У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря прокурора та засудженого (в режимі відеоконференції)ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 16 грудня 2015 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 серпня 2015 року.
Зазначеним вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого, -

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 , судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржено.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 серпня 2015 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що 24 березня 2014 року, приблизно о 20 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_8 на грунті особистих неприязних стосунків, він діючи у групі з ОСОБА_7 , умисно нанесли потерпілому ОСОБА_8 ногами, взутими в черевики, по 2-3 ударів кожен в область черева, заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота та грудної клітки, розриву печінки з відривом жовчного міхура, розриву селезінки, розриву сальникової сумки, що ускладнилося кровотечею.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить судові рішення щодо нього скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому вказує, що від нанесених ним потерпілому ОСОБА_8 двох ударів не могли виникнути тяжкі тілесні ушкодження; судом не дано належної оцінки діям кожного із обвинувачених, висновку судово-медичної експертизи від 14.04.2014 року та не враховано поведінку самого потерпілого. Посилаючись на невідповідність призначеного покарання його особі внаслідок суворості, вказує на те, що судом не враховано обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілому витрат на лікування та думку потерпілого, який просив призначити йому покарання, не пов`язане з позбавлянням волі. На думку засудженого, у суду були підстави для призначення йому покарання із застосуванням статей 69, 75 КК України. Він також вважає, що апеляційним судом були порушені вимоги ст. 419 КПК України.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого, який підтримав свою касаційну скаргу, думку прокурора про залишення касаційної скарги засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про винуватість засудженого ОСОБА_6 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому групою осіб, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, обгрунтовані доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, були досліджені у судовому засіданні та отримали об`єктивну оцінку у вироку.
Разом із тим, відповідно до вимог ст. 438 КПК України, до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України щодо неповноти судового слідства та невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, які фактично оскаржуються у касаційній скарзі засудженим. У зв`язку з наведеним, доводи скарги в цій частині в касаційному порядку перегляду не підлягають, а крім того суперечать матеріалам кримінального провадження та висновкам суду, зокрема показанням потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , експерта ОСОБА_12 та інших, даним протоколів огляду місця події, слідчих експериментів, речовим доказам та висновку судово-медичної експертизи № 101 від 14.04.2014 року, а також показаннями ОСОБА_7 та самого ОСОБА_6 яким суд дав належну оцінку у вироку в їх сукупності.

Крім того, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок. Перевіркою матеріалів справи касаційним судом встановлено, що судом першої інстанції вимоги зазначеного закону повністю дотримані. Апеляційним судом також ретельно перевірені доводи засудженого та його захисника про обставини вчинення ОСОБА_6 у групі з ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину і на їх спростування в ухвалі наведені мотиви, які грунтуються на матеріалах справи.

З урахуванням зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності, злочинні дії засудженого ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто кримінальний закон застосовано правильно.

Касаційним судом також встановлено, що будь-яких порушень кримінального процесуального закону при дослідженні і оцінці наведених у вироку доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо винності ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його злочинних дій судами першої та апеляційної інстанції не допущено.

Покарання засудженому ОСОБА_6 судом призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про його особу та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Саме з урахуванням усіх обставин у їх сукупності суд призначив йому покарання в мінімальних межах санкції закону, за яким його визнано винуватим.
Підстав для призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України суд першої інстанції визнав за неможливе, обґрунтовано пославшись на тяжкість вчиненого злочину та його вчинення засудженим у стані алкогольного сп`яніння. З таким висновком погодився й апеляційний суд, навівши в ухвалі відповідні мотиви на спростування доводів апеляції засудженого ОСОБА_6 .
Тому законних підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання є несправедливим внаслідок суворості, у колегії суддів немає, оскільки покарання йому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України і є необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування судових рішень судами першої і апеляційної інстанції у провадженні не допущено, тому підстав для скасування постановлених щодо засудженого ОСОБА_6 судових рішень за доводами його касаційної скарги у колегії суддів немає, у зв`язку з чим ця скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення щодо нього - без зміни.
На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3