Провадження №1-кп/748/27/16
Єдиний унікальний № 748/3563/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2016 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження № 0000047 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого слюсарем у ПАТ "Ясен", одруженого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( у подальшому у зв`язку із проведенням відмобілізування - військова частина НОМЕР_2 ) від 21 березня 2014 року № 56 солдата ОСОБА_3 , відповідно до мобілізаційного плану, призначено на посаду навідника 2 танкового взводу 8 танкової роти НОМЕР_3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 та зараховано на всі види забезпечення.

Під час виконання своїх службових обов`язків військовослужбовець за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_3 , відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази начальника, стримувати інших й самому не допускати негідних вчинків.

В травні 2014 року 254 військовослужбовця були переміщені з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 до АДРЕСА_3 , з метою виконання бойових завдань у складі 2 батальйонно-тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_4 ".

11 жовтня 2014 року о 09 год. 00 хв. командир 2 батальйонно-тактичної групи майор ОСОБА_5 отримав від командира тактичної групи "Північ" полковника ОСОБА_6 письмовий наказ на здійснення переміщення батальйонної тактичної групи до визначеного району для виконання завдань в інтересах антитерористичної операції.

У подальшому о 10 год. 00 хв. 11 жовтня 2014 року полковник ОСОБА_6 на шикуванні перед особовим складом 2 батальйонної тактичної групи зачитав (оголосив) вищевказаний наказ. Після оголошення наказу солдат ОСОБА_3 , у порушення вимоги ст.ст. 11, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, завідомо знаючи вимоги наказу від 10.10.2014 року № 37 "Щодо убуття особового складу в зону проведення антитерористичної операції", будучи повідомленим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ та не вчинення дій щодо виконання, через особисту недисциплінованість, з метою уникнути участі у антитерористичній операції, умисно, через небажання вибувати до іншого місця дислокації разом з підрозділом, виявив непокору - відкрито, в категоричній формі, публічно перед строєм відмовився виконати зазначений вище наказ, чим підірвав бойому готовність підрозділу.

В подальшому, 13 жовтня 2014 року, прибувши до пункту постійної дислокації військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_3 відкрито відмовився виконувати вищевказаний наказ про вибуття в зону антитерористичної операції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, пояснивши, що дійсно відмовився від виконання наказу та вибуття в зону проведення антитерористичної операції. У вчиненому щиро розкаявся.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 402 КК України (в редакції Закону до 12.02.2015), як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний та майновий стан, наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей, стан здоров`я, відповідно до наданих суду документів, освіту, те, що раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.

За наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу ОСОБА_3 , суд вважає за можливе при призначенні покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України (в редакції Закону до 12.02.2015), застосувати до обвинуваченого положення ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті та призначити йому покарання у виді штрафу в межах, визначених статтею 53 Загальної частини Кримінального кодексу України в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України, призначивши покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1