Справа № 166/1013/15-к Провадження №11-кп/773/30/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000192 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 03 листопада 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Замшани Ратнівського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, є приватним підприємцем, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України,

прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_10 в апеляційній скарзі посилається на однобічність та неповноту судового розгляду, незаконність вироку суду, який на його думку, постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить вирок скасувати, звільнити його від покарання та виправдати за відсутністю в діях складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України. Стверджує, що даних злочинів він не вчиняв, ініціаторами конфлікту були сім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які йому погрожують, а в той день побили його і дружину на очах дітей.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий, яким звільнити ОСОБА_6 від покарання та виправдати за відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України. Апеляцію обгрунтовує тим, що в діях ОСОБА_6 відсутні склади даних злочинів, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам провадження. Вказує, що в той день не ОСОБА_6 напав на потерпілих, а на нього напали ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 і заподіяли йому тілесні ушкодження. Зазначає, що досудове розслідування по кримінальному провадженні проведено однобічно та неповно, під час якого розглядалась лише одна версія нанесення тілесних ушкоджень потерпілим і не досліджувалась версія нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та його дружині. Під час провадження досудового розслідування допущено ряд суперечностей, зокрема: в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_6 умисно наніс потерпілій удар ліктем в обличчя, коли судово-медичний експерт зазначає, що будь-яких ушкоджень у неї не виявлено і такі показання підтримав в судовому засіданні. Для усунення цих розбіжностей не проведено жодного одночасного допиту учасників подій. Крім того, судом при розгляді кримінального провадження допущено порушення та безпідставно судом відмовлено йому в клопотанні про проведення комісійної судово-медичної експертизи та допиту родичів обвинуваченого. Щодо цивільних позовів ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , то в їх задоволенні просить відмовити в повному об`ємі.

У запереченні на апеляційні скарги прокурор, що брав участь у розгляді кримінального провадження, просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт,

- за ч. 1 ст. 126 КК України 155 (сто п`ятдесят п`ять) годин громадських робіт.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно до відбування ОСОБА_6 призначено покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт.

Цивільні позови ОСОБА_14 та ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Постановлено стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_9 по 2000 (дві тисячі) гривень кожному моральної шкоди. У решти позовних вимог відмовлено.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що він 28 червня 2015 року, біля 12 години, перебуваючи у коридорі першого поверху житлового будинку, що на АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних відносин, які виникли під час суперечки з ОСОБА_14 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, заподіявши умисне легке тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянці нижньої повіки лівого ока. Продовжуючи свої дії ОСОБА_6 того ж дня, близько 12 години, перебуваючи у тому ж місці, на грунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_9 , що виникли під час сварки та заподіяння тілесних ушкоджень її чоловікові ОСОБА_14 умисно завдав потерпілій один удар ліктем правої руки в ліву частину її обличчя, у зв`язку з чим остання вдарилась правою частиною голови в стіну коридору спричинивши їй фізичний біль без заподіяння тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційних скарг ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 , заперечення на апеляційні скарги прокурора, пояснення ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_7 , які скарги підтримали, доводи потерпілої ОСОБА_9 та прокурора, які апеляційні скарги заперечили, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляції до задоволення не підлягають.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив всі докази, які були представлені як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, надав їм оцінку, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.

Винуватість ОСОБА_6 в заподіянні ОСОБА_14 умисних легких тілесних ушкоджень, та умисне завдання удару ОСОБА_9 , яке завдало фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень, підтверджується дослідженими судом доказами, оціненими відповідно до ст. 94 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та апеляційного розгляду визнав, що між ним та ОСОБА_14 і ОСОБА_9 , 28 червня 2015 року виник конфлікт, однак, заперечував нанесення потерпілому умисних тілесних ушкоджень, а ОСОБА_9 умисного завдання удару, що спричинило фізичний біль. Стверджував, що конфлікт виник з вини потерпілих під час якого ОСОБА_14 шарпав його дружину, а його побив.

Винуватість ОСОБА_6 в заподіянні ОСОБА_14 умисних легких тілесних ушкоджень, та умисне завдання удару ОСОБА_9 спричинивши їй фізичний біль підтверджується показаннями потерпілих. Як видно з технічних засобів фіксування судового процесу ОСОБА_9 ствердила, що 28 червня 2015 року біля 12 год. ОСОБА_6 на сходовій клітці спричинив скандал, зірвав двері, що відділяли вхідний коридор від сходового майданчика на що отримав зауваження від ОСОБА_14 . Тоді, ОСОБА_6 наніс удар кулаком в ліву частину обличчя її чоловіку, а потім наніс удар їй ліктем в ліву частину обличчя, від чого вона вдарилася правою частиною голови в стіну коридору відчувши сильний біль.

Аналогічні показання щодо часу, місця та механізму нанесення ударів ОСОБА_6 потерпілим в судовому засіданні підтвердив ОСОБА_14 .

Такі ж показання ОСОБА_9 і ОСОБА_14 дали і під час проведення з ними слідчого експерименту, протоколи цієї слідчої дії досліджені судом першої інстанції.

Правдивість показань потерпілих ОСОБА_14 і ОСОБА_9 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , які були очевидцями цієї події і ствердили, що 28 червня 2015 року, біля 12 год. під час конфлікту на сходовому майданчику першого поверху будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_14 зробив зауваження ОСОБА_6 , який зірвав двері, на що останній кулаком правої руки ударив ОСОБА_14 в ліву частину обличчя. Дані свідки також підтвердили про нанесення ОСОБА_6 ліктем правої руки удару в обличчя ОСОБА_9 від якого остання вдарилась головою у стіну.

Свідок ОСОБА_16 показав, що він, почувши крик, вийшов з квартири і побачив у ОСОБА_14 кров під лівим оком, а зійшовши на перший поверх, побачив як ОСОБА_6 ліктем правої руки ударив в обличчя ОСОБА_9 .

Показання потерпілих та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи від 30.06.2015 року №76, згідно якого у ОСОБА_14 в ділянці нижньої повіки лівого ока виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень і могло бути заподіяне за вказаних потерпілим обставин від дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею. ( а.к.п 47).

Свій висновок експерт ОСОБА_19 підтвердив у судовому засіданні.

Про конфлікт, який виник 28 червня 2015 року біля 12 години у коридорі першого поверху будинку, що на АДРЕСА_2 між потерпілими, сімєю ОСОБА_11 та сімєю ОСОБА_20 підтвердили свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і цим показанням суд у вироку дав належну оцінку.

Як підтвердили свідки ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , працівники поліції, що виїхавши за викликом на місце події, вони побачили у ОСОБА_14 синець під оком, а ОСОБА_9 недобре себе почувала. Дані потерпілі миритися з ОСОБА_6 не побажали.

Про звернення ОСОБА_9 30 червня 2015 року до Ратнівської ЦРЛ підтвердила свідок ОСОБА_27 лікар невропатолог. Даний свідок також показала, що ОСОБА_9 була у знервованому стані, пояснюючи це конфліктом із обвинуваченим, скаржачись на погане самопочуття. Оглядаючи хвору вона спостерігала у неї тремтіння тіла, рук, збудженість, у зв`язку з чим було поставлено діагноз «вегето-судинна дистенія, криз, гостра реакція на стрес».

Вищенаведеними доказами, які є достовірними, достатніми і допустимими підтверджується висновок суду про заподіяння ОСОБА_6 на грунті неприязних відносин умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_14 та умисне нанесення удару, що завдало фізичного болю ОСОБА_9 і спростовується твердження апелянтів про те, що ОСОБА_6 будь яких ударів потерпілим не наносив.

Посилання апелянтів на те, що підготовче судове засідання судом проведено з порушення процесуального закону є безпідставними. Як видно з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 належним чином був повідомлений про час і день проведення підготовчого судового засідання, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки матері останнього( а.к.п. 9), що передбачено ч. 2 ст. 135 КПК України, однак він до суду не з`явився і про причини неявки не повідомив. Тому суд, у відповідності з вимогами ст. 314 КПК України провів підготовче судове засідання у відсутності ОСОБА_6 .

Підставно судом проведено підготовче засідання і у відсутності захисника ОСОБА_7 , оскільки договір про надання правової допомоги з ним ОСОБА_6 був укладений 14 серпня 2015 року ( а.к.п. 27), тобто після проведення підготовчого судового засідання.

Безпідставними є також і твердження захисника щодо однобічності і неповноти досудового розслідування і судового розгляду, а саме те, що суд не взяв до уваги показання свідків захисту про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 ОСОБА_6 та його дружині ОСОБА_21 . Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, суд розглядає кримінальне провадження у межах пред`явленого обвинувачення, а таке обвинувачення ОСОБА_14 не пред`являлось, тому судом не давалась оцінка доказам в цій частині. Крім того, постановою слідчого від 28 вересня 2015 року закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_14 за відсутності в його діях кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України і на час розгляду скарг апеляційним судом, ця постанова не скасована. З цих підстав не допитувався судом і свідок ОСОБА_28 .

Підставно суд відмовив у призначенні комісійної судово-медичної експертизи, оскільки факт завдання ударів або інших болісних насильницьких дій визначається судом, а не експертизою. Враховуючи те, що судом доведено заподіяння ОСОБА_6 умисного удару потерпілій ОСОБА_9 , що завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, тому суд обґрунтовано відмовив захиснику у заявленому клопотанні.

Посилання обвинуваченого та його захисника на те, що вирок суду побудований на припущеннях та суперечливих показаннях свідків не заслуговують на увагу, та спростовуються вищенаведеними доказами..

З`ясувавши всі обставини заподіяння потерпілим ОСОБА_14 умисних легких тілесних ушкоджень та умисного завдання удару ОСОБА_9 , яке спричинило їй фізичний біль, суд вірно дійшов висновку, що вони нанесені ОСОБА_6 умисно на грунті особистих неприязних відносин, що виникли під час суперечки.

Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України

Досудове розслідування по даному кримінальному провадженні проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Як встановлено під час апеляційного перегляду кримінального провадження, органами досудового розслідування проведені усі необхідні слідчі дії для встановлення істини у даному провадженні.

Законним та обґрунтованим є також призначене ОСОБА_6 судом покарання.

Як вбачається з вироку, при призначені покарання ОСОБА_6 судом, у відповідності до вимог закону враховано тяжкість вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений і має на утриманні троє малолітніх дітей.
Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що призначене покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України та за сукупністю злочинів відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, принципам законності, справедливості і індивідуалізації покарання та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Моральна шкода з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_9 судом першої інстанції стягнута у відповідності з вимогами ст. 23, 1167 ЦК України і підстав для скасування вироку в цій частині немає.
Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим і підстав для його скасування з закриттям провадження у справі із-за відсутності складу кримінального правопорушення у діях ОСОБА_6 за обставин, викладених апелянтами в апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду від 03 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді