Дата документу Справа № 337/5752/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/5752/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/420/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.389 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

27 лютого 2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.125 КК України до 150 громадських робіт,

засуджено за ч.2 ст.389 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України призначено ОСОБА_8 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання 2 роки 10 днів позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно з вироком суду, 27 березня 2014 року вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2014 року, набрав законної сили, у зв`язку з чим 03 червня 2014 року ОСОБА_8 був повідомлений про те, що згідно ст. 37 Кримінально виконавчого кодексу України він зобов`язаний додержуватися встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений вироком суду строк громадських робіт.

Однак ОСОБА_8 , з метою ухилення від відбування покарання, діючи умисно, не з`явився до Хортицького територіального відділення МКП «Основаніє», а саме до дільниці № 50. тим самим ухилився від відбування громадських робіт та станом на 27.08.2014 не відпрацював жодної години.

В апеляційній скарзі процесуальний прокурор не оскаржуючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що при призначенні покарання судом першої інстанції в достатній мірі не виконав вимоги ст. 65 КК України та не мотивував свої висновки про можливість призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 за ст. 389 ч.2 КК України 3 місяця арешту, із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України остаточно призначити покарання у виді 3 місяців 10 днів арешту.

Заслухавши доповідь судді по справі; прокурора, в т.ч. в судових дебатах, який підтримав апеляцію та наполягав на її задоволенні, адвоката ОСОБА_7 , в т. ч. в судових дебатах, обвинуваченого ОСОБА_8 , в т.ч. в судових дебатах і останньому слові, які заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.389 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Рішення суду про застосування до ОСОБА_8 ст. 75 КК України не можна визнати обґрунтованим, оскільки приймаючи його суд врахував позитивні характеристики ОСОБА_8 з місця проживання, щире каяття у скоєному та відсутність на обліку у психіатричному та наркологічному диспансері. Разом з тим, судом залишено поза увагою, що ці обставини не завадили ОСОБА_8 ухилитися від виконання покарання визначеного вироком Хотицького районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2014 року, а визнання вини у вчиненому злочині не може свідчити про щире каяття, оскільки обвинувачений не вживав заходів до виконання покарання за попереднім вироком ні під час досудового розслідування, ні під час судового провадження. Характер вчиненого ОСОБА_8 злочину вказує на те, що належних висновків він для себе не зробив, та на шлях виправлення не став.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі винного є обґрунтованими.

Висновки суду про винність ОСОБА_8 у скоєні злочину за обставин, викладених у вироку, кваліфікація дій в апеляційній скарзі не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2014 року стосовно ОСОБА_8 , скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 389 ч. 2 КК України у виді 3 місяців арешту.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2014 року та остаточно призначити покарання у виді 3 місяців 10 днів арешту.

В решті вирок залишити без змін.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу ОСОБА_8 не обирати.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних и кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: