Справа № 581/827/15-к
Провадження № 1-кп/581/59/15
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
20 серпня 2015 року смт.Липова Долина
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, одруженого, тимчасового непрацюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, інвалідності не маючого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуваючого, раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.336 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 ухилився від призову за мобілізацією до лав Збройних Сил України за нижченаведених обставин.
ОСОБА_5 , будучи військовозобов`язаним, та визнаний військово-лікарською комісією від 27 липня 2014 року придатним за станом здоров`я до військової служби і включений до списку осіб, які підлягають відправці для проходження військової служби за мобілізацією, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 1, ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року "Про часткову мобілізацію" 07 липня 2015 року відмовився отримати від відповідальної особи Семенівської сільської ради ОСОБА_6 повістку Лебединсько-Липоводолинського ОМВК, а 10 липня 2015 року о 07 годині 00 хвилин без поважних причин не з`явився до Семенівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області з відповідними речами та документами для подальшого направлення до пункту збору для проходження військової служби за мобілізацією, порушивши таким чином порядок комплектування Збройних Сил України.
Вищевказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.
У ході підготовчого провадження прокурором та обвинуваченим ініційовано питання про розгляд угоди про визнання винуватості. За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому діяння; сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за вчинений ним злочин, передбачений ст.336 КК України і призначення покарання, визначеної санкцією статті вищевказаного кримінального закону, у виді позбавлення волі на строк два (два) роки, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на строк два роки, і отримана від обвинуваченого згода на призначення саме такого виду покарання.
Обвинувачений під час підготовчого судового розгляду підтвердив, що він не бажаючи залишати власну сім`ю, в якій дружина та він виховують двоє неповнолітніх дітей, спільно ведуть велике домашнє господарство (утримують троє корів, 6 вівців, 4 свині, обробляють город площею біля 1 га та окремо самостійно з використанням техніки обробляють ще земельні ділянки сукупно площею до 14 га) та фактично те, що він є єдиним утриманцем власної сім`ї, виключно він має навички керування сільськогосподарською технікою, і саме з цих мотивів він відмовився від отримання повістки про явку до військомату для участі у мобілізації, і після усного повідомлення представником сільради про час та дату прибуття на місце збору військовозобов`язаних на 10 липня 2015 року, він свідомо не прибув до пункту збору.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
При перевірці даної угоди, з`ясуванні обставин провадження, суд дійшов висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому діяння, передбаченого ст.336 КК України, мав місце, таке діяння згідно зі ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, сутність обвинувачення, вид покарання, можливість виконання ним покладеним на нього обов`язків, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався в тому, що ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, також підтвердив факт вчинення ним протиправного діяння за вищеописаних обставин; встановлена добровільність сторін по укладенню даної угоди, тобто те, що її підписання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом установлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між т.в.о. прокурора Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, оскільки останнє відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України. Також на боці обвинуваченого наявні обставини, які дають суду можливість звільнити обвинуваченого від реального відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком, оскільки його щире каяття (надання суду зізнавальних показань з приводу дійсних причин ухилення від мобілізації), наявність у обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, відсутність в сім`ї інших повнолітніх годувальників чоловічої статі, відсутність незнятої чи непогашеної судимості у ОСОБА_5 , а також його сімейним стан (є одруженим), і те, що він вперше вчинив злочин середньої тяжкості. За таких обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а тому необхідно застосувати вимоги ст.75 КК України, звільнивши його від відбуття основного покарання з випробуванням.
Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_5 не обирався. Речові докази по справі відсутні. Керуючись ст.ст. 314,370,373,374,475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 серпня 2015 року між т.в.о. прокурора Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_3 та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Обвинуваченим вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в п.1 ч.4 ст.394 КПК України. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в п.2 ч.4 ст.394 КПК України.
Суддя ОСОБА_1