Провадження № 11-кп/792/595/15
Справа № 686/1978/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене 14 березня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора прокуратури м. Хмельницького, потерпілої ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 28 липня 2015 року,-
в с т а н о в и л а:
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, пенсіонера, не судимого,-

визнано винним за ч. 2 ст. 125 КК України та на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України від покарання звільнено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 660 грн. 78 коп. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди.
За вироком місцевого суду близько 23 год. 24 квітня 2012 року обвинувачений ОСОБА_9 поблизу будинку АДРЕСА_1 на грунті особистих неприязних відносин, під час суперечки, умисно наніс один удар кулаком правої руки в ліву ділянку обличчя потерпілої ОСОБА_9 , заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В своїй апеляційній скарзі прокурор прокуратури м. Хмельницького просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у нанесенні потерпілій ОСОБА_11 удару кулаком правої руки в ліву частину обличчя, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
При прийнятті рішення, на його думку, суд необгрунтовано взяв до уваги висновок комісійної судово-медичної експертизи №62 від 21 листопада 2014 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку легкого ступеню, субарахноїдального крововиливу, закритого перелому кісток носа та носової перетинки з її викривленням, з місцями прикладання травмуючої сили у вигляді крововиливу в параорбітальну тканину зліва та крововиливу під кон`юктиву лівого ока, які в сукупності за своїм характером відносяться до ступені легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я - від 6 до 21 дня.
Висновок судово-медичної експертизи №1487 від 03.09.2012 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеня, крововиливу під м`які оболонки головного мозку, перелому кісток носа, крововиливу під кон`юктиву лівого ока, які за своїм характером, відповідно до зазначеного висновку, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, суд невмотивовано відхилив та знайшов його науково необгрунтованим та таким, що не відповідає об`єктивним даним медичної документації, хоча допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_12 в повній мірі, з науковим та законодавчим обґрунтуванням, дала суду покази з приводу проведеної нею експертизи щодо наявності, характеру, механізму та часу утворення, локалізації та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої.
Окрім цього судом не враховано термін перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання тілесних ушкоджень.
За таких обставин вирок міськрайонного суду, на його думку, підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі.
Вважає вирок місцевого суду незаконним через неповне з`ясування обставин кримінального провадження та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущену судом неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, неправильне розв`язання цивільного позову.
Звертає увагу на те, що незважаючи на зловживання обвинуваченого і його захисника своїми процесуальними правами, які усі свої зусилля спрямовували на затягування досудового розслідування та розгляду справи шляхом нез`явлення на виклики слідчого та суду, подання необгрунтованих скарг на дії лікарів, експертів, слідчих, прокурора, суд обставини її побиття колишнім чоловіком встановив правильно.
Неправомірним вважає твердження у вироку, що їй при цьому було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді забою головного мозку легкого, а не середнього ступеню тяжкості та в цілому - легких, а не середнього ступеню тілесних ушкоджень, що стало можливим, на її погляд, через небажання суду призначити у кримінальному провадженні повторну комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити не заляканим скаргами ОСОБА_7 експертам Хмельницького обласного бюро СМЕ, а Київському Головному бюро СМЕ чи будь-якій іншій експертній установі за межами Хмельницької області.
На її думку під час розгляду кримінального провадження суд незаконно відмовив її представнику у задоволенні клопотання про призначення такої експертизи, не взявши до уваги суперечливість дослідницької частини висновку комісійної судово-медичної експертизи №62 від 21.11.2011 року, проведеної Хмельницьким обласним бюро СМЕ.
При цьому суд не звернув уваги, що відповідно до вимог наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України та затвердженої ним Інструкції про проведення судово-медичної експертизи», підсумки експерта мають бути науково обгрунтованими.
Вважає, що місцевий суд необґрунтовано зменшив суму коштів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 на відшкодування завданої їй моральної шкоди.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок місцевого суду скасувати, а кримінальне провадження стосовно нього закрити, оскільки інкримінованого йому злочину не вчиняв.
Вважає, що справа проти нього сфабрикована працівниками правоохоронних органів за сприянням його колишньої дружини ОСОБА_9 та зятя, який має з ним неприязні стосунки і які з мотивів помсти обмовили його.
Звертає увагу на те, що у вироку суд безпідставно посилався на неіснуючі докази, оскільки ніякими показами свідків, протоколами працівників міліції не доведено, що 24 квітня 2012 року він вивозив із будинку належне дружині майно, оскільки своє майно з будинку вона забрала ще 5 січня 2010 року на підставі ухвалу суду про поділ майна. Свідками того, що він знаходився у будинку під час бійки сина з двома невідомими та колишньої дружини був його покійний батько та ОСОБА_13 , які і давали суду письмові пояснення. ОСОБА_9 давала брехливі свідчення про наявність відеокамери на місці події, якої не було, її підкинули пізніше.
Стверджує, що усі процесуальні документи по справі, які як докази неправомірно визнав місцевий суд, були сфабриковані та сфальсифіковані, не виключно і через матеріальне сприяння його дружини та зятя через їх знайомих в правоохоронних органах.
. В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок місцевого суду та цивільний позов скасувати, а кримінальне провадження закрити, оскільки прокурор не навів жодних доказів його вини, справа стосовно нього є повністю сфальсифікована.
Вказує на те, що ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 він не наносив, участі в конфлікті з нею не приймав. Всі докази його вини, які були надані прокурором ОСОБА_6 , сфальсифіковані, а саме протокол місця події від 25 квітня 2012 року, висновок СМЕ № 1487 від 03 вересня 2012 року, відтворення слідчого експерименту від 15 січня 2015 року, на якому прокурор особисто був присутній. Покази свідка ОСОБА_14 також сфальсифіковані та не відповідають фактичним обставинам справи.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілої обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду стосовно нього скасувати,а кримінальне провадження закрити. При цьому вказує на те, що кримінальна справа була сфальсифікована та сфабрикована проти нього його колишньою дружиною ОСОБА_9 та її коханцем, які вступили у злочинний зговір з працівниками Хмельницького райвідділу міліції, слідчими, які є друзями його сина, лікарем нейрохірургом (знайомим дружини), судмедекспертом, свідком ОСОБА_14 , прокурором.
Доказами фальсифікування справи вважає сфальшовані протокол огляду місця події, експертний висновок № 1487 від 03 вересня 2012 року, неправдиві покази свідків, а саме начальника ЖЕКу мікрорайону «Дивокрай» та електрика цього же ЖЕКу щодо вуличного освітлення. Окрім того, розшуковими діями працівників Хмельницького РВ УМВС не знайдено двох невідомих осіб, які могли нанести тілесні ушкодження ОСОБА_9 , про що вона написала в письмовому поясненні працівникам міліції від 25 квітня 2012 року.
Заслухавши: суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення; доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про необхідність скасування вироку місцевого суду та закриття кримінального провадження з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого; доводи потерпілої ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_10 , які просили скасувати вирок та постановити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі із задоволенням цивільного позову у повному обсязі з підстав, зазначених в апеляційній скарзі потерпілої; думку прокурора, про необхідність скасування вироку та постановлення нового, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що вони не підлягають до задоволення з таких підстав.
В ч. 1 ст. 404 КПК України виписано, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (скарг).
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_9 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я за викладених у вироку обставин ґрунтується на доказах, одержаних у встановленому законом порядку, досліджених в судових засіданнях, належно оцінених судом, і він є обгрунтованим.
Посилання в апеляційних скаргах: обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що досудове слідство проведено неповно та однобічно, а місцевий суд розглянув кримінальне провадження необєктивно, оскільки він потерпілій тілесних ушкоджень не спричиняв; потерпілої ОСОБА_9 та прокурора про необ`єктивність судового провадження та неправильність перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 2 ст. 125 КК України, безпідставні.
Ці заперечення проти звинувачення детально розглядались судом першої інстанції та спростовані наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_9 показала, що між нею та колишнім чоловіком ОСОБА_7 склалися неприязні відносини, зокрема через розподіл майна. 24 квітня 2012 року вона разом з працівниками державної виконавчої служби, з метою здійснення перепису наявного майна, прибула до будинку по АДРЕСА_1 . Однак ОСОБА_7 не було вдома і останній в телефонній розмові повідомив, що перебуває за межами міста і повернеться через тиждень. Маючи підозри, що ОСОБА_7 буде здійснювати вивіз їх спільного майна з будинку вона зайшла до сусідів ОСОБА_15 . Через деякий час, через вікно, вона помітила як в будинок зайшов ОСОБА_7 і, підсвічуючи ручним ліхтарем, почав зносити меблі у підвал. Згодом на територію будинку зайшло двоє невідомих чоловіків. Вона по телефону повідомила про це сина ОСОБА_16 та попросила привезти відеокамеру. Коли близько 23 год. обвинувачений на автомобілі намагався виїхати з домогосподарства, син почав фіксувати це на відеокамеру. У відповідь ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та з погрозами накинувся на сина, намагаючись забрати відеокамеру. Коли вона по мобільному телефону викликала працівників міліції, ОСОБА_7 підійшов до неї та кулаком правої руки наніс їй удар в ліву частину обличчя, від якого вона втратила свідомість. Опритомнівши, побачила як на сина накинулись обвинувачений та двоє невідомих. Захищаючись, син декілька разів вистрілив в повітря з пістолета для відстрілу гумовими кулями, однак останні відібрали у нього пістолет та відеокамеру.
За висновком судово-медичної комісійної експертизи № 262 у потерпілої ОСОБА_9 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку легкого ступеню, немасивного субарахноїдального крововиливу, закритого перелому кісток носа та носової перетинки з її викривленням, з крововиливом в параорбітальну тканину зліва та із крововиливом під кон`юнктиву лівого ока, які могли утворитись близько 23 год. 24 квітня 2012 року від не менше однієї дії тупого твердого предмета із обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути кулак сторонньої особи і які в сукупності за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я від 6 до 21 дня. Виникнення зазначених тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту та ударі об тупий предмет виключається (т. 2, а.к.п. 110-115).
Під час відтворення обстановки та обставин події від 15 жовтня 2012 року потерпіла ОСОБА_9 продемонструвала механізм нанесення обвинуваченим кулаком їй удару і локалізацію тілесного ушкодження в лівій частині обличчя і носа (т. 1, а.к.п. 73-76).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 підтвердив, що саме обвинувачений ОСОБА_7 наніс потерпілій ОСОБА_9 удар кулаком в обличчя.
Свідок ОСОБА_17 показала, що близько 22 год. 24 квітня 2012 року до неї додому прийшла сусідка ОСОБА_9 і повідомила, що колишній чоловік ОСОБА_7 буде намагатись вивезти речі з їх будинку. Через деякий час вони побачили світло в будинку потерпілої, а поблизу домогосподарства двох невідомих. Тоді ОСОБА_9 зателефонувала сину та вийшла на вулицю.
Свідок ОСОБА_14 показав, що ввечері 24 квітня 2012 року до них додому зайшла сусідка ОСОБА_9 , яка почала розмовляти на кухні з його дружиною, а він пішов на другий поверх будинку відпочивати. Близько 23 год. він прокинувся від галасу на вулиці. Підійшовши до вікна, він побачив на проїжджій частині біля будинку АДРЕСА_1 потерпілу ОСОБА_9 , її сина, колишнього чоловіка ОСОБА_7 та двох невідомих, які сперечались. Потім ОСОБА_7 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_9 , від якого остання впала.
За даними акта державного виконавця від 24 квітня 2012 року провести опис та арешт майна боржника ОСОБА_7 було неможливо у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання, який у телефонній розмові повідомив, що повернеться лише через тиждень (т. 1, а.к.п. 85).
Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що удару потерпілій він не наносив, а лише забрав пістолет у сина, який бився з двома невідомими чоловіками та стріляв. Припускає, що потерпіла могла отримати тілесні ушкодження коли розбороняла сина та невідомих.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неправильність покладення в основу вироку показань потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 безпідставні, оскільки вони були послідовними та не суперечливими, не викликали сумнівів у їх достовірності і правомірно місцевим судом визнані належними і допустимими та обґрунтовано покладені в основу вироку. Потерпіла та свідки не змінювали своїх показань і останні узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз, які зафіксували наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, механізм їх заподіяння та локалізацію.
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що свідок ОСОБА_14 з другого поверху свого будинку не міг бачити події, які відбувались на проїжджій частині через відсутність вуличного освітлення, безпідставні, оскільки спростовуються даними, зафіксованими в протоколі слідчого експерименту проведеного зі свідком ОСОБА_14 (т. 1, а.к.п. 137-138) та іншими матеріалами кримінального провадження.
Крім того, сам ОСОБА_7 в судовому засіданні при опису подій ввечері 24 квітня 2012 року заявляв, що наявного освітлення вистачало щоб побачити те, що відбувається.
Посилання ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі на те, що потерпіла в своєму повідомленні в орган міліції не заявляла про заподіяння ним їй тілесних ушкоджень колегія суддів до уваги не приймає, оскільки воно спростовується протоколом усної заяви (повідомлення) про злочин від 25 квітня 2012 року (т. 1, а.к.п. 53).
Підслідність, передбачена ст. 216 КПК України, під час досудового розслідування, про що зазначає обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, порушена не була.
А протокол огляду місця події від 25 квітня 2012 року місцевим судом був визнаний недопустимим доказом і в обґрунтування вироку покладений не був.
Уся сукупність зібраних по справі доказів була ретельно проаналізована судом, що дало можливість дійти обгрунтованого висновку, що саме ОСОБА_7 умисно наніс удар кулаком в обличчя потерпілої, заподіявши їй при цьому тілесні ушкодження.
Доводи апеляційних скарг потерпілої та прокурора про те, що судово-медична комісійна експертиза № 262 проведена з порушенням вимог кримінального процесуального закону не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, є голослівними та безпідставними.
Висновки експертної комісії належним чином мотивовані і проведена зазначена експертиза відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».
У висновку судово-медичної експертизи науково обґрунтовано з посиланням на дані: представлених медичних документів, рентгенологічного обстеження, консультативного заключення лікаря-рентгенолога, контрольного рентгенологічного обстеження, обстеження невролога та дані комп`ютерної томографії головного мозку зроблено висновок, що у потерпілої ОСОБА_9 виявлено забій головного мозку легкого, а не середнього ступеня, як зазначено у висновку експерта № 1487 (т. 1, а.к.п. 71-72), тобто їй було заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний, а не тривалий розлад здоров`я (понад 21 день).
І це підтвердили в суді апеляційної інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_18 та головний позаштатний нейрохірург ОСОБА_19 .
Суд у вироку належним чином мотивував свою незгоду з висновком експерта № 1487 і з цим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, а тому підстав для призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, про що зазначено в апеляційній скарзі потерпілої, не вбачає.
Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не виявлено.
Досліджений судом висновок судово-медичної експертизи № 62 проведений фахівцями, які мають достатній рівень знань і відповідний досвід, тому сумніву він у колегії суддів не викликає, що спростовує доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілої про незаконність, необґрунтованість, незрозумілість зазначеного висновку.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 122 на ч. 2 ст. 125 КК України.
Оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України з дня вчинення обвинуваченим злочину невеликої тяжкості і до дня винесення вироку минуло 3 роки, місцевий суд на підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнив його від покарання.
Цивільний позов про стягнення моральної шкоди вирішено відповідно до вимог цивільного закону і з урахуванням фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла в результаті злочинних дій ОСОБА_7 , а також вимог розумності та справедливості.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на ніби-то виплачену потерпілою та його зятем винагороду працівникам правоохоронних органів за ніби-то сфальсифіковану кримінальну справу щодо нього є надуманими і до уваги колегією суддів не приймається.
В результаті перевірки матеріалів кримінального провадження не було встановлено таких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно та всебічно розглянути справу і постановити законний та обгрунтований вирок.
Не вбачаючи підстав для скасування вироку, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 426, 532 ч. 2 КПК України, колегія суддів:
п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 28 липня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора прокуратури м. Хмельницького, потерпілої ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили після її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційною інстанцією.

Судді:/підписи/
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2