Справа № 11-286/11 Головуючий у І інстанції Корзюк Т.П.
Провадження №
Категорія - Доповідач Козак В. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів Борисенка І.П, ОСОБА_2,

за участю прокурора Гапєєвої Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_3 в інтересах засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2010 року,

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, не працюючий, раніше судимий 07.03.2001 року за ч. З ст. 186, ч. З ст. 213 КК України, на підставі ст. 43 КК України (1960 року), частково приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком від 28.07.2000 року, остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення зі сплатою штрафу в розмірі 100 мінімальних заробітних плат на користь держави,

засуджений за ч. 2 ст. 153 КК України на 7 років позбавлення волі, за ч. 2 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_5, 1-й пров. Михайлівський, 6, з середньою

спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий 05.06.2008 року за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання умовно з іспитовим строком 2 роки, засуджений за ч. 2 ст. 153 КК України на 6 років позбавлення волі, за ч.2 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Коропського районного суду від 05 червня 2008 року, і остаточно призначено покарання ОСОБА_5 у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

Цим вироком засуджені визнані винними в тому, що 14 травня 2010 року, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою з ОСОБА_5, з метою викрадення чужого майна перебуваючи в смт. Короп, Чернігівської області по вул. Заводська, 80, погрожуючи фізичним насильством вимагав від громадянина ОСОБА_6 джинсовий костюм, а потім здійснив поєднаний з насильством, небезпечний для життя та здоров'я, напад на потерпілого, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забиття шийного відділу хребта, синців та забиття м'яких тканин голови, обличчя, шиї, саден на обличчі, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів, які згідно висновку судово-медичної експертизи №962 від 24.06.2010 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, в ході якого заволоділи джинсовим костюмом ОСОБА_6 загальною вартістю 80 грн. 00 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, 14 травня 2010 року, в період часу з 11.30 год. до 12.00 години дня, за попередньою змовою з ОСОБА_5, знаходячись на вул. Заводська, поблизу господарства №80, в смт. Короп, Чернігівської області, із застосуванням погрози та фізичного насильства задовольнив свої статеві пристрасті неприродним способом відносно громадянина ОСОБА_6

В своїй апеляції адвокат ОСОБА_3 просить вирок Коропського районного суду від 30 вересня 2010 року змінити. Вважає, що вирок суду є незаконним та не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує на те, що засуджені визнали свою вину в протиправних діях щодо потерпілого ОСОБА_6, однак не конкретизували визнання вини саме в інкримінованих їм злочинах. Зазначає, що ОСОБА_5 не брав участі у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 153 КК України, оскільки в той час, коли ОСОБА_4 долав опір потерпілого для того щоб вчинити злочин передбачений ч.2 ст.153

КК України, ОСОБА_5 знаходився за декілька метрів від них і не допомагав йому. Щодо побиття ОСОБА_5 потерпілого, то адвокат вказує, що це була відповідна реакція засудженого на образливі слова ОСОБА_6 Адвокат ОСОБА_3 зазначає, що суд безпідставно оцінив знімання з потерпілого джинсової куртки та штанів, як скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки відповідно до ст. 28 ч. 2 КК України злочин вважається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб, які заздалегідь, тобто до початку злочину домовилися про спільне його вчинення, але в даному випадку домовленості між засудженими не було. Знімаючи штани з потерпілого ОСОБА_5 не мав на меті заволодіти ними, що ж до участі ОСОБА_4 у роздяганні потерпілого, то він це робив не з метою заволодіння ним, а з метою насміхання над потерпілим. Виходячи з наведеного, адвокат вважає, що в діях обох засуджених відсутній склад злочину передбачений ч. 2 ст. 187 КК України. Вважає, що всі докази в справі, за якими суд визнав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними у вчиненні злочинів, передбаченими ч. 2 ст.153, ч.2 ст. 187 КК України є суперечливими та непереконливими, а відповідно до ст. 63 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка вважала вирок законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція адвоката задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їм в вину дій відповідає зібраними у справі доказам, які узгоджуються між собою і є обґрунтованими.

Винність засуджених за вчинені ними злочини підтверджується їх показаннями, які вони давали в судовому засідання, що вбачається з протоколу судового засідання (т. 2 а.с. 240).

Провина засуджених також підтверджується свідченнями потерпілого ОСОБА_6, які повністю узгоджуються із показанями самих засуджених, а також свідченнями свідка ОСОБА_7 який показав, що 14 травня 2010 року до його подвір'я прийшов син з молодими особами з метою розпивання спритних напоїв, але останній відмовив їм у цьому. Через деякий час почувши неподалік свого подвір'я крики викликав працівників міліції. Потім знову через деякий час почувши крики неподалік, викликав вдруге працівників міліції.

З показань свідка ОСОБА_8, дільничного Коропського РВ УМВС вбачається, що 14 квітня 2010 року він склав протокол про адміністративне правопорушення за розпивання спиртних напоїв в громадських місцях на ОСОБА_5 та ОСОБА_6, приїхавши після другого повідомлення на місце пригоди побачив, що на землі лежав потерпілий, він був без одягу, а на ньому сидів ОСОБА_4, приводячи до тями потерпілого ОСОБА_6, оскільки той втратив свідомість. Прийшовши до тями потерпілий повідомив, що його били та зґвалтували. Аналогічні свідчення дав оперуповноважений

карного розшуку Коропського РВ УМВС ОСОБА_9 який разом з ОСОБА_8 прибув на місце події.

Наявність тілесних ушкоджень у потерпілого підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 962 від 26 червня 2010 року, де вказано, що у потерпілого маються тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забиття шийного відділу хребта, синців та забиття м'яких тканин голови, обличчя, шиї, саден на обличчі, котрі виникли від дії тупих твердих предметів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Суд правильно оцінив знімання з ОСОБА_6 куртки як скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки, як вбачається із протоколу допиту підозрюваного (т. 2 а.с. 14) ОСОБА_4 останній показав, що погрожуючи фізичним насильством наказав ОСОБА_6 зняти куртку з себе, оскільки він захотів нею заволодіти. Оскільки потерпілий відмовився виконувати його вказівки, той почав знову бити ОСОБА_6 після чого зняв з останнього штани, в чому йому допомагав ОСОБА_5, оскільки тримав потерпілого за руки. Аналогічні показання він давав і в судовому засіданні.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку, про що ставиться питання в апеляції захисника, оскільки вважає правильними висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інкримінованих їм злочинах.

Обираючи покарання, суд, в порядку ст. 65 КК України, врахував дані про особу засуджених, а саме: тяжкість скоєних злочинів, особи винних, які негативно характеризуються за місцем проживання, обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання.

Тому колегія не вбачає підстав для задоволення апеляції.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2010 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_10 ОСОБА_2