Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/920/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.10.2015 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0005171 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрове, Петрівського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, який не одружений, на утриманні дітей не має, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-09.02.2009 року вироком Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-ох років позбавлення волі;

-11.09.2012 року вироком Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 25.12.2013 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково строком на 2 місяці 17 днів;

-04.03.2015 року вироком Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

-08.04.2015 року вироком Петрівського районного суду від та вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 02.07.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3місяці, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2015 року та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання невідбутого покарання, приєднано частково покарання, призначеного вироком Петрівського районного суду від 08.04.2015 року та вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 02.07.2015 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк на 5 років 9 місяців.

Також, стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави судові витрати у розмірі 369 грн.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, який не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за таких обставин:
11.06.2015 року приблизно 12.05 год., ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території автостанції № 2, що розташована за адресою: м. Кіровоград, проспект Правди, 2, а саме на платформі № 9, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, зайшов до салону рейсового автобусу Кіровоград - Омельгород, де за допомогою рук скрутив на шиї потерпілої ОСОБА_9 золотий ланцюжок на якому знаходився золотий хрестик та, шляхом ривка, зірвав його, від чого у ОСОБА_9 утворились тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину з викраденим зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 6979, 41 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України, посилаючись на те, що судом не взято до уваги пом`якшуючі обставини: його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та стан його здоров`я (важка травма хребта та інше), а також стан здоров`я його матері, яка є пенсіонером та хворіє на ряд хронічних захворювань, і повне відшкодування ним матеріальної шкоди потерпілій.

Вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим, не відповідає характеризуючим даним його особи.

Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та пом`якшити його, мотивуючи тим, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав у повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину, характеризується виключно позитивно, має важкий стан здоров`я, що унеможливлює його тривале перебування у місцях позбавлення волі, а також тяжко хвору матір, яка потребує його постійного догляду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який частково погодився з апеляцією, просив змінити вирок суду першої інстанції, в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційних скарг у повному обсязі та просили їх задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що їх слід задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції змінити, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 186 ч. 2 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає. Обвинувачений згоден з кваліфікацією його дій судом першої інстанції.

Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг, а вина обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 186 ч. 2 КК України правильна.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який відноситься до категорії тяжкого; особу винуватого, який раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання.

Доводи обвинуваченого та в його інтересах захисника про те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав у повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину, характеризується виключно позитивно, має тяжко хвору матір, яка потребує його постійного догляду є підставою для часткового пом`якшення призначеного покарання, проте не можуть слугувати підставами для повного задоволення апеляційних скарг сторони захисту, враховуючи при цьому тяжкість, характер та суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину. Крім того, вказані обставини судом першої інстанції враховано належним чином, про що вказано у вироку.

Крім цього, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції за вчинене кримінальне правопорушення призначив мінімальне покарання визначене санкцією статті Закону, врахувавши належним чином особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, злочин вчинив під час іспитового строку, тобто останній не має наміру ставати на шлях виправлення.

Думка обвинуваченого про те, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим, не відповідає характеризуючим даним його особи є безпідставною, так як ОСОБА_8 вчинив злочин проти власності громадян із застосуванням насильства щодо особи протилежної статті, раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини і знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин.

Посилання обвинуваченого на те, що відшкодував шкоду потерпілій є не належними, так як його було затримано на місці вчинення злочину і відразу ж вилучене викрадене майно потерпілої, яке після ухвалення вироку як речовий доказ повернуто останній.

Твердження обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_8 хворіє на ряд тяжких хвороб, неодноразово переносив операції, що унеможливлює його тривале перебування у місцях позбавлення волі не можуть бути підставою для повного задоволення поданих апеляцій.

Крім того, якщо ж обвинувачений має важкий стан здоров`я, що буде підтверджуватися висновком медичної комісії, то підстави та можливість його перебування в умовах ізоляції від суспільства, тобто у місцях позбавлення волі, повинні вирішуватися в порядку виконання вироку суду, на підставі ст. 84 КК України.

Інших доводів, які б давали підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому колегія суддів не знаходить.

Викладені обставини на думку колегії суддів свідчать, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 не можливо без ізоляції його від суспільства, оскільки останньому неодноразово надавалася можливість зробити належні висновки щодо своєї поведінки та способу життя, натомість ним вчинено новий тяжкий корисливий злочин.

В той же час, при призначенні покарання, судом першої інстанції порушено правила складання покарань. Зокрема, безпідставно спочатку приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2015 року який ухвалено до вчинення злочину, та лише потім приєднано частково невідбуте покарання, призначене за вироком Петрівського районного суду від 08.04.2015 року та вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 02.07.2015 року, який ухвалено після вчинення злочину.

Проте, ч. 4 ст. 70 КК України визначає, що покарання за сукупністю злочинів призначається, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За умовами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, викладених у абз. 6 п. 25 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Таким чином, ОСОБА_8 необхідно спочатку призначити покарання за сукупністю злочинів, врахувавши покарання призначене за вироком Петрівського районного суду від 08.04.2015 року та вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 02.07.2015 року та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків, врахувавши покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2015 року.

Однак, приймаючи до уваги, що в апеляції не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 404 ч.2 КПК України, не може вийти за межі апеляційних вимог, оскільки при цьому буде погіршено становище обвинуваченого. В той же час, оскільки розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь обвинуваченого, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, апеляційній скарги обвинуваченого та його захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 задовольнити частково, вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 , в частині призначеного покарання, - змінити.

Визнати винним ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Петрівського районного суду від 08.04.2015 року та вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 02.07.2015 року, більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

В решті вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4