Справа № 240/737/15-к
Провадження № 1-кп/240/116/15 р.
У Х В А Л А
Іменем України

07 жовтня 2015 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі

головуючого: - судді ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

за участю прокурора: - ОСОБА_3

обвинуваченого: - ОСОБА_4

захисника: - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка, кримінальне провадження № 0000363 за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, працюючого в Олександрівському РЕМ, черговий електро-монтер, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 256 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2015 року до Олександрівського районного суду від прокурора Олександрівського району надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000363 від 27.08.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 256 КК України, разом з Угодою про визнання винуватості, укладеної 11 вересня 2015 року між прокурором Олександрівського району Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним в кримінальному проваджені ОСОБА_4 .

Ухвалою судді від 28 вересня 2015 року було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винутатості між підозрюваним та прокурором від 11 вересня 2015 року і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти заявленого прокурором клопотання та просив затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що він погоджується з мірою покарання.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти заявленого прокурором клопотання та просив затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що обов`язкі які мають бути покладені на обвинуваченого при затверджені Угоди не зовсім відповідають вимогам ст.. 76 КК України.

Заслухавши думку всіх учасників процесу щодо затвердження вказаної Угоди, дослідивши зміст укладеної сторонами Угоди про визнання винуватості, документи надані прокурором для дослідження під час підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про необхідність відмови в затвердженні угоди та поверненні кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування з наступних підстав.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Частиною 1 статті 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 472 КПК України в угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Угода не відповідає вимогам ст.. 472 КПК України за наступних обставин.

В Угоді зазначено, що її сторонами є прокурор Олександрівського району Донецької області та підозрюваний ОСОБА_4 .

Пункт 2 Угоди містить відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: а) беззастережно визнати свою винуватість в обсязі підозри у вчинені кримінального правопорушення.

Пункт 2 Угоди не відповідає вимогам ч. 1 ст. 472, ч. 2 ст. 42 КПК України, та суперечить відомостям викладеним в Угоді про процесуальний статус ОСОБА_4 який є стороною Угоди.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу. Оскільки Угода була укладена сторонами до передання обвинувального акту до суду, ОСОБА_4 не мав процесуального статусу обвинуваченого.

Під викладеним в п. 2 Угоди зобов`язанням ОСОБА_4 відсутній його підпис.

Пункт 3 Угоди містить відомості про узгоджене сторонами покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 256 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі. Звільнення його від покарання згідно ст.. 75 КК України та покладення на нього обов`язків згідно ст.. 76 КК України. А також згода із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_4 , з зазначенням його процесуального статусу обвинуваченого, що не відповідає процесуальному статусу підозрюваного ОСОБА_4 , який є стороною Угоди.

Пункт 3 Угоди не відповідає вимогам ч. 1 ст. 472 КК України, оскільки в ньому відсутня згода підозрюваного ОСОБА_4 , який є стороною Угоди на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням. Прокурор, який є стороною угоди, після зазначення узгодженої міри покарання не засвідчив власноруч свою згоду на саме такий вид та розмір покарання та звільнення ОСОБА_4 від покарання.
Викладений в п. 3 Угоди текст «Згідно ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком на два роки» не відповідає вимогам ч. 2 та ч. 4 ст. 75 КК України, відповідно до яких в Угоді повинно бути узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням та встановлення судом іспитового строку.

Викладений в п. 3 Угоди текст про покладення на ОСОБА_4 згідно до ст.. 76 КК України, обов`язків: «не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію» не дозволяє суду однозначно зрозуміти, про які саме обов`язки домовились сторони. Обов`язки викладені в п. 3 Угоди не в повному обсязі відповідають обов`язкам які відповідно до вимог ст.. 76 КК України, суд може покласти на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Пункти 4, 5, 6 Угоди також містять відомості про роз`яснення ОСОБА_4 вимог ст..394, 424, 473, 474, 476 КПК України та ст..389-1 КК України, та підписи ОСОБА_4 про отримання роз`яснень з зазначенням його процесуального статусу обвинуваченого, що не відповідає процесуальному статусу підозрюваного ОСОБА_4 , який є стороною Угоди.

Угода не містить, передбаченого ч. 1 ст. 472 КПК України зобов`язання підозрюваного щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою.

Суд з огляду на склад злочину передбаченого ст.. 256 КК України, в якому відповідно до п. 2 Угоди, зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість обвинувачений ОСОБА_4 , який є найбільш небезпечним самостійним злочинним видом причетності до злочину, передбаченого ст.. 255 КК України, але не є співучастю в ньому, незважаючи на те, що така домовленість є необов`язковою (субсидіарною) складовою змісту Угоди, вважає, що Угода не відповідає за метою укладення інтересам суспільства, оскільки спрямована винятково на задоволення приватного інтересу підозрюваного щодо пом`якшення покарання. Прокурором при укладені Угоди не були враховані обставини, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 470 КПК України.

Угода скріплена підписами прокурора, ОСОБА_4 з зазначенням його процесуального статусу обвинуваченого, що не відповідає процесуальному статусу підозрюваного ОСОБА_4 , який є стороною Угоди та захисника який не є стороною Угоди з зазначенням прізвища захисника « ОСОБА_6 », правильне прізвище якого, відповідно до наданим в підготовчому судовому засіданні документів « ОСОБА_7 », в зв`язку з чим Угода не відповідає вимогам ч. 2 ст. 472 КПК України.

Невідповідність Угоди зазначеним вимогам є підставою для відмови у затвердженні Угоди про визнання винуватості та повернення її прокурору.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.. 472, ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У затвердженні Угоди про визнання винуватості, укладеної 11 вересня 2015 року між Прокурором Олександрівського району Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , що надійшла до суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000363 від 31.10.2015р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 256 КК України - відмовити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 256 КК України, - повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_1