О К Р Е М А Д У М К А
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 02.10.2015р. ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст.309, ч.3 ст.309,70 КК України до 5-ти років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75.76 КК України ОСОБА_1 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього відповідних обов`язків.

У відповідності до вироку, ОСОБА_1 14.03.2012 року близько 17 год., перебуваючи у м. Черкаси, у невстановленої слідством особи незаконно придбав без мети збуту для власного вживання поліетиленовий пакет з психотропною речовиною амфетаміном, за яку заздалегідь на вказаний невстановленою особою розрахунковий рахунок банківської картки перерахував грошові кошти в сумі 6000 грн. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_1 зазначену психотропну речовину пересипав до двох поліетиленових пакетів приблизно в рівній кількості та почав незаконно зберігати при собі без мети збуту. У цей же день, з 19 год. 10 хв. до 22 год. 00 хв., він перевіз вказану психотропну речовину маршрутним таксі з автостанції м. Черкаси до автостанції м. Києва, після чого направився за місцем свого тимчасового проживання до квартири АДРЕСА_1 , де продовжував незаконно зберігати цю речовину.

15.03.2012 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_1 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , був затриманий працівниками міліції та доставлений до Соломянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, де під час проведення поверхневого огляду, з правої зовнішньої кишені куртки, в яку він був одягнений, було вилучено два поліетиленові пакети чорного кольору з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Згідно висновку судово-хімічної експертизи № 638х від 13.04.2012 року, надані на дослідження порошкоподібні речовини білого кольору, масою 28,95 г. та 28,24 г., мають психотропну речовину амфетамін (фенамін). Відсотковий вміст амфетаміну у наданих речовинах дорівнює 19,3% та 19,6%. У речовинах міститься 5,59 г. та 5,54 г. амфетаміну. Загальна маса амфетаміну 11,13 г., яка згідно таблиці №1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що перебувають у незаконному обігу» відноситься до великих розмірів.

Продовжуючи свої злочинні діяння, ОСОБА_1 24 січня 2013 року близько 17 год. 00 хв., перебуваючи в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, незаконно придбав без мети збуту для власного вживання у невстановленої особи речовину білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. В подальшому придбану психотропну речовину він переніс до салону автомобіля «Мітцубісі Лансер ІХ» д.н.з. НОМЕР_1 , яким на той час керував, де незаконно зберігав та незаконно намагався перевезти за місцем свого тимчасового проживання до м. Києва. У цей же день, близько 19 год. 35 хв., рухаючись по автодорозі Київ Знам`янка, при в`їзді в м. Обухів Київської області на вул. Жовтнева, він був зупинений працівниками ДПС при МВС України, якими при огляді салону зазначеного автомобіля було виявлено та вилучено зазначену психотропну речовину.

Згідно висновку судово-хімічної експертизи № 101/х від 28.01.2013 року, виявлена та вилучена з салону автомобіля «Мітцубісі Лансер ІХ» д.н.з. НОМЕР_1 речовина білого кольору, що належить ОСОБА_1 , містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса психотропної речовини (амфетаміну) у представлені речовині становить 60,54 г., яка згідно таблиці №1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що перебувають у незаконному обігу» відноситься до особливо великих розмірів.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зазначав, що вирок суду є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку апелянта, судом першої інстанції при ухваленні вироку не враховано належним чином особу обвинуваченого та факту вчинення ним двох окремих злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, а інший - до тяжких, та необґрунтовано звільнено його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Крім цього, в порушення вимог абзацу 8 п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах вироку судом не зазначено перелік та вид речових доказів, що підлягають знищенню у кримінальному провадженні.

В зв`язку з цим, прокурор просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_1 покарання за ч.2 ст. 309 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 309 КК України у виді 7 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукпіністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі. Речові докази у кримінальному провадженні, а саме поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, який переданий на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_1 та порошкоподібну речовину, яка згідно висновку експерта є наркотичним засобом амфетамін, який знаходиться в експертних пакетах № 0312710 та № 2077674 та переданий відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_2 знищити. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області від 28.12.2015р. за результатами розгляду апеляційної скарги вирок залишений без зміни.

Реалізовуючи своє право на викладення окремої думки, зазначаю про те, що, з моєї точки зору, вирок підлягав скасуванню у частині призначеного покарання з постановленням нового вироку, виходячи з наступного.

Покарання обвинуваченому призначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням даних про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, наявності такої пом`якшуючої покарання обставини як щире каяття.

З дотриманням вимог ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_1 визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом використання принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Проте, приходячи до висновку про необхідність застосування ст.ст.75,76 КК України та про можливість звільнення ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд не врахував тих обставин, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину у сфері незаконного обігу аналогічної психотропної речовини амфетаміну, вже звільнявся судом від покарання із застосуванням ст.75 КК України , кримінальне правопорушення за ч.3 ст.309 КК України вчинене ним у період провадження досудового розслідування за ч.2 ст.309 КК України, що свідчить системність вчинення аналогічних кримінальних правопорушень і неефективність дії щодо ОСОБА_1 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням. Також не було враховано і факту тривалого ухилення останнього від кримінальної відповідальності шляхом перебування за кордоном України, у зв`язку з чим щодо нього обґрунтовано був оголошений розшук.

Зазначені обставини, на мою думку, свідчать про неправомірність висновків суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора у частині неправильного звільнення судом першої інстанції обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням і про необхідність скасування вироку у цій частині з ухваленням нового вироку, яким призначене покарання було б визначене у тому ж розмірі і виді як і судом першої інстанції, але без звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання, з огляду на суттєве поширення серед молоді наркозалежності, було б справедливим і досягло мети як виправлення засудженого, так і запобігання вчиненню нових злочинів іншими особами.

Суддя: ОСОБА_2