Справа № 11-1045/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 20.10.2010
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2010р. Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі

Головуючого Миколка О.В.

Суддів - Нагорного А.М., Матюшка М.П.

з участю прокурора - Нечипоренко С.П.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 30.04.2009 року.

Цим вироком ОСОБА_1, 27.01.1949р.н., уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимий,

засуджений за ст.286 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підстав ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що він 16.09.06р. близько 16 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі «Чернігів-Київ» в с. Пірново Вишгородського р-ну, виїхав на смугу зустрічного руху і здійснив наїзд на пішохода, що рухався по пішохідному переході. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12., 1.3, 1.5, 10.1, 11.2, 11.3, 12.1, 12.3, 18.1 ПДР України, в результаті чого потерпіла отримала ушкодження, що за ступінню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляції засуджений не згоден з вироком суду, він вказує, що ні досудовим слідством, ні судом не розкрито в чому полягають порушення ним ПДР. А визнання судом його вини в порушенні п.п. 12.3 та 18.1 ПДР, на його думку є безпідставним, оскільки він керував автомобілем і на момент аварії не міг усвідомлювати своїх дій і керувати ними. Також засуджений вказує, що судом і слідством не взято до уваги факт, як він вважає, недотримання ПДР потерплою.

Крім того, засуджений вказує, що ні слідством, ні судом не встановлено місце, де стався наїзд на потерпілу, а показання свідків з цього приводу є суперечливими. Окрім того, на думку засудженого дані свідки є необ»єтивними оскільки всі мають відношення до потерпілої, і їх просили свідчити по справі, а в матеріалах справи є дані проте, що очевидці даного ДТП відсутні.

Засуджений просить вирок суду скасувати, а провадження у справі закрити в звязку з відсутності в його діях складу злочину.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляції і просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши вирок суду, матеріали справи і доводи апеляції, судова колегія вважає апеляцію необґрунтованою.

Як вбачається з вироку суду і матеріалів справи, суд повно, всебічно і об»активно дослідив всі докази і обставини справи, надав їм належну юридичну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини і правильність юридичної кваліфікації дій засудженого.

Винність ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому злочину доведена показами самого підсудного, який підтвердив, що скоїв наїзд на потерпілу, з»їхавши при цьому на смугу зустрічного руху. Підсудний пояснював причини з»їзду на зустрічну смугу руху/особисті потреби/. Він підтвердив, що побачив як потерпіла з»явилась на смузі руху його автомобіля, загальмував, але не зміг уникнути наїзду на потерпілої. Ці обставини, крім доведеності вини засудженого, - свідчать зокрема і про те, що на час скоєння ДТП, засуджений усвідомлював свої дії, і міг ними керувати.

Вина засудженого доведена також показами свідків, висновками експертиз, протоколами слідчих дій та другими матеріалами справи.

Зокрема, допитані як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 брат і син засудженого, підтвердили обставини наїзду на потерпілу автомобілем під управлінням засудженого, бачили потерпілу на капоті їх автомобіля.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були очевидцями ДТП, підтвердили, що наїзд на потерпілу був здійснений в межах пішохідного переходу, на лівій смузі руху стосовно автомобіля під управлінням ОСОБА_1 Посилання засудженого в апеляції на те, що очевидців ДТП не було, не відповідають фактичним обставинам справи, так як свідки, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, підтвердили факт наїзду на потерпілу і вказали на обставини цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Та обставина, що в справі мається рапорт, згідно якого в ході ОРП свідків та очевидців не встановлено, - не є обставиною, з якої можливий висновок про те, що такі свідки і очевидці були відсутні. Ці свідки були встановлені в процесі досудового слідства, обставини їх встановлення і допиту як на слідстві, так і в суді є законними і об»активними. Знайомство свідків з потерпілою і між собою, незнання ними номерних знаків автомобіля, його марки і інших деталей, - не може бути підставою ставити покази свідків під сумнів, оскільки деталі пригоди очевидцем можуть бути не побаченими або упущеними, сама пригода сталася в селі, де люди між собою в більшості знайомі. З матеріалів справи судова колегія не вбачає підстав для сумніву в об»активності і правдивості показів свідків, і критичного ставлення до свідчення цих осіб.

Висновок судово-медичного експерта про те, що засуджений під час ДТП внаслідок комплексу захворювань міг знаходитись в хворобливому стані і міг не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, судом досліджений, йому надано належну юридичну оцінку, яку судова колегія вважає обґрунтованою.

Доводи апеляції про не встановлення місця вчинення ДТП, - не ґрунтується на матеріалах справи. Докази зібрані у справі свідчать про те, що наїзд на потерпілу був здійснений на пішохідному переході. Це підтвердила сама потерпіла та свідки - ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7 Свідок ОСОБА_2 і сам засуджений, в процесі досудового слідства підтвердили, що бачили потерпілу на капоті автомобіля.

Досудовим слідством, швидкість руху автомобіля і місце наїзду на потерпілу були встановлені на підставі показів самого засудженого та шляхом допиту свідків-очевидців. Порушенням, яке стало причиною наїзду на пішохода, і яке знаходиться в причинному зв»язку з наставшими наслідками, став виїзд засудженого на зустрічну смугу руху, що засудженим не оспорюється. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої було визначено на підставі висновку судово-медичної експертизи.

Поряд з цим, посилання засудженого на те, що по справі не проведено експертиз, які б вказували на те, що ним порушені правила дорожнього руху, чим на його думку, порушене його право на захист, є необґрунтованим, оскільки згідно вимог ст.64 КПК України, доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює винність особи.

В звязку з цим судова колегія вважає, що посилання засудженого на неповноту і неправильність досудового і судового слідства є безпідставним і необґрунтованим.

Кваліфікація дій засудженого за ч.2 ст.286 КК України є правильною, і апелянтом не оспорюється, покарання - обране у відповідності до вимог ст.65 КК України, підстав для його пом»якшення судова колегія не знаходить.

При таких обставинах судова колегія вважає, що досудове і судове слідство проведене у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, і тому є законним та обґрунтованим, підстав для зміни чи скасування вироку судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого залишити без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 30.04.2009 р. стосовно ОСОБА_1 - без зміни.

Судді: Миколюк О.В. Нагорний А.М. Матюшко М.П.