Справа № 1-298/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

15 лютого 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Метелешко О.В.

при секретарі Паєта О.В.

за участю прокурора Ємець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 6 травня 2008 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «СІТІ КОМ», що розташований по вул. Малишка, 3 у м. Києві, з корисливих мотивів та з метою викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав чуже майно, яке належало ТОВ «СІТІ КОМ», а саме «Soni DVD 610 E» сірого кольору. ОСОБА_1 пройшов крізь касу, тобто мав початково реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, але був затриманий охоронцем цього ж магазину, після чого були викликані працівники міліції. Своїми діями ОСОБА_1 завдав ТОВ «СІТІ КОМ» матеріальну шкоду на суму 2 599 грн. 00 коп.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав повністю та пояснив, що 6 травня 2008 року приблизно о 19 годині 00 хвилин він зустрівся зі своїми друзями біля станції метро «Лісова» у м. Києві, де спілкувалися, пили каву, після чого, вони попрощалися і він поїхав до станції метро «Дарниця». Вийшовши з метро, послідкував до магазину побутової техніки «СІТІ КОМ», що знаходиться по вул. Малишка, 3 та зайшовши до його приміщення направився до відділу де продають аудіо та відео товари. Проходячи крізь ряди, побачив відеокамеру «Soni» срібного кольору, що лежала на полиці, і в нього виник умисел на її викрадення. Думаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв відеокамеру, поклав у рюзказ, що був у нього в руках, та направився до каси. Не сплативши вартість відеокамери, пройшов крізь касу. У подальшому був затриманий охоронцем магазину та на його прохання дістав з рюкзака відеокамеру і пояснив, що взяв її з метою викрадення. Після чого було викликано працівники міліції, які у подальшому в присутності понятих і вилучили зазначену відеокамеру.

Покази ОСОБА_1 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України обмеживши в судовому засіданні за згодою учасників процесу обсяг дослідження доказів допитом підсудного, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, розяснивши при цьому учасникам процесу, що в такому випадку, вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_1 в умисних діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), і знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні підсудному ОСОБА_1 виду та міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини справи та те, що тяжких наслідків від злочину не настало.

Судом також враховуються дані про особу підсудного, який під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працюючого, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.76), до кримінальної відповідальності не притягувався, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає помякшуючою обставиною щире каяття підсудного у вчиненому злочині.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без відбуття покарання, та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на підсудного обовязки, визначені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Речовий доказ у справі, який переданий на зберігання у магазин ТОВ «СІТІ КОМ» за адресою м. Київ, вул. Малишка, 3, залишити у власності цього магазину.

Судові витрати не понесені.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 (пятнадцяти) діб з моменту його проголошення.

Суддя