Справа № 1-252/10
Провадження №-
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2010 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип'юка І.В., при секретарі Паучек Є.В., з участю прокурора Бойко О.В., з розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки с. Замостя Вижницького району Чернівецької області, громадянки України, одруженої, непрацюючої, на утриманні 4 неповнолітні дитини, раніше не судимої,

- у вчиненні злочину передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.09.2010 року о 20.00 год. в с. Замостя Вижницького району Чернівецької області, знаходячись біля власного будинку в процесі конфлікту з ОСОБА_2 нанесла останній біля десяти ударів руками та ногами в область голови та по різних частинах тіла, після схопила за п'ятий палець правої руки і з застосовуючи фізичну силу стала викручувати в різні сторони, в результаті чого спричинила потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликали довгостроковий розлад здоров'я.

Підсудна ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому і показала суду, що 28.09.2010 року біля 20.00 год. до її будинку у с. Замостя прийшла ОСОБА_2 з своїм чоловіком. Між ними раптово виник конфлікт в результаті чого нанесла останній кілька ударів руками та ногами по голові та по інших частинах тіла, після чого схопила останню за палець правої руки та почала крутити в різні сторони.

Крім повного визнання своєї вини підсудною ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, її вина доведена і підтверджується зібраними по справі доказами.

Враховуючи те, що підсудна не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з ними в повному об'ємі і судом встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз'яснивши їм зміст та правові наслідки застосування ст. 299 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Таким чином, суд вважає, що вина підсудної ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч. 1 КК України, знайшла підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії підсудної за даною статтею кваліфіковані правильно, оскільки підсудна нанесла умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

При призначенні підсудній міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, які пом'якшують і обтяжують покарання.

Так, суд враховує, що скоєний підсудною злочин належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

Щире розкаяння у вчиненому визнається судом за обставину, яка пом'якшує покарання підсудної згідно ст. 66 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання підсудної згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особи винної, зокрема, те, що по місцю проживання характеризується позитивно, щиро розкаялася у вчиненому злочині, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, в даний період перебуває в стані вагітності, помирилася з потерпілою, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання підсудної можливе без ізоляції від суспільства і відносно неї можливо застосувати покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України.

Суд, вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення підсудної та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до ч.4 ст.74 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.

Враховуючи, що підсудна ОСОБА_1 повністю визнала свою провину, щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, вперше вчинила злочин середньої тяжкості, з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці на час розгляду справи в суді її не можна вважати суспільно небезпечною, в зв'язку з чим суд вважає за можливе, у відповідності зі ст.74 ч.4 КК України, звільнити підсудну від вищевказаного покарання.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.74 ч.4 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_1 від покарання.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до набрання вироком чинності, підписку про невиїзд - скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Чернівецької області через Вижницький районний суд на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: І. В. Пилип'юк