Справа № 11-908/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 25.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

08 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Колокольнікової Н.М.,

суддів Семенцова Ю.В., Рудніченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_1 на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 30 червня 2010 року, якою справа по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, ІНФОРМАЦІЯ_4, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого віцепрезидентом «Ай ПІ група Центр», раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрита у звязку з закінченням строку давності,

В С Т А Н О В И Л А:

За постановою суду в ніч з 15 на 16 грудня 2007 року близько 00 год. 15 хв. в в приміщенні кафе бару «Буржуй», що знаходиться по вул. Цвіткова в м. Тетієві Київської області, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, під час сварки на грунті особистих неприязних відносин, що перейшли в бійку з колишньою співмешканкою ОСОБА_3, причинив останній легкої тяжкості тілесні ушкодження.

На вказану постанову потерпіла ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить виключити з постанови суду висновок суду, викладений в мотивувальній частині про те, що вона нанесла ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження, або скасувати постанову повністю, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд. Мотивує свою апеляцію тим, що вона не може погодитись з висновком суду про те, що конфлікт між нею та ОСОБА_2 переріс в бійку, в ході якої вони нанесли один одному тілесні ушкодження. Як вважає потерпіла, конфлікт переріс не в бійку, а в її побиття. ОСОБА_2 вдарив її в обличчя, вона впала на підлогу, а він продовжував бити її ногами, поки його не відтягли від неї. Вона не могла нанести ОСОБА_2 ніяких тілесних ушкоджень, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4 Не вважає потерпіла доказом висновок спеціаліста № 116-ж від 18.12.2007 року про наявність у ОСОБА_2 легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя, оскільки суд повинен був призначити судово-медичну експертизу для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 КПК України підставами для скасування вироку при розгляді справи в апеляційному суді є однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства; невідповідність висновків суду, викладених у вироку ( постанові ) фактичним обставинам справи; істотне порушення кримінально- процесуального закону; неправильне застосування кримінального закону.

Відповідно до ст. 368 КПК України однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи. Дізнання, досудове чи судове слідство в усякому разі визнається однобічним і неповним, коли не були зясовані з достатньою повнотою дані про особу засудженого чи виправданого.

Яв вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не були зясовані з достатньою повнотою дані про особу підсудного ОСОБА_2, що є порушення вимог ст. 368 КПК України. В матеріалах справи відсутні щодо ОСОБА_2: копія документа, який засвідчує його особу; довідка про судимість (яка отримуються відповідно вимоги до УІТ ГУ МВС України в Київській області); довідка про стан здоров`я ( від лікаря нарколога та психіатра ), характеристики з місця проживання та роботи.

Відповідно до ст. 65 КПК України доказами в справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями свідків, потерпілих, підозрюваних, обвинувачених, висновками експерта, протоколами слідчих та судових дій та іншими документами.

Суд, пославшись на висновок спеціаліста № 116-ж від 18.12.2007 року, зазначив в мотивувальній частині постанови, що «між потерпілою та підсудним виник конфлікт, який переріс в бійку, в ході якої вони нанесли один одному тілесні ушкодження». Даний висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, досліджені в судовому засіданні, які б підтверджували факт заподіяння зі сторони потерпілої ОСОБА_3 підсудному ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Суд, поклавши в основу доказів висновок спеціаліста № 116-ж від 18.12.2007 року, в порушення вимог ст. 76 КПК України, якою визначено, що експертиза призначається обов'язково для встановлення тяжкості і характеру тілесних ушкоджень, не призначив судово-медичну експертизу для встановлення характеру та тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_2

Непроведення судово-медичної експертизи перешкодило суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне і обґрунтоване рішення.

Крім того, приймаючи рішення про закриття справи у звязку із закінченням строку давності, судом було порушено вимоги ст. 7-1 КПК України.»

Відповідно до вимог ст. 7-1 КПК України, та розяснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності і закрити справу у звязку із закінченням строку давності лише в тому випадку, коли ця особа не заперечує проти закриття справи з цієї підстави.

Проте, як видно з матеріалів справи, підсудний ОСОБА_2 у судовому засіданні вважаючи себе невинуватим, не давав згоди на закриття справи щодо нього у звязку із закінченням строків давності.

За таких обставин суд не мав права звільняти ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, а повинен був в разі доведеності вини підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину постановити обвинувальний вирок та звільнити від покарання у звязку із закінченням строків давності.

Проте, суд першої інстанції, розглядаючи справу щодо ОСОБА_2 зазначених вимог закону не дотримався, у звязку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд, під час якого необхідно постановити судове рішення з дотриманням усіх вимог кримінально процесуального законодавства.

Під час нового судового розгляду мають бути перевірені й інші доводи апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Тетіївського районного суду Київської області від 30 червня 2010 року щодо ОСОБА_2 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, іншим складом суду.

С У Д Д І: