В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 8 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Воркута РФ, громадянина РФ, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
07.10.2015 року близько о 17.00 год., у ОСОБА_5 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих воріт вказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_5 07.10.2015 року приблизно о 18.00 годині, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, всупереч волі власника, не проникаючи на територію будинку АДРЕСА_2 , за допомогою монтировки демонтував металеві ворота розміром 40х40 мм, товщина метала 3 мм, довжиною 25,66 мм, вартістю 546,04 грн., вилучивши таким чином майно із законного володіння власника та отримавши реальну можливість розпоряджатися ним на власний розсуд.

Після цього ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 546,04 грн.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників процесу, визначив об`єм обсягу доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, який в судовому засіданні не оспорював фактичних обставин справи та його показання не суперечать фактичним обставинам справи, допитом потерпілого та дослідженням письмових доказів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, пояснив, що дійсно при обставинах, зазначених в обвинувальному акті він скоїв дане кримінальне правопорушення, а саме 07.10.2015 року, приблизно о 18.00 год. не заходячи на територію домоволодіння, зняв металеві ворота з будинку АДРЕСА_2 , погрузив їх на візок та продав. В скоєному розкаюється.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 щодо того, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України в сукупності з іншими, добутими по справі доказами, суд вважає ці пояснення обвинуваченого правдивими та такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони цілком підтверджуються показаннями потерпілого та зібраними по справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в даному будинку він не проживає, йому зателефонувала сусідка та повідомила, що з його подвір`я знімають ворота. Наступного дня він приїхав та виявив, що ворота дійсно відсутні. З цього приводу він звернувся до міліції. В теперішній час ворота він фактично не отримав, оскільки не мав часу їх забрати від співробітників міліції.

Відповідно до Протоколу огляду місця події від 13.10.2015 року території будинку АДРЕСА_2 встановлено, що ворота відсутні.

Згідно з Протоколом огляду місця події від 28.10.2015 року ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_3 виявлений та вилучений металевий куток.

Згідно з висновком експерта вартість металевого кута 40х40 мм, товщина металу 3 мм, довжина 25,66 м становить 546,04 грн.

Відповідно до Протоколу проведення слідчого експерименту від 26 листопада 2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , останній докладно розповів та показав на місцевості місце, де він побачив ворота, напрямок, в якому він направився після скоєння крадіжки, місце, де він поклав та продав ворота.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого цілком доведена, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 185 ч. 1 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При визначенні міри покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України є повне визнання своєї вини та його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до довідки КЛПЗ «Слов`янська центральна районна лікарня» обвинувачений ОСОБА_5 на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває.

Згідно з довідкою КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» психіатрична допомога обвинуваченому ОСОБА_5 не надавалася.

Відповідно до суспільної характеристики, обвинувачений ОСОБА_5 за місцем мешкання характеризується посередньо.

Частиною 2 статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Також, при обранні виду та міри покарання суд виходить з того, що статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває. Також, при обранні виду та покарання суд приймає до уваги той факт, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, тому призначити покарання у вигляді виправних робіт суд не може, а у вигляді штрафу вважає недоцільним.

Також, суд вважає, що призначення покарання у вигляді арешту або позбавлення волі не буде являтися таким, що відповідає меті покарання. Тому, суд доходить до висновку, що призначення покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції інкримінуємої ОСОБА_5 статті Кримінального Кодексу України буде необхідним та достатнім, та таким, що відповідає меті покарання.

Відповідно до Постанови про визнання речовими доказами від 29.10.2015 року речовим доказом по справі визнані металеві ворота.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

Речові докази по справі: металеві ворота - повернути власнику ОСОБА_4 .

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 176 КПК України не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1