Корецький районний суд Рівненської області
справа 1 - 138/ 2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 року.

Корецький районний суд Рівненської області

в особі головуючого судді Загородько Н.А.

при секретарі Мельничук А.О.

з участю прокурора Ніколайчука О.І.

потерпілих ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корці кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого,не одруженого, не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 296 КК України,

встановив:

21.08.2010 року, приблизно о 22год, ОСОБА_5, будучи в стані алкогольного сп"яніння, перебуваючи поблизу кафе ОСОБА_6 в с. Великі Межирічі Корецького району, на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_3 не менше двох ударів рукою в обличчя, від одного з яких останній заточився та вдарився головою об бетонний стовп лінії електропередач, внаслідок чого отримав травму у вигляді забійної рани тім"яної ділянки голови зліва. Після цього, ОСОБА_3 отримав травму у вигляді перелому лівої ключиці. Нанесені ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім"яної ділянки голови зліва та перелому лівої ключиці відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров"я.

Крім того, 21.08.2010 року, біля 23 год. на дорозі біля кафе ОСОБА_6 в с. Великі Межирічі Корецького району ОСОБА_5 без будь - яких на те причин, в присутності інших громадян, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства пошкодив(наніс удар ногою по крилу) заднє ліве крило автомобіля НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 та розірвав на ОСОБА_1 сорочку. При цьому ОСОБА_5 виражався до ОСОБА_1 нецензурними словами та вживав щодо ОСОБА_1 образливі висловлювання.

Підсудний в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю, підтвердивши обставини, встановлені судом. Додатково показав, що розкаюється у вчиненому, просить суд не позбавляти його волі, зобов"язується в дальнійшому не вчиняти подібних дій.

Потерпілий ОСОБА_3 подав суду заяву в якій просить кримінальну справу розглядати у його відсутність, претензій до підсудного не має. Під час попереднього засідання повідомив суд, що завдану шкоду йому відшкодовано в повній мірі.

Потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 показали суду , що дійсно ОСОБА_5 було вчинено хуліганські дії. Вважають , що суд повинен обрати підсудному покарання, яке буде необхідне й достатнє для попередження нових злочинів.

Визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з"ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз"яснивши їм, що у

такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень та за ч. 1 ст. 296 КК України, як умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю(хуліганство) .

При обранні міри покарання суд враховує, що дані злочини згідно ст. 12 КК України є: злочин передбачений ч.1 ст. 122 КК України злочином середньої тяжкості, злочин передбачений ч. 1 ст. 296 КК України - злочином невеликої тяжкості.

До обставин, що пом"якшують покарання підсудного, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння.

За таких умов, суд вважає, що виправлення підсудного можливе без ізоляції його від суспільства, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої інспекції, тому вважає доцільне звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ч.3 ст. 299, ст.ст. 323, 324, 335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання два роки обмеження волі,

визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначити покарання один рік обмеження волі,

на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим два роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити підсудного від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки.

Зобов"язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміни місця проживання, роботи чи навчання, періодично з»являтися для реєстрації органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази по справі: пошкоджені речі та автомобіль, що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_1 залишити йому ж.

Запобіжний захід підсудному до вступу вироку в закону силу залишити попередній - підписка про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.