Дата документу Справа № 334/5308/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єд. унікальний №334/5308/15-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
№ пров. 11-кп/778/1820/15 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

23.09.2014 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст.309 КК України к штрафу в сумі 850 грн.,

засуджено за ч.1 ст. 389 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим терміном 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2014 року про застосування до засудженого ОСОБА_7 міри покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. постановлено виконувати самостійно.

Згідно з вироком суду, вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2014 року ОСОБА_10 був засуджений за ст. 309 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

Однак, ОСОБА_7 , маючи умисел на умисне ухилення від відбуття покарання, до теперішнього часу не сплатив суму штрафу, не зважаючи на попередження. Ні працює, перебуває на обліку в наркологічному диспансері у зв`язку із вживанням наркотичних засобів, неодноразово був засуджений за їх зберігання.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_7 умисно ігнорує виконання вищевказаного вироку, жодного документу в підтвердження поважності причин його невиконання суду ним не надано.

У зв`язку з чим, ОСОБА_7 засуджений до покарання у вигляді штрафу умисно ухиляється від виконання цього покарання.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 389 КК України вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок суду скасувати, постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду, остаточно призначити покарання у вигляді 1 року обмеження волі та штрафу у розмірі 850 гривень, який виконувати самостійно.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, прокурора, в т.ч. в судових дебатах, який підтримав апеляційну скаргу частково, просив вирок змінити, виключити з вироку вказівку про виконання вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2014 року про застосування до засудженого ОСОБА_7 міри покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. який виконувати самостійно, обвинуваченого в судових дебатах та в останньому слові, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на те, що штраф в розмірі 850 грн., згідно вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2014 року ним сплочений, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_11 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.389 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

В апеляційній скарзі не оскаржується призначене ОСОБА_12 покарання за ч. 1 ст. 389 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 у судовому засіданні було надано квітанцію від 26.10.2015 р. про сплату ним штрафу в розмірі 850 грн. згідно вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2014 року про застосування до засудженого ОСОБА_7 міри покарання у вигляді штрафу.

Згідно вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2015 року вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2014 року про застосування до засудженого ОСОБА_7 міри покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. постановлено виконувати самостійно.

Разом з тим, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєне ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, а також особу ОСОБА_7 , візнання ним скояного злочину та каяття, сприяння розслідуванню злочину, постійне місце проживання, де характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, має захворювання.

На думку колегії суддів, обставини, враховані судом, як такі, що пом`якшують покарання, а також інші відомості про особу обвинуваченого, зазначені у вироку, в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому висновок суду першої інстанції про можливість призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України, є обґрунтованими.

При цьому суд першої інстанції належним чином умотивував своє рішення.

Колегія суддів вважає, що доводи, викладені прокурором в апеляційній скарзі, правильність висновків суду не спростовують.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2015 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.389 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяця з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: