Справа № 450/1504/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/964/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження № 0000421 від 27 березня 2015 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, освіта середня, інвалідом не являється, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, освіта неповна середня, інвалідом не являється, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, учня 10-го класу Львівської ЗСШ №67, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законних представників ОСОБА_9 ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_12 та захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року, -
в с т а н о в и л а :
цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі. На підставі ст. 104 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбуття призначеного йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції з визначеною періодичністю. Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від призначеного йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання. з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції з визначеною періодичністю. Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком, 27.03.2015, близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», що знаходиться за адресою: с .Сокільники, вул.Стрийська, 30 Пустомитівського району, Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», шляхом вільного доступу, таємно викрали два набори декоративних ковпаків (вартість одного набору складає 7 грн. 55 коп.), загальною вартістю 15 грн. 10 коп., навушники А0105 вартістю 69 грн. 00 коп., дві чашки з керамічними ложками, (вартість однієї чашки з керамічною ложкою становить 59 грн. 89 коп.), загальною вартістю 119 грн. 78 коп., чим завдали ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» матеріальну шкоду на загальну суму 203 грн. 88 коп.

Проте, вчинивши усі дії, які вони вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, які не залежали від їх волі, не закінчили злочин, оскільки були затримані працівниками охорони за межами лінії кас магазину ТОВ „АШАН Гіпермаркет Україна з вище переліченим викраденим майном, тому не мали реальної можливості розпорядитися чи користуватися викраденим майном.

Не погоджуючись із зазначеним вироком прокурор прокуратури Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_12 та захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

Захисник обвинувачених просить вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінити в бік пом`якшення.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат вказує, що, на його думку, покарання, призначене обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 несправедливим з точки зору суворості, гуманності та підлягає зміні в бік пом`якшення з таких підстав. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , хоч і вчинили злочин, проте переслідували гуманні мотиви, так як планували в подальшому подарувати малолітнім дітям - сиротам. Крім того, суд не врахував, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є повноцінними членами суспільства, набожні, регулярно відвідують церкву, являються допризовниками, а тому сам факт судимості унеможливить виконання обов`язку перед Батьківщино. Зазначає, що у даному випадку можуть бути ефективними примусові заходи виховного характеру.

Прокурор у апеляційній скарзі не оспорюючи доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, за які їх засуджено, зазначає, проте, що при постановлені вироку суд допустив певні суперечності у мотивувальній частині, не зазначивши, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення злочину був неповнолітнім, що в подальшому не було враховано при обранні міри покарання, зокрема Звільнення неповнолітніх від покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих (статті 75-78 КК), з урахуванням особливостей, визначених у ст. 104 КК. Таке звільнення допускається лише в разі засудження неповнолітнього до позбавлення волі (ч.2 ст. 104 КК). Однак, при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції не застосував ст. 104 КК України, яка регулює порядок звільнення неповнолітніх від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи наведене, прокурор у своїй апеляційній скарзі просить вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року стовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині призначення покарання ОСОБА_6 змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_6 винним та засудити за ч.2. ст.15, ч.2 ст. 185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі. Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції з визначеною періодичністю. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, обговоривши наведені доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити у повному обсязі виходячи з наступного.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що викладені у вироку, та кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України у апеляційних скаргах прокурора прокуратури Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_12 та захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст.404 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України та роз`ясненнями, наведеними в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Судом було враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, активно сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочину, у вчиненому ним злочині щиро кається, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є неповнолітнім - ці обставини суд врахував як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого; обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, активно сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочину, у вчиненому ним злочині щиро кається, вперше притягується до кримінальної відповідальності- ці обставини суд врахував як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

А тому обираючи покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд першої інстанції прийшов до вірного переконання , що із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особу винних, які вчинили злочин будучи неповнолітніми, раніше не притягувлися до кримінальної відповідальності, вину у вчиненні злочину визнли повністю, розкаялися, позитивно характеризуються по місцю проживання та навчання, обставини вчинення злочину та обставини, що пом`якшують покарання, суд прийшов до висновку, що за вчинений злочин обвинувачені підлягають покаранню у виді та в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, апеляційне прохання захисника обвинувачених про застосування судом апеляційної інстанції застосування примусових заходів виховного характеру щодо обвинувачених, а саме - застереження, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставним, оскільки воно носить суто суб`єктивний характер.

Що ж стосується тверджень прокурора у апеляційній скарзі щодо необхідності застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 норм ст. 104 КК України при звільненні його від відбування покарання з випробуванням, то такі на думку колегії суддів є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження на час вчинення кримінального правопорушення, а саме 27 березня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був неповнолітнім.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №5 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх", неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п.3 ч.1 ст.66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття. Висновки суду про наявність чи відсутність обставин, які пом`якшують покарання неповнолітнього, мають бути вмотивовані у вироку.

Звільнення неповнолітніх від покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих (статті 75-78 КК), з урахуванням особливостей, визначених у ст. 104 КК України. Таке звільнення допускається лише в разі засудження неповнолітнього до позбавлення волі (ч.2 ст. 104 КК).

Крім того, згідно з вимогами п.9 ч.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися ст. 75 КК України, а щодо неповнолітньої особи ще й на статтю 104 КК України як на підстави прийняття такого рішення.

Разом з тим, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції не застосував ст. 104 КК України, яка регулює порядок звільнення неповнолітніх від відбування покарання з випробуванням, а відтак вирок у цій частині підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,407, 409, 419 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_12 задовольнити.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_6 .

Вважати ОСОБА_6 винним та засудженим за ч.2. ст.15, ч.2 ст. 185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції з визначеною періодичністю.

В решті вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4