Справа № 545/8/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.01.2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні , що проводилось в режимі відеоконференції із Божковською виправною колонією УДПтС України в Полтавській області( № 16) кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишів, Макарівського району Київської області , громадянина України освіта середня спеціальна , не одруженого, до засудження проживав в АДРЕСА_1 , раніше судимого

18.06.2007 р. Апеляційним судом Донецької області за п.п.6,9,12 ч. 2 ст. 115, ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч.2 п.п. 6,9,12,13, ст. 187 ч. 2, ст. 194 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України на 12 років позбавлення волі,

ухвалою Верховного суду України від 14.02.2008 року вирок змінено, призначене покарання пом`якшено до 10 років 3 місяців , покарання відбуває з 09.09.2006 року ,

у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ст. 391 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи засудженим і відбуваючи міру покарання з 06.11.2008 р. в Божківській виправні колонії УДПтС України в Полтавській області ( № 16 ), попереджався адміністрацією установи про дисциплінарну та кримінальну відповідальність за порушення режиму утримання, правил внутрішнього розпорядку та за здійснення проявів злісної непокори законним вимогам адміністрації установи.

Незважаючи на всі заходи виховного та профілактичного характеру,які проводились із засудженим ОСОБА_4 , останній на них навмисно не реагував та чинив злісну непокору законним вимогам представників адміністрації установи.
При цьому, на підставі вмотивованих постанов начальника колонії, 27.04.2015 р. засуджений ОСОБА_4 продовжував злісно порушувати режим утримання, за
що наказом начальника колонії від 17.11.2015 р. на останнього накладено стягнення у виді догани за перешкоджання в проведенні адміністрацією колонії обшуку. Також наказом начальника від 15.12.2015 р. ОСОБА_4 оголошено догану за відмову від доповіді черговому по камері в ДІЗО.
Після виходу з ПКТ та ДІЗО даний засуджений вчинив злісну непокору вимогам представників адміністрації установи.
Так, 23.12.2015 р., о 09 год.10 хв. ОСОБА_4 навмисно,безпідставно, у відкритій категоричній формі відмовився виконати законну вимогу начальника відділення ОСОБА_5 , а саме приступити до прибирання підсобних приміщень згідно графіку чергувань, затвердженого начальником установи 30.11.2015р.
Злісність намірів засудженого ОСОБА_4 , підтверджується тим, що за період часу з 13.04.2007 р. по 23.12.2015 р. керівництвом установи зафіксовано загалом 153 порушення останнім законних вимог адміністрації.
Фактичні обставини справи ні ким з учасників судового провадження не оспорюються , тому переконавшись , що всі учасники розгляду кримінальноі справи правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності позицій , роз`яснивши, що учасники процесу будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку, та за іх згодою , суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення , погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив , що дійсно відмовився виконати вимогу начальника відділення з особистих переконань, на протязі року неодноразово піддавався стягненню у виді ПКТ та ДІЗО.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у чиненні кримінального правопорушення за ст. 391 КК України , тобто злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарання га іншій протидії адміністрації у законному здійсненні її функцій особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу або переводилась на більш суворий режим відбування покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, виходить із положень ст.65 КК Украіни , враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини , які пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем відбування покарання обвинувачений характеризується негативно. Обставиною, яка пом`якшує покарання для ОСОБА_6 , суд визнає беззаперечне визнання своєї вини. Обставин , які обтяжують покарання , судом не встановлено. З урахуванням викладеного, враховуючи обставини скоєного злочину, ступінь його тяжкості, особу винного, обставину , яка пом`якшує покарання, факт того , що інкримінований злочин вчинив під час відбуття тривалого строку покарання за злочин скоєний вперше в неповнолітньому віці , суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.391 КК України. Суд вважає , що таке покарання є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Невідбута частина покаранння за попереднім вироком складає 10 місяців 10 днів, яка згідно вимог ст.71 КК України за сукупністю вироків підлягає частковому приєднанню до призначеного покарання за даним вироком. Керуючись ст. 373 - 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити покарання у виді 1 ( одного ) року позбавлення волі .

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Апеляційного суду Донецької області від 18.06.2007 року, зміненого ухвалою Верховного суду України від 14.02.2008 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 ( одного ) року 1 ( одного ) місяця позбавлення волі .

Термін відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з 29.01.2016 року.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1