Справа № 161/6180/14-к
Провадження № 1-кс/161/1641/14
У Х В А Л А

м. Луцьк 28 травня 2014 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю скаржника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000016 від 31 березня 2014 року та скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР від 28 березня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргами на постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 від 31 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000016 та на постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 від 28 березня 2014 року про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР. В обґрунтування скарг посилається на те, що постанова слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 від 31 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000016 та постанова слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 від 28 березня 2014 року про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР є незаконними та підлягають скасуванню з підстав, викладених в скаргах. Просить скасувати постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 від 31 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000016 та на постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 від 28 березня 2014 року про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР, внести дані в ЄРДР.

Ухвалою суду від 06 травня 2014 року було об`єднано скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000016 від 31 березня 2014 року та скаргу на постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР від 28 березня 2014 року в одне провадження.

Скаржник в судовому засіданні скарги підтримала з підстав, викладених в скаргах. Просила скарги задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні скарги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши письмові матеріали скарг, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарг з наступних підстав.

Щодо скарги про скасування постанови слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 від 31 березня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000016, то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та

законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Судом при розгляді скарги встановлено, що 10.01.2013 року ОСОБА_3 звернулася в прокуратуру м. Луцька із заявою про умисне систематичне невиконання старшим слідчим СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 законних вказівок прокурора.

Також судом встановлено, 31.03.2014 року слідчим з ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000016 від 11.01.2013 року (а.с. 7-9). В обґрунтування постанови слідчий посилається на те, що у діяннях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 381-1 КК України.

Також судом встановлено, що згідно витягу з наказу УМВС України у Волинській області № 17 о/с від 17.01.2013 року слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 з 18.01.2013 року було звільнено з органів МВС України у запас ЗСУ за власним бажанням.

Також встановлено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям КПК України» № 4652-VI від 13.04.2012 року КК України доповнено ст. 381-1. Дана норма права набуває чинності з дня набрання чинності КПК України, тобто з 20.11.2012 року.

Також встановлено, що прокурорами всіх рівнів надавались вказівки по кримінальних справах, де ОСОБА_3 є потерпілою до 20.11.2012 року.

Також встановлено, що слідчому СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 з 20.11.2012 року по день його звільнення з системи ОВС взагалі не надались будь-які вказівки прокурорами різних рівнів.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що положеннями ст. 381-1 КК України набрали чинності з 20.11.2012 року. В даний період часу ОСОБА_5 не був слідчим, у справах, де ОСОБА_3 визнана потерпілою. Вказівки прокурорами різних рівнів йому особисто не надалися. При цьому дія положень ст. 381-1 КК України не мають зворотної дії в часі. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даної скарги.

Щодо вимоги про скасування постанови слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 від 28 березня 2014 року про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

При розгляді скарги встановлено, що в ухвалі апеляційного суду Волинської області від 23 жовтня 2013 року вказано, що слідчим не вирішено питання наявності в діях слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 злочину, за який відповідальність передбачена ч. 3 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, а постанова з цих питань фактично не прийнята. Матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_5 направлено прокурору м. Луцька для відновлення і проведення досудового розслідування. (а.с. 8-9).

Також встановлено, що 28 березня 2014 року слідчим з ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР (а.с. 6-7). В обґрунтування постанови посилається на те, що відсутні об`єктивні факти, які б свідчили про вчинення слідчим ОСОБА_5 зловживанням службовим становищем, службової недбалості чи службового підроблення при розслідуванні кримінальної справи № 28-075-05 (кримінального провадження № 0000375).

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що в ухвалі апеляційного суду Волинської області від 23 жовтня 2013 року вказано, що слідчим не вирішено питання наявності в діях слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 злочину, за який відповідальність передбачена ч. 3 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, а постанова з цих питань фактично не прийнята. Однак в порушення вимог ст. 214 КПК України та ухвал судів, дані про вчинене кримінальне правопорушення не внесені в ЄРДР. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даної скарги.

Керуючись ст. ст. 242, 306-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні її скарги на постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 31 березня 2014 року.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР від 28 березня 2014 року задовольнити повністю.

Постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР від 28 березня 2014 року - скасувати.

Зобов`язати слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 внести відомості до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України відповідно до ухвали апеляційного суду Волинської області від 23 жовтня 2013 року та ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2014 року у відношенні слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 .

Матеріали кримінального провадження № 0000009 від 27.11.2012 року направити прокурору Волинської області для проведення досудового розслідування.

Ухвала в частині відмови в задоволенні скарги на постанову слідчого в ОВС прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 31 березня 2014 року може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. В решті ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала складана в повному об`ємі
30 травня 2014 року