Пр-ня № 1-в/521/91/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року м. Одеса
Малиновським районним судом м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника ПВК-51 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси, у режимі відеоконференц зв`язку, клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кахул, р. Молдова, громадянина Ізраїлю, раніше не судимого, засудженого по дійсній справі: 03.06.2015 року, вироком Приморського р/с м. Одеси, за ст. ст. 199 ч. ч. 1, 2, 307 ч. ч. 2, 3, 70 КК України до 9 р. п/в. На підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію в 2014 році», звільнено від покарання за ст. 307 ч. ч. 2, 3 КК України вважати засудженим до 5 р. п/в з конфіскацією всього належного майна, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернувся з клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому вироком Приморського р/с м. Одеси від 03.06.2015 року.
Так, 03.06.2015 року, вироком Приморського р/с м. Одеси, ОСОБА_5 був засуджений за ст. ст. 199 ч. ч. 1, 2, 307 ч. ч. 2, 3, 70 КК України до 9 р. п/в. На підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію в 2014 році», звільнено від покарання за ст. 307 ч. ч. 2, 3 КК України вважати засудженим до 5 р. п/в з конфіскацією всього належного майна.
Прокурор у судовому просив не задовольняти клопотання засудженого.
ОСОБА_5 , допитаний дистанційним шляхом, у режимі відео конференції, просив суд задовольнити клопотання з підстав, викладених в ньому.
Представник колонії у судовому засіданні просив не задовольняти клопотання.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думки учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно ч. 2 ст. 6 КВК України ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_5 відбув строк покарання визначений ст. 81 КК України, проте суд вважає, що у клопотанні не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досяг тієї стадії, на якій його може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання.
Так, з характеристики ОСОБА_5 , вбачається, що останній засуджений за вчинення ряду навмисних злочинів у сферах незаконного обігу наркотичних засобів та господарської діяльності, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів. Таким чином, схильність ОСОБА_5 до порушення кримінального законодавства України характеризує останнього, як особу, небезпечну для оточуючих, оскільки така людина здатна будь-яким чином збагатитись за рахунок вчинення злочинів. Разом з тим, відмовляючи в УДЗ від відбування покарання ОСОБА_5 , суддя враховує той факт, що останній по прибуттю до ПВК-51 ДПСУ в Одеській області не був працевлаштований на виробництві установи, до самої праці ставиться байдуже, працювати не бажає, що в даному випадку свідчить про відсутність намірів у засудженого ОСОБА_5 вставати на шлях виправлення і, в свою чергу, не відповідає імперативній нормі ч. 2 ст. 81 КК України, як однієї з обставин застосування УДЗ від подальшого відбування покарання (див. особову справу засудженого). Крім того, ОСОБА_5 , за час відбування покарання в умовах ОСІ УДПСУ в Одеській області мав 12 (дванадцять) стягнень за порушення режиму утримання, з них 4 (чотири) рази поміщався до карцеру, і, станом на 12.01.2016 року, 5 (п`ять) стягнень являються діючими, тобто, непогашені. Наявність у ОСОБА_5 стягнень, так само й відсутність в останнього заохочень, в період відбування покарання у вигляді позбавлення волі в умовах установ виконання покарань, свідчить про відсутність позитивних змін в поведінці засудженого і небажання останнього доводити своє виправлення в цілому.
Таким чином, суд вважає, що звільнення ОСОБА_5 від покарання умовно-достроково не буде гарантувати цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним ст.ст. 50, 65 КК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 81 КК України, ст. 6 КВК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу судді, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1