Справа № 1-384/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2012 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

при секретарі Томіній В.В.,

з участю прокурора Гантімурової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_5, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, що передбачений ст. 128 КК України, -

встановив:

ОСОБА_1 06.03.2009 року приблизно о 15.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись в домоволодінні ОСОБА_2, яке розташоване в с. Якушенці по вул. Садовій, 13, Вінницького району, Вінницької області, під час сварки із ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин, яка в подальшому переросла в боротьбу, розуміючи протиправність своїх дій, діючи самовпевнено та недбало, а саме не передбачаючи настання тяжких наслідків, які можуть утворитись від своїх дій, хоча міг і повинен був їх передбачити, утримуючи останнього за передню частину одягу штовхнув його спиною на бетонозмішувач, від чого ОСОБА_3 при падінні наштовхнувся на важіль бетонозмішувача та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, травматичного розриву лівого купола діафрагми, дна шлунку, що супроводжувалися некрозом дна шлунку, гострим дифузним серозно-фібринозним перитонітом, сепсисом, поліорганною недостатністю, гострою емпіємою плеври зліва, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 129 від 23.02.2010 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно вчинив зазначений злочин за умов та при обставинах, викладених в обвинувальному висновку, а саме, що він 06.03.2009 року перебував на роботі, тобто в домоволодінні ОСОБА_2 в обідню пору він з іншими працівниками сіли пообідати, під час обіду вживали алкогольні напої, а потім відпочивали. ОСОБА_3 увімкнув бетонозмішувач, тому ОСОБА_1 зробив йому зауваження, щоб той виключив бетонозмішувач, на що ОСОБА_3 почав ображати його нецензурними словами, після чого між ними почалась сварка, потім вони почали штовхатись, і ОСОБА_1 утримуючи ОСОБА_3В за передню частину одягу штовхнув його спиною на бетонозмішувач. При цьому він погоджується, що штовхаючи потерпілого не передбачав настання тяжких наслідків, які можуть утворитись від його дій, хоча міг і повинен був їх передбачити, так як бачив, де він стоїть. З наслідками таких своїх дій, що настали у ОСОБА_3, погоджується. Предявлений цивільний позов з уточненим в судовому засіданні розміром позовних вимог про стягнення 31 117, 22 грн. матеріальної шкоди та 18 000 грн. моральної шкоди визнає.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив пояснення підсудного, вказавши, що дійсно 06.03.2009 року був на роботі та із ОСОБА_4 займалися виготовленням залізобетонних криничних кілець. Крім них в цеху знаходились троє робочих з іншої бригади, які не робили, бо у них не було цементу. Під час обіду з іншими робочими всі вживали горілку, після чого він знову приступив до роботи. В цей час інші хлопці продовжували розпивати спиртні напої. В якийсь момент до нього підійшов ОСОБА_1, який також був напідпитку і в наказовому вигляді сказав, щоб він вимкнув бетонозмішувач. Після чого між ними виникла сварка та ОСОБА_1 схопивши його руками спереду за верхній одяг і утримуючи таким чином штовхав назад, він при цьому спотикаючись йшов назад і намагався чинити йому опір, але підсудний зі всієї сили вдарив ним об бетонозмішувач, а саме об кутовий край корпуса бетонозмішувача. Внаслідок цього удару ОСОБА_3 вдарився спиною, трохи нижче лопаток і одразу ж відчув різкий біль всередині, було таке враження як ніби то у нього щось відірвалося всередині, йому стало важко дихати. Після чого їх одразу ж розборонили хлопці, які знаходилися в цеху, та ОСОБА_1 із хлопцями своєї бригади пішли, а він почуваючи себе погано також з часом поїхав додому, думаючи, що біль минеться, та вже вдома йому стало гірше та мама викликала швидку, після чого йому робили операції та він витратив велику суму на лікування. До цього часу підсудний взагалі завданої шкоди йому не відшкодував. В судовому засіданні він уточнив розмір позовних вимог та просив стягнути з підсудного 31 117, 22 грн. матеріальної шкоди та 18 000 грн. моральної шкоди.

Крім вищевказаних свідчень, вина підсудного у вчиненні злочину підтверджується також показами свідків, які в судовому засіданні підтвердили пояснення, дані ними на досудовому слідстві, зокрема свідок ОСОБА_5 повідомив, що 06.03.2009 року протягом дня був на будівництві разом з братом та ОСОБА_1, крім них були ще троє робочих, які займалися виготовленням криничних кілець. В обідню пору вони разом сіли обідати та вживали горілку, після чого ОСОБА_3 зі своїм напарником стали займалися виготовленням кілець та ОСОБА_3 ввімкнув бетонозмішувач. ОСОБА_1 сказав ОСОБА_3, щоб той вимкнув бетонозмішувач, на що ОСОБА_3 образив підсудного нецензурною лайкою, в результаті чого між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_1 схопив ОСОБА_3 спереду за верхній одяг і пхнув його на бетонозмішувач, а саме об кутовий край корпуса бетонозмішувача, в цей час до них підійшов ОСОБА_6 та розборонив їх. Через деякий час після цього конфлікту він із ОСОБА_1 та братом пішли додому та вже з часом він дізнався, що ОСОБА_3 потрапив в лікарню.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 в судовому засіданні про обставини заподіяння ушкодження потерпілому дали аналогічні пояснення, оскільки в той день вони разом з підсудним та потерпілим зранку працювали та разом обідали, після чого були очевидцями конфлікту між ними.

Також в судовому засіданні було допитано експерта, який проводив судово-медичну експертизу, ОСОБА_8, що повністю підтримав наданий висновок судово-медичної експертизи, вказавши, що дійсно виявлені ушкодження внутрішніх органів потерпілого свідчать про нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, але дані ушкодження були у потерпілого діагностовані не відразу, тому лікарі й робили йому декілька операцій, та такі ушкодження могли виникнути при обставинах, про які вказується в обвинувальному висновку, а саме від одного удару достатньої травмуючої сили об тверду поверхню спиною потерпілого, вони не є хворобливими, а такими, що настали внаслідок травми.

Вина підсудного підтверджується також іншими доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні, а саме: актом судово-медичного дослідження № 2141 від 10.11.2009 року (а.с.21-22); висновком судово-медичної експертизи № 129 від 23.02.2010 року (а.с.39-41); протоколом очної ставки від 26.08.2011 року (а.с.65).

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину підсудним, що відповідно до ст. 12 КК України він віднесений до злочину невеликої тяжкості, особу винного, а саме, що ОСОБА_1 за місцем попереднього проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимий, офіційно не працює, не одружений.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом'якшують покарання підсудного, суд встановив щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставини, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання підсудного, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність помякшуючих та обтяжуючої обставин, відомостей, що характеризують особу підсудного, тяжкість вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що при призначенні покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті він може бути звільнений від відбування покарання з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, з застосуванням ст. 76 КК України.

Уточнений цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 на суму 31 117, 22 грн. матеріальної шкоди та 18 000 грн. моральної шкоди задовольнити, оскільки він визнаний підсудним та його визнання не порушує нічиїх прав та законних інтересів.

Міру запобіжного заходу підсудному слід залишити попередню підписку про невиїзд.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

Засудив:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання, призначивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_1:

не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступу вироку в закону силу залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 31 117, 22 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 18 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: підпис

Копія вірна

Суддя:

Секретар: