Справа № 438/1805/14-к
Провадження №1-кп/438/22/2015

У Х В А Л А
про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу
26 листопада 2015 року Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000465 від 27 червня 2013 року та № 0000631 від 23 жовтня 2014 року, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, проживає АДРЕСА_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

за участі сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в :
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під варту, заставу в розмірі 25 000 грн. звернути в дохід держави, з тих підстав, що обвинувачений був повідомлений про день та час судового розгляду, а саме 08.09.2015, 18.09.2015, 01.10.2015 та 15.10.2015обвинувачений ОСОБА_3 у судові засідання не з`являвся без поважних причин, про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Судом неодноразово постановлялись ухвали про привід обвинуваченого в судові засідання на 18.09.2015, 01.10.2015 та 15.10.2015, які працівниками Бориславського МВ ГУ МВС України у Львівській області не виконані, оскільки по місцю проживання останній постійно був відсутній та встановити місце перебування обвинуваченого не представилось можливим.

Крім цього, у ході судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 , переховувався від суду, внаслідок чого ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 15 жовтня 2015 ОСОБА_3 було оголошено в розшук, а кримінальне провадження зупинено на підставі ст. 335 КПК України. Також, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 СВ Бориславського МВ ГУ МВС України у Львівській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, які останній вчиняв 15.09.2015, 18.10.2015 та 20.10.2015 відповідно.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, не має постійного місця роботи, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_3 у вирішенні заявленого клопотання покладається на думку суду.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечує щодо обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, заперечує щодо звернення застави в дохід держави.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує вимоги п.п. 3.4.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України»).

Так, згідно до вимог ч. 8 ст. 182 КПК України, наслідком неявки обвинуваченого в судове засідання без поважних причин чи не повідомлення про причини своєї неявки, або порушення інших покладених на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язків, є звернення застави в дохід держави.

Згідно ч. 9 ст. 182 КПК України питання про звернення застави в дохід держави вирішується судом за власною ініціативою в судовому засіданні.

Обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду від 08 грудня 2014 року був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та встановлений розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків 25 000 грн.

21 січня 2015 року застава в розмірі 25 000 грн. була внесена заставодавцем на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області №0789 та обвинувачений ОСОБА_3 звільнений 23 січня 2015 року з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Проте, в судові засідання призначені судом на 08 вересня 2015 року, 18 вересня 2015 року, 01 жовтня 2015 року та 15 жовтня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав суду докази поважності причин своєї неявки.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2015 року обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено в розшук.

Таким чином, застава підлягає зверненню в дохід держави.

На підставі ч. 10 ст. 182 КПК України у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 в подальшому може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). На ймовірність реалізації вказаних ризиків вказують такі обставини: характер протиправних дій, які інкримінуються обвинуваченому; мотиви, за яких останній вчинив інкриміновані дії; його відношення до скоєного; тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку засудження за вчинення тяжкого злочину (ст. 12 КК України). Крім цього, винятковими обставинами щодо заміни запобіжного заходу із застави на тримання під вартою відносно ОСОБА_3 є те, що останній, може продовжувати вчиняти нові злочини. Зокрема, обвинуваченого ОСОБА_3 , звільненого з-під варти, після внесення заставодавцем застави, органом досудового слідства 11 листопада 2015 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, 18 жовтня 2015 року та 20 жовтня 2015 року відповідно, передбачених ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України 15 вересня 2015 року,

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження, які унеможливлюють його тримання під вартою, дані про особу обвинуваченого, сімейний стан, вважає за необхідне застосувати стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений не виконав покладені судом процесуальні обов`язки, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

В зв`язку з тим, що стосовно ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений ним, суд, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 196, 197, 205, 369-372 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Заставу у розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) грн., зараховану на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області № 0789 23 січня 2015 року з призначенням платежу: внесення грошової застави за ОСОБА_3 , відповідно до ухвали слідчого судді Бориславського міського суду від 08 грудня 2015 року, звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України й використовувати у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застосувати щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24 січня 2016 року(включно).

Копії ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 негайно після її проголошення та направити прокурору м. Борислава та начальнику Львівського слідчого ізолятору № 19 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань для відома та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1