, ролі та ступеня участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

За таких обставин колегія суддів вважає постанову суду законною, а апеляцію такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.365, 366, 382 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Постанову Полтавського районного суду від 21 квітня 2011 року стосовно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляцію обвинуваченого ОСОБА_4 - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_1

ОСОБА_8

ОСОБА_9