Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/202/15-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2015 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах кримінального провадження відсутній, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, студента 3-го курсу Київського електромеханічного коледжу, не інваліда, не депутата, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.189 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
законного представника ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
23.11.2014 року, у вечірній час, ОСОБА_3 , в прцесі спілкування з ОСОБА_9 , дочкою потерпілої ОСОБА_5 , у соціальній мережі «В контакті», з метою подальшого вимагання грошових коштів, що спричинило б потерпілому матеріальну шкоду у великих розмірах, з погрозою застосування насильства відносно близьких та рідних ОСОБА_9 , шляхом залякування останьої, змусив її надіслати на його особисту сторінку 14 фотознімків на яких ОСОБА_9 , була в оголеному вигляді. Отримавши шляхом застосування погроз дані фотознімки, ОСОБА_3 , зберіг їх на жорсткому диску свого нетбука. Таким чином вирішивши використати дані фотознімки у своїх корисливих цілях, з метою незаконного збагачення, шляхом пред`явлення ОСОБА_5 , майнових вимог про передачу йому грошей на загальну суму 10 тис., доларів США, усвідомлюючи, що розголошення відомих йому відомостей є не бажаним для ОСОБА_5 , так як негативно відобразиться на особистому житті та кар`єрі у майбутньому її дочки ОСОБА_9 .
Після цього, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння майном ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, 20.03.2015 року, об 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , підкинув в поштову скриньку потерпілої ОСОБА_5 , за місцем проживання останьої, що в АДРЕСА_2 , конверт з флеш картою «Transend Micro CD 1GB», на якій знаходилися копії фотознімків оголеної ОСОБА_9 , та запискою, у тексті якої вимагав від останьої виконати у майбутньому певні майнові вимоги, пов`язані з передачею грошових коштів, за нерозголошення відомостей, які потерпіла бажала б зберегти у таємниці, а саме за не розміщення зазначених фотознімків в соціальній мережі «В контакті». Після чого, неодноразово телефонував на мобільний телефон ОСОБА_5 , та обговорював з нею умови передачі грошових коштів.
Для доведення свого умислу до кінця та досягнення бажаного злочинного результату, продовжуючи свої протиправні дії, направлені на вимагання грошових коштів від ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , з метою досягнути від останньої беззаперечного виконання пред`явлених до неї майнових вимог, 13.04.2015 року зателефонував черговий раз до ОСОБА_5 , в ході чого наголошував про намір реалізації раніше висловлених погроз, у разі відмови ОСОБА_5 , від виконання висунутих майнових вимог та домовився з нею про зустріч на 14.04.2014 року, об 18.00 годині в м.Олевську на площі Привокзальній в кафе-барі «Мрія», під час якої остання повинна була передати йому грошові кошти в сумі 10 000.00 доларів США, що становить за офіційним курсом Національного Банку України 235 000.00 грн., що спричинило б ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на вказану суму, яка є шкодою у великих розмірах.
У подальшому, будучи під дією постійного психологічного тиску з боку ОСОБА_3 , розуміючи, що останній може розмістити фотознімки в соціальній мережі «В контакті» на яких донька потерпілої ОСОБА_5 , - ОСОБА_9 , знаходилася в оголеному вигляді, що може нашкодити дочці у майбутньому, сприймаючи погрози ОСОБА_3 , як реальні ОСОБА_5 , змушена була погодитися та виконати незаконні майнові вимоги ОСОБА_3 , шляхом передачі останньому грошових коштів в сумі 10 000.00 доларів США.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15 ч.3 ст.189 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та допиту потерпілої щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього суровий вид і міру кримінального покарання та надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства. Цивільний позов потерпілої визнає частково.
Потерпіла ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтвердила факт вимагання у неї ОСОБА_3 , грошових коштів в сумі 10 тис., доларів США, факт отримання останнім від неї цих коштів, а також пояснила, що вона розуміла той факт, що ОСОБА_3 , може розповсюдити негативну інформацію про її дитину, як то розміщення вищезазначених фотознімків в соціальній мережі «В контакті». Заявлений цивільний позов підтримує у повному обсязі, із підстав, що наведені у позові.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.189 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до кримінального закону, вимагання - це корисливий злочин, при вчиненні якого винувата особа має намір незаконно одержати чуже майно чи право на нього або домогтися вчинення потерпілим інших дій майнового характеру.
У п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» зазначено, що під відомостями, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці, слід розуміти такі дійсні чи вигадані дані про них, їхні дії та дії, вчинені щодо них, розголошення яких із будь-яких міркувань є для них небажаним. До таких відомостей, зокрема, можуть належати дані про інтимні сторони життя, захворювання, аморальні вчинки, злочинну діяльність тощо. Погроза розголосити вказані відомості означає можливість повідомити про них будь-яким способом хоча б одній особі, якій вони не були відомі, тоді як потерпілі особи бажали зберегти їх у таємниці.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.189 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.3 ст.189 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, вчинене проти власності, що виразилося у закінченому замаху на вимагання передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), що завдало майнової шкоди у великих розмірах, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.65, 103 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене неповнолітнім кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого неповнолітнім кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого, особу винного, його вік та його ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення, а також умови його життя і виховання, рівень розвитку.
Обставини, які пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину, вчинення злочину неповнолітнім та часткове усунення заподіяної шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких, з корисливих мотивів, по місцю реєстрації і навчання характеризується позитивно, не працюючий, визнав свою винність у вчиненому кримінальному правопорушенні в судовому засіданні, думку потерпілої щодо застосування до ОСОБА_3 , виду та міри кримінального покарання, і з врахуванням вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, а також разом із конкретними обставинами кримінального провадження, відсутністю обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , і тяжких наслідків від вчиненого, що свідчить про те, що останній, як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного, віктимної поведінки ОСОБА_9 , - дочки потерпілої ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про необхідність обрання до ОСОБА_3 , кримінального покарання, пов`язаного з позбавленням волі в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності та можливості застосування до ОСОБА_3 , ст.75 КК України, і на підставі якої звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ч.1 п.п.2,3,4 ст.76 КК України обов`язки, без застосування додаткового виду покарання конфіскації майна, оскільки ОСОБА_3 , вчинив дане кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, то у відповідності до ст.98 КК України до неповнолітнього не може бути застосована додаткова міра покарання у виді конфіскації майна.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
По кримінальному провадженню заявлено цивільний позов ОСОБА_5 , у порядку ст.128 КПК України до ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, яка просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь понесену внаслідок протиправних дій обвинуваченого моральну шкоду в сумі 50 000.00 грн.
Вирішуючи питання відносно стягнення із обвинуваченого ОСОБА_3 , завданої його противоправними, злочинними діями потерпілій ОСОБА_5 , моральної шкоди, суд вважає що діями ОСОБА_3 , завдано моральної (немайнової) шкоди потерпілій, яка виразилась в перенесені нею психічних страждань. Враховуючи характер і тривалість страждань ОСОБА_5 , наслідки, істотність вимушених змін в її життєвих стосунках, розмір моральної шкоди яку просить стягнути з обвинуваченого, суд з врахуванням всіх обставин у їх сукупності та матеріального положення ОСОБА_3 , який ніде не працює, є студентом 3-го курсу Київського електромеханічного коледжу, співрозмірність нанесеної моральної шкоди, причини її виникнення та завдання, а також того, що батьками ОСОБА_3 , у добровільному порядку сплачено потерпілій 10 000.00 грн., що незаперечувала у судовому засіданні потерпіла, з врахуванням доведеності розміру спричиненої моральної шкоди, суд вважає суму відшкодованої моральної (немайнової) шкоди, у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн., 00 коп., що сплачена потерпілій ОСОБА_5 , є розумною, справедливою та цілком достатньою.
Відповідно до положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Статтею 1167 ЦК України встановлено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду і зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.
Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, та у порядку ст.1180 ЦК України із обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню витрати на користь держави за проведення експертизи, в розмірі 1477.28 грн.
Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.100, 118, 122, 124, 127-129, 179, 314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.15, 50, 51, 63, 65-67, 75, 76, 98, 102-104, ч.2 ст.15 ч.3 ст.189 КК України, та ст.ст.16, 23, 1167, 1180 ЦК України, суд
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.189 КК України та призначити йому за ч.2 ст.15 ч.3 ст.189 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
У відповідності до ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання, з випробуванням із встановленням йому двох років іспитового строку, поклавши на засудженого, передбачені ст.76 КК України обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти органи кримінальновиконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню:
-нетбук, торгової марки «Lenovo IdeaPad S110», який знаходиться на відповідальному зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_3 , - повернути останньому;
-200 доларів США (2 банкноти номіналом 100 доларів США кожна), імітаційні засоби у вигляді 143 аркушів паперу, які мали вигляд грошових купюр номіналом 100 доларів США кожна, що передані на відповідальне зберігання (під розписку) ОСОБА_5 , - залишити останній як власнику;
-флеш носій інформації з об`ємом пам`яті 8 GB; конверт з флеш носієм, сім-картою, текстовим документом та двома папірцями з надписами, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Олевського РВ УМВС України в Житомирській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН в матеріалах кримінального провадження відсутній на користь держави кошти в сумі 1477 (одна тисяча чотириста сімдесят сім) грн., 28 коп., процесуальних витрат на залучення експерта.
До набрання вироком суду законної сили, залишити засудженому ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до органів дізнання, досудового слідства та суду.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1