УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.12.2015 р. м.Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали справи за кримінальним провадженням № 0000388, який надійшов з прокуратури Радомишльського району Житомирської області 07.09.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 25.12.2015 року було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд по даній справі вказуючи на те, що у кримінальному провадженні є всі матеріали, необхідні для його розгляду в судовому засіданні. Підстав для закриття провадження немає. Порушень КПК України про проведенні досудового розслідування не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти призначення судового розгляду по зазначеній справі так як вважає, що досудове розслідування було проведено необ'єктивно та неупереджено, слідчим під час досудового розслідування було відмовлено у задоволенні всіх поданих ним клопотань.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд встановив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тому згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору з наступних міркувань.
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно дотримуватися вимог Кримінального процесуального кодексу України і виносити рішення у точній відповідності з нормами права, які підлягають застосуванню у кожному окремому випадку.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Виходячи із наведених обставин та приписів вищезазначених норм КПК наданий прокурором до суду обвинувальний акт й додатки до нього в теперішній час не можуть бути визнані судом такими, що відповідають вимогам вказаного Кодексу.

Згідно ч.1 ст.20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Відповідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають обов`язковому доказуванню в тому числі і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
За правилами п.19 ч.1 ст.7 КПК України суд зобов`язаний прийняти судове рішення за принципом диспозитивності, в межах пред`явленого обвинувачення.
Згідно ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт серед інших вимог, має містити: відомості щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті.
Під кваліфікацією слід розуміти точне встановлення відповідності вчиненого винним суспільнонебезпечного діяння складу конкретного злочину, закріпленого в кримінальному законі із зазначенням його кваліфікуючих ознак.
Формулювання обвинувачення є формулювання твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Обвинувальний акт, що направлений до суду, таких відомостей не містить, а саме : визначена правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність за ч.4 ст.27 - ч.1 ст. 358 КК України, однак згідно фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, співучасником вказаного злочину є ОСОБА_6 , однак остання за вказаним обвинувальним актом не обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, не вказано в обвинувальному акті також чи визнана дана особа вироком суду, що набрав законної сили, винною за співучасть у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, чи взагалі існування кримінального провадження щодо вказаної особи з приводу її співучасті у інкримінованому ОСОБА_4 злочину. З реєстру матеріалів досудового розслідування також вбачається, що ОСОБА_6 допитувалась як свідок та не повідомлялась про підозру. Крім того, суд не може вирішувати питання щодо співучасті ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_4 , якщо перша не має статусу обвинуваченої за даним кримінальним провадженням. Ця очевидна невідповідність фактичних обставин і формулювання обвинувачення, а також правової кваліфікації кримінального правопорушення, їх неузгодженості з реєстром матеріалів досудового розслідування вказує на наявні об`єктивно існуючі суперечності і неузгодженості та неконкретність обвинувачення.
За змістом ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР). Положення про ЄРДР затверджується Генеральною прокуратурою України. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється негайно після завершення огляду.
З тексту обвинувального акту вбачається, що інкриміновані ОСОБА_4 обставини мали місце у квітні 2010 року (за ч.4 ст.27 - ч.1 ст. 358 КК України) та травні 2015 року (ч.4 ст.358 КК України), повідомлення прокурора про початок досудового розслідування 247.07.2015 року (чи 24 чи 27?), однак в реєстрі матеріалів досудового розслідування клопотання про тимчасовий доступ датовано 13.07.2015 року. Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення, а саме ухвала про тимчасовий доступ, датована 15.07.2015 року. Тобто, досудове розслідування розпочалось і проводилось до внесення відомостей у реєстр. В той же час на стадії досудового розслідування чинним Кримінальним процесуальним кодексом України забороняється вчиняти будь-які дії до внесення даних Реєстру досудових розслідувань.
Крім того, ч. 4 ст. 291 КПК України містить перелік обов`язкових додатків до обвинувального акта, серед яких є розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта. В матеріалах справи зазначена розписка є, в той же час в ній відсутня дата отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування та дата підписання розписки підозрюваним та його захисником.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно дотримуватися вимог Кримінального процесуального кодексу України і виносити рішення у точній відповідності з нормами права, які підлягають застосуванню у кожному окремому випадку.
Приймаючи до уваги викладені обставини у їх сукупності, суд доходить висновку про неможливість призначення справи до судового розгляду. У зв`язку з наведеними фактами порушень вимог КПК України необхідно повернути вказані процесуальні документи прокурору, оскільки усунення цих порушень матеріального та процесуального законів у випадку призначення судового розгляду, виходить за межі компетенції суду, порушує принципи законності й змагальності, потягне невиправдане затягування судового процесу і порушення розумності цього строку.
Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та підготовчого судового засідання не обирався.
На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 3, ч. 4 ст. 314, 291, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:
Повернути прокурору Радомишльського району обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000388 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України з доданими матеріалами як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1