Справа № 629/539/15-к
Номер провадження № 1-кп/629/17/16
У Х В А Л А

15 січня 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лозова, Харківської області, громадянину України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 10.09.2012 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 16.07.2014 року за амністією, відносно якого обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

12 грудня 2015 року судом була обрана міра запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

09.02.2016 року спливає шістдесят днів тримання під вартою ОСОБА_6 ..

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , з урахуванням закінчення строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою просив продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність підстав передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, оскільки обвинувачений не працює, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вказав на те, що не треба продовжувати у відношенні нього строк тримання під вартою та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 вказала на відсутність підстав для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу, вказав на те, що прокурором не обґрунтовано клопотання про продовження запобіжного заходу, прокурором не вказано неможливість обрання до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, прокурором не забезпечено до суду явку свідків обвинувачення, обвинувачений не намагається уникнути відповідальності, а тому слід обрати запобіжний захід у відношенні її підзахисного у вигляді домашнього арешту.

При вирішенні зазначеного клопотання суд виходить з наступного.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ викладену у п. 74 рішення від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України» відповідно до якої «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції».

Згідно пунктів 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; … 5) продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, наявні ризики, передбачені п.1, п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що той не працює, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також продовжувати свою злочинну діяльність.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема що обвинувачений може переховуватись від суду відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчать такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в якому він обвинувачується, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»). Суд враховує, що судове слідство у справі триває. Крім того з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений переховувався від суду, а тому був оголошений у розшук.

Підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились, а тому продовження обвинуваченому строків тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу, оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб переховування від суду, а тому залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 14 березня 2016 року, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 331, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.

Задовольнити клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лозова, Харківської області, громадянину України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до шістдесяти днів, тобто до 14 березня 2016 року в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 15 січня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1