В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.10.2015 р. м. Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002586 від 11.09.2015 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст.185, ч.2 186 КК України до 4 років позбавлення волі, зареєстрований за адресою Івано-Франківська область, Рогатинський район, с. Долиняни, проживаючий за адресою АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення майнових злочинів, останній раз 30.09.2011 року Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст. 185, ч. 2 186 КК України до 4 років позбавлення волі, судимість якого не знята та не погашена у встановленому законом порядку, належних для себе висновків не зробив, а надалі продовжив вчиняти корисливі злочини.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , 02.09.2015 року приблизно о 22:00 год., перебуваючи біля будинку № 1, що на пл. Кропивницького у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно заволодів грошовими коштами в сумі 250 грн., мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «G350», вартістю 1800 грн., із картою пам`яті об`ємом 8 ГБ вартістю 240 грн., із SIM-каргою оператора мобільного зв`язку «Київстр» з номером вартістю 30 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 80 грн., та SIM-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 15 грн., а також кросівками фірми «Adidas Neo» вартістю 1000 грн., що належать потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3415 грн.

Відтак, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Діїобвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, врахував його особу, який раніше неодноразово судимий, ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, при яких такий вчинено, відсутність претензій з боку потерпілого.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття та повне визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому статті у виді позбавлення волі.

Однак враховуючи особу обвинуваченого, відсутність претензій до нього з боку потерпілого, та обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе без реального відбування покарання, відповідно до ст.75 КК України, та ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, враховуючи його особу та тяжкість кримінального правопорушення, слід залишити особисте зобов`язання.
Речовий доказ по справі - кросівки фірми «Adidas Neo», слід залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок повідомляти органи кримінальновиконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу - залишити особисте зобов`язання.
Речовий доказ по справі - кросівки фірми «Adidas Neo», - залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1