АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/193/2016 Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач в суді Апеляційної інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника «Restwood Products Corporation» ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС ГПУ ОСОБА_10 та накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 компанії «Restwood Products Corporation» беніфіциарним власником якої є ОСОБА_11 , відкритий у Liechten Steinishe Landesbank AG (Королівства Ліхтенштейн) із забороною видаткових операцій.

Згідно ухвали, слідчий суддя,врахувавши обставини, які досліджуються під час кримінального провадження № 0001756, що внесено до ЕРДР 18.08.2015р. за ознаками злочинів передбачених ч.3 ст.368-2, ч.3 ст.209 КК України та достатні відомості про наявність відкритого рахунку і грошових коштів на ньому, дійшов висновку про наявність підстав вважати відповідність коштів критеріям визначеним пунктами 3,4 ч.2 ст. 167 КПК України, виходячи з чого задовольнив клопотання.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник компанії «Restwood Products Corporation» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на розгляд клопотання у відсутності представника власника майна, який дізнався про ухвалу лише 28.12.2015р., просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги представник власника майна зазначає, що ОСОБА_11 ніколи не була і не є бенефіціарним власником компанії «Restwood Products Corporation», не є акціонером цієї компанії, не займає посаду керівника, грошові кошти, які перебувають на арештованому рахунку не є її власністю. Бенефіціарним власником компанії «Restwood Products Corporation» є і був громадянин України ОСОБА_9 , що підтверджується необхідними, відповідно до законодавства Панами, документами.

Крім цього, апелянт звертає увагу на відсутність самого факту розрахункових операцій, оскільки перерахування грошових коштів, на які посилається у своєму клопотанні слідчий мало місце між рахунками компанії «Restwood Products Corporation», які відкриті в різних банках Європи.

Також, представник компанії вважає помилковим висновок слідчого судді про відповідність арештованого рахунку критеріям визначеним ч.2 ст.167 КПК України через відсутність в ухвалі посилань на підстави такого висновку, неможливість самого рахунку бути предметом кримінального порушення передбаченого ч.3 ст.368-2 КК України з огляду на час набрання чинності законом про кримінальну відповідальність та моментом перерахування грошових коштів та відсутність жодного відношення ОСОБА_12 до грошових коштів компанії.
Разом з цим, апелянт звертає увагу на недоведеність необхідності накладення арешту оскільки ухвала не містить викладення обставин кримінального правопорушення, яке розслідується слідчим органом, а переведення грошових коштів взагалі нічім не підтверджено.
Розгляд клопотання слідчого у відсутності представника власника майна, на думку апелянта привів до однобічності судового розгляду та незаконності судового рішення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників апелянта, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти скасування ухвали слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, можливий розмір шкоди, завданої злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням ГПУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001756 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.368-2, ч.3 ст.209 КК України.
В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся з клопотанням про арешт рахунку компанії «Restwood Products Corporation», посилаючись, що майно відповідає критеріям зазначеним у частині 2 ст.167 КПК України.
В обґрунтування своїх висновків слідчий зазначив, що, відповідно до висновків узагальненого матеріалу, за результатами аналізу інформації про фінансові операції здійснені колишнім головою Київського апеляційного суду, заступником голови, а нині суддею Вищого господарського суду України ОСОБА_12 та його дружиною ОСОБА_11 у період з 01.01.2003р. по 26.11.2014р., отриману від підрозділів фінансових розвідок Латвії та Ліхтенштейну, суб`єктів первинного фінансового моніторингу, інформацію з відкритих джерел щодо задекларованих ними доходів, є підстави вважати проведені ними фінансові операції такими, що спрямовані на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом (приховування чи маскування джерел походження коштів). Зокрема, з липня по вересень 2014р. компанія «Restwood Products Corporation» бенефіціарним власником якої є ОСОБА_11 переказала кошти на загальну суму 5800000 євро та 7000000 доларів США зі свого рахунку відкритого в Латвії на свій рахунок у Ліхтенштейні. За вказаним фактом у суді м. Вадуц Королівства Ліхтенштейн розпочато кримінальне провадження, а рахунок компанії заморожено до 28.07.2017р.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що аналіз фінансових операцій ОСОБА_12 за період 2010-2014 років свідчить про перевищення видатків офіційним доходам.
Встановивши зазначені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накласти арешт на рахунок № НОМЕР_1 компанії «Restwood Products Corporation», проте з такими висновками колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.
Так, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя належним чином не перевірив наявність достатніх доказів, які б вказували на вчинення злочинів передбачених ч.3 ст.368-2, ч.3 ст.209 КК України та мали б відношення до діяльності компанії «Restwood Products Corporation».
Частиною 3 ст.368 2 КК України передбачена кримінальна відповідальність за набуття службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність активів у значному розмірі, законність підстав набуття яких не підтверджено доказами, а так само передача нею таких активів будь-якій іншій особі.
Частиною 3 ст.209 КК України встановлена кримінальна відповідальність за вчинення фінансових операцій чи правочину з коштами або іншим майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів або іншого майна чи володіння ними, прав на такі кошти або майно, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), а так само набуття, володіння або використання коштів чи іншого майна, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинені організованою групою або в особливо великому розмірі.
Таким чином, стверджуючи, що грошові кошти, які містяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому компанією «Restwood Products Corporation» у Liechten Steinishe Landesbank AG (Королівства Ліхтенштейн), беніфіциарним власником якої є дружина судді Вищого господарського суду України ОСОБА_12 - ОСОБА_11 , відповідають критеріям визначеним ч.2 ст.167 КПК України, слідчий повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази того, що ОСОБА_11 є дружиною ОСОБА_12 , є власником компанії «Restwood Products Corporation», а також довести відсутність доказів законності набуття цих коштів, вказати конкретну фінансову операцію чи правочин з коштами, зазначити внаслідок вчинення якого суспільно небезпечного протиправного діяння ці кошти отримані.
Разом з тим, слідчий жодних доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, які б підтверджували вказані висновки, слідчому судді не надав, на що обґрунтовано послався в апеляційній скарзі ОСОБА_9 , зазначивши, що був і є бенефіціарним власником компанії «Restwood Products Corporation» про, що свідчить бенефіціарний договір, довіреності та сертифікати іменних акцій, і це свідчить про помилковість висновку, що бенефіціарним власником компанії «RestwoodProducts Corporation» є ОСОБА_11 . Також про це свідчать пояснення слідчого з яких вбачається, що допитаний у якості свідка ОСОБА_9 , показав, що з лютого 2013р. є власником компанії «Restwood Products Corporation» та права бенефіциара не передавались іншим особам у тому рахунку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а надані в апеляційний суд матеріали взагалі не містять доказів того, що ОСОБА_11 є дружиною ОСОБА_12 . Посилання слідчого на підтвердження цього факту за допомогою інформації отриманої з відкритих джерел є неконкретним та не може бути підтвердженням факту перебування у шлюбних стосунках.
Крім, цього, документи, додані слідчим до клопотання, містять посилання на кримінальні провадження № 0000712, № 0000214 без жодного обґрунтування юридичних підстав їх приєднання до кримінального провадження № 0001756 в рамках якого подане це клопотання.
Слід також вказати, що посилаючись на наявність ознак кримінального правопорушення передбаченого положеннями ч.3 ст. 368-2 КК України, слідчий, з яким погодився слідчий суддя зазначив, що фінансові операції (набуття активів суб`єктом злочину) мали місце у період з липня по вересень 2014р., тобто до набуття чинності Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України», яким визначено у якості кримінального злочину таку дію, як набуття особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність майна, вартість якого значно перевищує доходи особи, отримані із законних джерел, або передача нею такого майна близьким родичам.
В судовому засіданні апелянт також повідомив про відсутність підстав вважати згадану в клопотанні банківську операцію з перерахунку грошових коштів між рахунками компанії «Restwood Products Corporation» розрахунковою, оскільки грошові кошти рухались в межах балансу одної компанії, спростувати вказані доводи за матеріалами клопотання не має можливості, посилання слідчого на факт накладення арешту судом м. Вадуц на згаданий рахунок не можу бути підставою для цього через відсутність відомостей про обставини цього кримінального провадження та підстави накладення арешту, який може бути скасований судом у будь-який час про що зазначено в самому ж клопотанні слідчого.
Крім цього, слідчий суддя не звернув уваги на той факт, що в матеріалах, доданих слідчим до клопотання, взагалі не містяться відомості про майновий стан ОСОБА_12 та перевищення його видатків офіційним доходам за період 2010-2014р., а також обґрунтування того, яке відношення до цього має компанія «Restwood Products Corporation».
З урахуванням викладеного, а також відсутності правових підстав для арешту рахунку, оскільки положеннями ч.3 ст.170 КПК України передбачено зокрема можливість накласти арешт на грошові кошти у безготівковому вигляді, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга представника власника майна задоволенню.
Відповідно до положень ст.395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Виходячи з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена без виклику представника компанії «Restwood Products Corporation», а копія ухвали отримана представником компанії 28.12.2015р., підстави для поновлення строку визнані колегією суддів обґрунтованими, а клопотання таким, що підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику компанії «Restwood Products Corporation» ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника компанії «Restwood Products Corporation» ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року, якою накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 компанії «Restwood Products Corporation» беніфіциарним власником якої є ОСОБА_11 , відкритий у Liechten Steinishe Landesbank AG (Королівства Ліхтенштейн) із забороною видаткових операцій скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГПУ ОСОБА_10 про накладення арешту на майно
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4