Справа № 466/951/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, росіянина, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

у с т а н о в и в:

28.09.2014 року близько 05:00 год. Обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись на сходовій клітці між другим та третім поверхом в будинку АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, застосував фізичне насильство до потерпілої ОСОБА_6 , яке виразилося у нанесенні їй ударів руками та ногами по тілу, тим самим заподіявши останній садно на голові, синці в під щелеповій ділянці зліва, на грудях, на руках, на животі, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що 28.09.2014 р. о 05:00 год. він почув як у двері хтось стукає, встав та пішов відчинити двері і побачив на порозі свою сусідку з квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_6 . Побачивши його, вона почала кричати: «Міліція. Вбивають», після чого побігла вниз по сходах, зупинилась між другим та третім поверхами. Він спустився до неї, а вона в цей момент прикрила голову руками та почала кричати, щоб викликали міліцію, при цьому відсахнулася від нього та вдарилася головою до стіни. Після цього він пішов додому, так як зрозумів, що з ОСОБА_6 відбувається щось незрозуміле. О 05:30 год. приїхали працівники міліції, він в коридорі з ними поспілкувався, сказав, що нікого не бив, після чого вони поїхали. Додатково обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що тілесних ушкоджень потерпілій він не наносив, а конфлікти з нею бувають, оскільки при зустрічах ОСОБА_6 його постійно ображає.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повно та об`єктивно доведена зібраними по справі доказами, а саме:

показаннями потерпілої ОСОБА_6 , даними нею в судовому засіданні про те, що 28.09.2014 року близько 01:00 год. вона не могла заснути так як в квартирі, що знаходиться поверхом вище над її квартирою, був сильний шум. Близько 05:00 год. вона піднялася на третій поверх в квартиру АДРЕСА_4 , щоб заспокоїти сусідів. В даній квартирі проживають ОСОБА_8 , його мати ОСОБА_9 , співмешканець ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_10 та дев`яносторічний дідусь ОСОБА_11 . Постукавши в двері, їй ніхто не відчинив і вона вирішила повернутись до себе. Коли вона перебувала між 2 та 3 поверхами, з квартири АДРЕСА_5 вибіг ОСОБА_5 та наблизившись до неї схопив її однією рукою за руку, а іншою рукою наніс їй удар ззаду в голову з лівої сторони. При цьому він вигукував, що вб`є її. До нього вона нічого не говорила, тільки кричала на допомогу так як її бив обвинувачений. Після чого він її розвернув двома руками та почав їй наносити удари ногами та руками по тілу. Спочатку ОСОБА_5 наніс їй удар правою рукою в область грудей з лівої сторони, після чого коліном правої ноги наніс мені удар в область живота з лівої сторони. Після чого почав їй викручувати руки, від чого у неї також на руках утворилися синці. Згодом ОСОБА_5 притиснув її до стіни та лівою рукою тримав її за праве плече, а іншою рукою схопив за горло та почав душити. Вирватися від нього вона не могла. Від її криків на сходову клітку вийшла сусідка із квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_12 . ОСОБА_5 , почувши, що відчиняються двері відпустив її та почав втікати до себе в квартиру. В цей час ОСОБА_12 спускалася по сходах до неї, а ОСОБА_5 побіг до себе в квартиру. Дану бійку бачила мати ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_9 так як коли він її бив, вона бачила, що остання стояла біля дверей свого помешкання і нічого не робила. ОСОБА_12 самої бійки бачити не могла, а тільки бачила ОСОБА_5 , який втікав до себе в квартиру. Обвинувачений забіг до себе в квартиру та зачинився. Після чого вона викликала працівників міліції та швидку медичну допомогу так як погано себе почувала. Додатково пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_5 у неї погані відносини, так як він постійно її тероризує, постійно стукає, створює шум та дискомфорт;

показаннями свідка ОСОБА_12 даними нею в судовому засіданні про те, що вона 28.09.2014 р. перебувала у себе в квартирі за адресою: АДРЕСА_7 та близько 05:00 год. ранку почула крики, які лунали зі сходової клітки поверхом нижче. Після цього вона встала з ліжка, відчинила двері, та почула крик своєї сусідки ОСОБА_6 , яка кричала їй: « ОСОБА_13 , рятуйте». Вона спустилась на сходову клітку і побачила, що двері квартири АДРЕСА_5 відчинені і в дверях стояла сусідка ОСОБА_9 , мати обвинуваченого ОСОБА_5 та крикнула йому, щоб він залишив потерпілу і йшов додому. На що вона просила обвинуваченого припинити сварку, інакше викличе міліцію, після чого ОСОБА_5 забіг до себе додому та зачинив двері. Потерпіла ОСОБА_6 повідомила їй, що обвинувачений ОСОБА_5 побив її. Згодом приїхали працівники міліції та бригада швидкої медичної допомоги. Самої бійки вона не бачила, однак було помітно, що потерпіла ОСОБА_6 вся червона і збентежена;

показаннями свідка ОСОБА_14 даними ним в судовому засіданні про те, що він працює дільничим інспектором знає потерпілу ОСОБА_6 , яка проживає на дільниці яку він обслуговує, оскільки від неї неодноразово надходили заяви та скарги на обвинуваченого ОСОБА_5 . Між ними часто виникають конфліктні ситуації. ОСОБА_5 неодноразово виносилися офіційні застереження про недопустимість протиправної поведінки та проводилися бесіди профілактичного характеру, з метою запобігання такої його поведінки в майбутньому.

Показання свідка ОСОБА_15 про те, що потерпіла ОСОБА_6 сама билася головою об стіну, а обвинувачений не наносив їй ударів, суд до уваги не приймає, оскільки вони не перебувають в логічному зв`язку з іншими доказами, зібраними в ході судового слідства. Крім того свідок є мамою обвинуваченого і має зацікавленість у вирішенні справи на користь ОСОБА_5 .

Показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , даними ними в судовому засіданні про те, що обвинувачений не міг побити потерпілусуд до уваги також не приймає, оскільки вони не були безпосередніми очевидцями події, а будують показання виключно зі слів своєї подруги - матері ОСОБА_5 та на своїх припущеннях.

Окрім цього винуватість ОСОБА_5 стверджується:

рапортами про прийняття по телефону повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 28.09.2014 р. (Том 1, а.с. 8,9);

протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.09.2014 р. (Том 1, а.с. 10);

висновком експерта № 1738 від 29.09.2014 р., з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_6 виявлено садно га голові, синці в під щелеповій ділянці зліва, на грудях, на руках, на животі, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 28 вересня 2014 р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження. (Том 1 а.с. 18);

протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.2015 р., під час якого ОСОБА_6 показала як обвинувачений ОСОБА_5 її наздогнав, розвернув та наніс їй удари в область грудей, після чого схопив її за руки та правим коліном наніс удари в пах, а після чого взяв її за горло та вдарив об стіну (Том 1 а.с. 59-66).

Також суд звертає увагу на те, що після вчинення даного кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_5 двічі вчиняв неправомірні дії по відношенню до потерпілої ОСОБА_6 , що стверджується офіційним попередженням про недопустимість вчинення насильства від 22.10.2014 р. ( Том 1, а.с. 71,72) та наявністю застереження про недопустимість протиправної поведінки з метою недопущення протиправних дій з його сторони від 29.10.2014 р. (Том 1, а.с. 77).

Окрім цього, мати обвинуваченого ОСОБА_15 зверталася в Шевченківський РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області з приводу того, що ОСОБА_6 принижує її честь, гідність, провокує та переслідує її та членів її сім`ї, однак перевіркою встановлено, що в діях потерпілої не встановлено ознак кримінального правопорушення (Т.2 а.с. 89-90).

Суд не приймає до уваги заперечення ОСОБА_5 щодо пред`явленого йому обвинувачення, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими в ході судового слідства доказами і суперечать дійсним обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Здобуті в ході досудового розслідування, надані та досліджені судом докази спростовують усі сумніви щодо вини ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину.

Відтак, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки обвинувачений наніс потерпілій ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання ОСОБА_18 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки, особу винуватого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у наркологічному чи психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують міру покарання суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що міру покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу.

Потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 грн., а також 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Заявлений цивільний позов підлягає до часткового задоволення, з врахуванням наступного.

Згідно з ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до положень частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях внаслідок протиправної поведінки щодо неї.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Судом встановлено, що внаслідок нанесення обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , остання пережила фізичний біль, страх, душевні переживання, в неї порушився звичний ритм життя, вона зверталася до лікарів. Нанесення тілесних ушкоджень негативно вплинули на її нервову систему. Дані факти стверджуються медичними довідками, які долучені до матеріалів кримінального провадження. (Том 1, а.с. 11-13, 14, 18; Том 2, а.с. 35-37).

Суд, визначаючи розмір моральної шкоди, враховує вимоги розумності, справедливості та виваженості, бере до уваги обставини справи, глибину фізичних та душевних страждань цивільного позивача, відсутності добровільної згоди відповідача чи власної ініціативи щодо відшкодування збитків і визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн., що буде адекватним тим стражданням, яких зазнала позивач.

Окрім цього з ОСОБА_5 слід стягнути в користь ОСОБА_6 2 000 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних доходів громадян в сумі 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 2 000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди та 2 000 (дві тисячі ) гривень витрат на правову допомогу, що в сукупності складає 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1