АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/443/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 185 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0003630 за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2007 року народження, працює без офіційного оформлення, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 21.12.2010 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

- 07.05.2013 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин;

- 13.06.2013 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі , на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 04.07.2014 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- 21.08.2014 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 8 квітня 2014 року звільненого від відбування покарання,

який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України , -

встановила:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення меншсуворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки.

По справі вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 14 травня 2014 року приблизно о 19 год. 40 хв., перебуваючи в приміщенні аптеки "Велика аптека", що знаходиться за адресою: м. Київ, пл. Дружби Народів,6, намагався таємно викрасти 4 упаковки дитячих підгузників, а саме: "Підгузник Хагіс ультра комфорт для дітей дів мега 3 5-9" вартістю 208 грн. 27 коп, "Підгузник Хагіс ультра комфорт для дітей дів мега 3 4+" вартістю 198 грн. 38 коп. Підгузиик Хагіс ультра комфорт» для дітей хлоп гіга 3 5-9" вартістю 278 грн. 20 коп., "Підгузник Хагіс ультра комфорт для дітей хлоп гіра 3 5-9" вартістю 198 грн.38 коп., загальною вартістю 883 грн. 23 коп., не розрахувавшись за вказані товари, і пройшовши лінію кас, тобто виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони.

Крім того, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно, 21 червня 2014 року приблизно о 16 год. 30 хв. перебуваючи за адресою: м.Київ, пр. Оболонський, 26, придбав без мети збуту наркотичний засіб - піднявполіетиленовий згорток, в якомузнаходилася біла порошкоподібна речовина, що є наркотичним засобом - метадон, помістив його досвоєї сумки, тим самим зберігаючи при собі без мети збуту наркотичний засіб, та направився в сторону вул. Тимошенка в м. Києві, де біля будинку № 2, його було затримано працівниками правоохоронних органів.

Згідно висновкуексперта № 1329х від11 липня 2014 року надана на дослідження речовина білого кольору масою 0,125 г., містить наркотичний засіб - метадон вагою 0,055 г.

В апеляції заступник прокурора м. Києва ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини справи та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не надав достатньої оцінки обставинам кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та проти власності, відбував реально покарання у виді позбавлення волі. Тобто, скоєння даних кримінальних правопорушень свідчить, що обвинувачений на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив. Вважає, що суд необґрунтовано та за відсутності передбачених законом підстав застосував положення ст.75 КК України і звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, апеляції не подані.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати і заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , за згодою сторін визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

В зв`язку з цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинені злочини, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Як обставину, що пом`якшує покарання, суд визнав його щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, суд визнав рецидив злочинів.

Відповідно до положень ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів, з урахуванням особи винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не офіційно працює, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризується позитивно, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання та вважав за можливе застосувати щодо нього ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, і колегія суддів з цим висновком погоджується.

Таке покарання, призначене ОСОБА_8 , відповідає вимогам ст.65 КК України, за своїм видом і розміром відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, а також є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судом враховані всі обставини, на які вказав в апеляційній скарзі прокурор, і свій висновок суд належним чином мотивував.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 вже відбував покарання у виді позбавлення волі не в повній мірі відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки тримання під вартою до нього застосовувалось як запобіжний захід, а від призначеного покарання у виді позбавлення волі він був звільнений на підставі акту амністії.

Будь-яких інших доводів щодо м`якості призначеного судом покарання та для скасування вироку районного суду в частині призначеного покарання в зв`язку з неправильністю застосування кримінального закону в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку Оболонського районного суду м. Києва від 22.12.2014 року у зв`язку із м`якістю призначеного обвинуваченому покарання та неправильним застосуванням кримінального закону.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407,418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0003630 залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4