Дата документу Справа № 329/751/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1887/15
Єдиний унікальний № 329/751/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 336 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000152, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хуст Закарпатської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого провідним енергетиком Верхньотокмацького виробно-структурного підрозділу ТОВ «Оптімус Плюс», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Згідно вироку, ОСОБА_7 перебуває в запасі рядів Збройних Сил України у військовому званні старшого лейтенанта, має військово-спеціальну освіту за кваліфікацією інженерно-позиційних підрозділів та частин, тобто є військовозобов`язаним, та згідно довідки військово-лікарської комісії від 21.03.2014 року за № 3, є придатним до проходження військової служби.

На підставі ст. 65 Конституції України, «захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону», та Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України № 113-VIII від 15.01.2015 «Про затвердження Указу Президента «Про часткову мобілізацію», згідно якого на території України протягом 2015 року оголошено часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом, тобто з 20.01.2015 року. Згідно вказаного Указу Президента України призову підлягають військовозобов`язані, резервісти, інші військові формування України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

15.05.2015 року, близько 18.35 год., начальником відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , в присутності старшого офіцера відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 та заступника начальника районного відділу начальника міліції громадської безпеки Чернігівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області майора міліції ОСОБА_11 , в приміщенні Чернігівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області за адресою: вул. Дзержинського, 7 «а» в смт. Чернігівка Чернігівського району Запорізької області була здійснена спроба вручення повістки про призов по мобілізації в команду № НОМЕР_1 ОСОБА_7 , який перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також ОСОБА_7 було повідомлено про його призов за мобілізацією та обов`язок з`явитися з цього питання о 08.00 год. 20.05.2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 та роз`яснено про кримінальну відповідальність за ухилення від мобілізації.

Однак, ОСОБА_7 , не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх суспільно небезпечних дій, відкрито, з власних надуманих мотивів від отримання повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився, мотивуючи це небажанням служити в Збройних Силах України, та в зазначений час до не з`явився.

Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_7 , з метою ухилення від призову за мобілізацією, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, відкрито, від отримання повістки про прибуття для відправлення в команді № НОМЕР_1 до військової частини та подальшого призову за мобілізацією відмовився, чим ухилився від призову.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні посилається на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості. При цьому зазначає, що звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд не в повній мірі врахував ступінь громадської небезпеки вчиненого останнім кримінального правопорушення на час особливого періоду в державі.
На підставі цього, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, зокрема в останньому слові, та його захисника, які просили вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України колегія суддів не досліджує і не перевіряє вирок суду першої інстанції в частині доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєні інкримінованого злочину та в частині кваліфікації його дій, оскільки в апеляційній скарзі питання про це не порушується.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийняв до уваги характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують покарання, а також дані, що характеризують його особу. З урахуванням тих обставин, що ОСОБА_7 щиро покаявся у скоєному, раніше не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей 2004 і 2015 років народження, суд першої інстанції обрав покарання в межах санкції статті обвинувачення і дійшов обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без відбування покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України. Колегія суддів також вважає за доцільне визнати за пом`якшуючу покарання обставину вчинення злочину внаслідок тяжких особистих обставин, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_4 другої дитини і перебування дружини до 21 червня 2015 року з новонародженим сином на лікарняному та відсутність родичів для забезпечення її догляду.
Колегія суддів вважає, що обране ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.
Вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4