Справа № 199/8027/15-к
УХВАЛА

21.10.2015 року місто Дніпропетровськ
21.10.2015 року з клопотанням про арешт майна до слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська за погодженням з прокурором прокуратури Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_3 звернувся старший слідчий СВ АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .
09.10.2015 року до АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшла письмова заява від ОСОБА_5 про те, що невідома особа шляхом зловживання довірою заволоділа належним їй майном, спричинивши матеріального збитку на суму понад 300 000 грн.
Під час розслідування кримінального провадження встановлено, що 11.1.2014 року між ОСОБА_6 , який діяв від імені ОСОБА_7 на підставі довіреності посвідченої ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу від 07.11.2014 року за реєстром №1056, та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_6 , передав у власність ОСОБА_5 , квартиру АДРЕСА_1 , за що ОСОБА_5 , сплатила ОСОБА_6 , грошові кошти в розмірі 149 769 грн.
Відповідно до свідоцтва про шлюб від 23.01.2010 року серія НОМЕР_1 , між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції укладено офіційний шлюб.
Окрім цього було встановлено, що ОСОБА_7 , звернулась до суду із позовом про визнання недійсним договір купівлі-продажу квартири укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , від 11.11.2014 року, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 , від її імені, тобто від імені ОСОБА_7 , підписав вказаний договір внаслідок чого у власність ОСОБА_5 , перейшла квартира АДРЕСА_1 . Хоча відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11.11.2014 року ОСОБА_6 діяв від імені ОСОБА_7 на підставі довіреності посвідченої ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу від 07.11.2014 року за реєстром №1056, про що зазначено у Ьамому договорі купівлі-продажу квартири.
Окрім цього позивач ОСОБА_7 , просила у позові визнати недійсною довіреність, що видана 07.11.2014 року від її імені на ім`я ОСОБА_6 посвідченої ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу від 07.11.2014 року за реєстром №1056 та скасувати державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_5 .
Відповідно до ухвали АНД районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2015 року ОСОБА_7 , свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, представник ОСОБА_6 , визнала позов у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_5 , до судового засідання не з`явилась. Внаслідок чого позовні вимоги ОСОБА_7 , були задоволені частково, тобто визнані недійсними довіреність, що видана 07.11.2014 року від її імені на ім`я ОСОБА_6 посвідченої ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу від 07.11.2014 року за реєстром №1056 та договір купівлі- продажу квартири укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , від 11.11.2014 року. Також скасовано державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_5 .
У діях ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, в зв`язку із чим у органів досудового розслідування є підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 , може бути відчужена третім особам до вирішення питання по суті у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки вказана квартира є об`єктом кримінального правопорушення і в разі її відчуження іншій особі, це призведе до ускладнення здійснення досудового розслідування та поновлення прав потерпілої особи.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити подане клопотання.
Вислухавши думку прокурора, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Однак у вказаному кримінальному провадженні на момент звернення до суду з вказаним клопотання підозру нікому не пред`явлено, отже у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно бути відмовлено.
Відповідно до ч.1,4 ст.107 КПК України, за відсутності клопотань сторін, під час ухвалення даного рішення, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Керуючись ст.ст.28,107,110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1