В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2015 року Галицький районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, вірменина, гром. України, з середньою освітою, студента 3 курсу юридичного факультету, денної форми навчання Львівського державного університету внутрішніх справ, не судимого, проживаючого АДРЕСА_1 -
-за ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В
Обвинувачений ОСОБА_8 26.07.2014року вчинив закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що виразилось у наступному. Останній під час телефонної розмови із своїм знайомим ОСОБА_9 дізнався, що студентка ОСОБА_10 . Львівського кооперативного коледжу економіки і права хоче вступити до вищого навчального закладу - Львівського державного університету внутрішніх справ. У ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом введення її в оману, що нібито він може сприяти її поступленню до вказаного навчального закладу, шляхом впливу на службових осіб університету, відтак, він запропонував ОСОБА_9 організувати зустріч із ОСОБА_10 . Така зустріч була домовлена в цей же день, 26.07.2014р., приблизно на 13.00 год. біля Стрийського ринку у м. Львові, зустрівшись із потерпілою, обвинувачений вводячи її в оману, з метою створення у ОСОБА_11 уявлення про себе, як про особу, яка може сприяти вступу до вищого навчального закладу, повідомив, що може вплинути на службових осіб університету щодо зарахування ОСОБА_10 на заочну форму навчання. Під час розмови ОСОБА_7 неодноразово висловлював потерпілій пропозицію щодо передачі йому грошових коштів в сумі 1000 доларів США за ніби-то сприяння у зарахуванні ОСОБА_10 до Львівського державного університету внутрішніх справ, шляхом впливу на особу, яка є працівником вказаного навчального закладу та може приймати рішення про зарахування студентів, при цьому, даючи гарантію на вступ ОСОБА_10 до навчального закладу, незалежно від будь-яких обставин.

В той же час, ОСОБА_7 , усвідомлював, що особою на яку він вказував під час розмови із ОСОБА_10 є його брат ОСОБА_7 , який дійсно є викладачем у вказаному навчальному закладі, проте не може вирішувати питання про зарахування студентів, оскільки не входить до керівного складу навчального закладу та не входить до складу комісій, які приймають вступні іспити, а відтак, передавати грошові кошти, які повинна була дати йому ОСОБА_10 нікому не планував, а мав намір їх привласнити.

В подальшому, ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом шахрайства коштами ОСОБА_10 , 26.07.2014 приблизно о 20.00 год., перебуваючи за кермом автомобіля марки «Мітсубісі Паджеро», д.н.з. НОМЕР_1 , на проспекті Свободи в м.Львові, неподалік кафе «Віденська кав`ярня», згідно попередніх домовленостей, повторно зустрівся із ОСОБА_10 та переконавшись, що остання має при собі раніше обумовлену суму коштів, боячись бути викритим працівниками міліції та з метою переконання про відсутність стеження за ним, здійснив переїзд з проспекту Свободи на проспект Шевченка 3 ум.Львові. Перебуваючи в салоні вищевказаного автомобіля, отримав у від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, за нібито вплив на особу, яка може сприяти вступу ОСОБА_10 до Львівського державного університету внутрішніх справ, при цьому усвідомлюючи, що здійснити такий вплив він не зможе, а грошові кошти мав намір залишити собі; після чого злочинна діяльність ОСОБА_7 була припинена працівниками органів внутрішніх справ, внаслідок чого ОСОБА_7 не зміг розпорядитися коштами, отриманими внаслідок своїх неправомірних дій.

Під час документування факту отримання коштів в сумі 1000 доларів США, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що його протиправні дії викриті працівниками міліції, з метою уникнення від кримінальної відповідальності викинув з автомобіля отриманні від ОСОБА_10 кошти в сумі 1 000 доларів США, на тротуар неподалік стоянки автомобіля, в якому він перебував. Під час огляду місця події прилеглої території на пр.Шевченка у м.Львові, на якій знаходився автомобіль ОСОБА_7 було виявлено та вилучено кошти в сумі 1000 доларів США, які останній з метою уникнення кримінальної відповідальності викинув із салону автомобіля

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України.
Відповідно ст. 129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.
Законодавець визначає, що вирок суду вирішує питання достовірності обвинувачення, висунутого щодо конкретної особи, по суті. Вирішення цього питання пов`язане із з`ясуванням великого кола питань, які є невід`ємною складовою частиною складу кримінального правопорушення. Лише в результаті судового розгляду і лише за вироком суду особа може бути визнана винною у вчиненні злочину.
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємнозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.
Норма статті 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
З врахуванням норм ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення.
При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу VIII Конституції України.
В судовому засіданні ОСОБА_7 , скористався своїм конституційним правом,згідно ст..63 Конституції України, відмовився від дачі показань.
Вважає себе невинним і просить його виправдати.
Відповідно до норм ст. 56 КПК України - потерпілий є одним з основних учасників кримінального провадження, від процесуальної активності якого залежить з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення ; пояснення потерпілого можуть бути складовою та різновидом доказів , а також використовуватись при здійсненні інших процесуальних прав, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді для обґрунтування позиції чи думки з питань, які виникають у провадженні.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що протягом 2011-2014р.р. навчалась на спеціальності «правознавство» Львівського кооперативного коледжу економіки і права, після закінчення якого вирішила поступати в Львівський Державний Університет МВС України на заочну форму навчання, де протягом 26 та 27 липня 2014 року повинна була скласти вступні іспити. 26.07.2014 року в коридорі навчального закладу зустріла свого одногрупника ОСОБА_12 , який в розмові спитав чи вона домовлялась за вступний іспит, оскільки за нього вже домовились; крім цього, сказав , що знає людину, яка може вирішити питання вступу і запропонував допомогу, на яку вона погодилась. Біля 14.00 год. зателефонував ОСОБА_13 і повідомив, що можна зустрітись і обговорити усі умови поступлення; вони домовились зустрітись біля Стрийського ринку. В обумовлений час, до неї під`їхав автомобіль марки «Мітсубіші Паджеро» чорного кольору, в який вона сіла; об`їхавши Стрийський ринок, машина зупинились біля польського консульства. За кермом сидів ОСОБА_7 , який спочатку назвався ОСОБА_14 , та запитав куди саме вона хоче поступати і розповів, що у Львівський Державний Університет МВС України на заочну форму навчання тільки 20 місць і просто так туди не поступиш, однак, він може допомогти; питання вступу потрібно вирішувати невідкладно, так як в подальшому ціна за вступ зросте в кілька разів, тому довго думати над його пропозицією не варто. За вступ потрібно передати йому 1000 доларів США. При цьому, ОСОБА_7 , спростовуючи її сумніви у вирішенні питання, переконував, що його дядько працює викладачем на заочній формі навчання, крім того, в Головному Управлінні міліції у нього також є родичі, прізвища яких він називати відмовився; запевняв, що він дає своє слово і гарантує її вступ. Тоді вони домовились ,що після того, як вона подумає, зателефонує.

Прийшовши додому, вона вирішила повідомити правоохоронні органи про те, що в неї вимагають хабар за сприяння у вирішенні питання вступу в Університет МВС. З відповідною заявою вона офіційно звернулась в УБОЗ ГУМВС України у Львівській області.

В подальшому, з нею працював працівник відділу боротьби з корупцією УБОЗ на ім`я ОСОБА_15 , якому вона повідомила обставини розмови з ОСОБА_7 і що протягом однієї години має з ним зустрітись та передати грошові кошти в сумі 1000 доларів США за поступлення на факультет «правознавство» заочної форми навчання. Вона мала такі власні кошти, про що повідомила правоохоронця і надала ксерокопії грошових коштів в сумі 1000 доларів США.

Біля 19 год. до неї зателефонував ОСОБА_7 , якому вона повідомила, що знаходиться на вул. Наливайка біля будинку №11 в м. Львові; обвинувачений сказав підійти до нічного розважального клубу «Фешн», де він її чекає своїм автомобілем. Підійшовши до обумовленого місця ,вона побачила автомобіль « Мітсубісі Паджеро» чорного кольору, в якому були приспущені передні вікна, а за кермом знаходився ОСОБА_7 ,який запропонував сісти в автомобіль.Коли вона сіла,то останній заблокував центральні замки дверей. Після цього автомобіль за кермом, якого був обвинувачений , об`їхав пам`ятник Т.Шевченку та поїхав в бік пр.Шевченка в м.Львові, де зупинився навпроти магазину «П`єр Карден». ОСОБА_8 підняв передні вікна , дав свій блокнот та сказав написати її прізвище, ім`я та факультет . Вона зробила запис в блокноті такого змісту : « диплом молодого спеціаліста, заочна форма навчання »правознавство» ОСОБА_10 ». Під час розмови з обвинуваченим вона ще раз перепитала, які в неї гарантії вступу, на що ОСОБА_7 почав її переконливо запевняти про те що це він дає особисті гарантії , і що його родич працює в вищому закладі, де я поступаю, однак, його ім`я відмовився називати. Після цього обвинувачений сказав передати йому гроші в сумі 1000 доларів США, що вона і зробила, перед тим перерахувавши купюри. ОСОБА_16 взяв гроші і теж перерахував. Тоді вони попрощалась і вона вийшла з автомобіля.

Потерпіла ОСОБА_11 на своїх показаннях настоює; до обвинуваченого упереджено не відноситься; немає підстав його оговорювати; особисто ніколи не була знайома з ОСОБА_7 ; не настоює на суворості покарання.
Суд немає сумнівів в об`єктивності та правдивості означених показань потерпілої, які крім того, узгоджуються повністю із обставинами події та іншими доказами у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні ОСОБА_11 також ствердила, що саме її голос, голос свідка ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_7 відтворюється на записах відео реєстратора;зміст її розмови є аналогічною показанням в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновків експертів; докази, будучи належними і допустимими, мають властивість слугувати засобами пізнання вчиненого злочину та обумовлюють ті об`єктивні зв`язки, які існують між ними і обставинами минулої події; відсутність такої взаємодії може свідчити лише про відсутність доказів. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів
Відповідно до ст.65 КПК України,свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, в яка викликана для давання показань.
Так,свідок у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що в липні 2014р. вступав у Львівський Державний Університет МВС. 26.07.2014 року в приміщенні цього навчального закладу зустрів одногрупницю ОСОБА_11 , з якою навчався у Львівському кооперативному коледжі економіки і права. Їх розмова стосувалась питань вступу, і він пригадав свого однокласника ОСОБА_7 , який навчається на 2 курсі у Львівському Університеті МВС, і розповідав про те, що може допомогти зі вступом в цей вуз, т.я. його брат там викладає . Про ці обставини він розповів ОСОБА_11 ,яка попросила про зустріч з ОСОБА_18 , нащо він погодився. Після телефонного дзвінка ОСОБА_7 , вони домовились про зустріч з ОСОБА_11 біля Стрийського ринку в м. Львові, де вона сіла до них в машину; об`їхавши ринок, під`їхали до польського консульства, де обвинувачений зупинив автомобіль марки «Мітсубісі - Педжеро», за кермом якого знаходився. ОСОБА_7 розмовляв із ОСОБА_11 , в суть розмови він/ свідок/ не вникав, але чув, як ОСОБА_19 розпитував ОСОБА_20 куди саме і на яку спеціальність вона хоче поступити. Інна переживала і питала в ОСОБА_7 чи її не оманять, на що обвинувачений запевняв, що усе буде добре. При передачі грошей він присутній не був, відтак про подальші події нічого пояснити не може.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердив, що на записах з відеореєстратора автомобіля Мітсубісі - Педжеро», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 26.07.2014р., в салоні якого, крім них двох, перебувала і ОСОБА_11 - його голос.

Із протоколу огляду місця події від 26.07.2014року вбачається, що о 20.50 год. на пр.Шевченка,3 м.Львова, на парковці знаходився автомобіля марки «Мітсубіші Паджеро» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_7 ; на тротуарі біля машини були виявленні грошові кошти в сумі 1000 доларів США купюрами по 100 доларів США;при цьому , ОСОБА_7 визнав, що отримав вказані грошові кошти від ОСОБА_11 , які під час затримання, злякавшись, викинув з машини. Крім цього,під час огляду автомобіля було виявлено та вилучено блокнот,на відкритій сторінці якого містився рукописний запис:»диплом молодого спеціаліста заочна форма навчання» правознавство» ОСОБА_10 »; відео реєстратор марки «СЕISIOR». /а.с.7-10/.

В судовому засіданні відтворено відеозапис,який проводився при проведенні огляду місця події від 26.07.2014р., на якому відображені обставини затримання ОСОБА_7 та вилучення в нього означених предметів,які постановою слідчого від 31.07.2014р. визнані речовими доказами.

Суд дослідив речові докази у справі: із зошита / блокнота/ на спіралі 80 аркушів в клітинку, на одному з яких рукописним текстом є запис:» Диплом молодого спеціаліста Заочна форма навчання «правознавство» ОСОБА_10 ».

Із протоколу огляду документів від 31.07.2014р. вбачається ,що предметом огляду були грошові кошти в сумі 1000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, які мають наступні номери та серії KB 95909535G, KB 86735180К, AL28345844C, НВ 30975650Q, AF30369032B, KB54409124D, KB55775560D, KB55775509D, KD35975931A, FK 47026692 В, і вилучені під час огляду місця події 26.07.2014р. /а.с.31/.

Із довідки Львівського державного університету внутрішніх справ від 30.07.2014р. вбачається , що ОСОБА_7 навчається на 2-му кусі денної форми навчання юридичного факультету./а.с.34/.

Із довідки Львівського державного університету внутрішніх справ від 29.07.2014р./а.с.33/ вбачається, що ОСОБА_7 станом на 26.07.2014р. працював на посаді викладача кафедри теорії та історії держави і права.

Із протоколу засідання приймальної комісії Львівського державного університету внутрішніх справ від 13.08.2014р.,28.06.2014р.,наказу від 31.01.2014р. «Про створення приймальної комісії для організації і проведення прийому курсантів,слухачів і студентів до Львівського державного університету внутрішніх справ у 2014р.» вбачається, що брат обвинуваченого ОСОБА_7 не входить до керівного складу навчального закладу та не входить до складу комісій, які приймають вступні іспити.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненому повністю доведена.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані по ч.2 ст.15 ч.1 ст.190 КК України, оскільки обвинувачений вчинив закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману / шахрайство/.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого по за вказаними нормами кримінального права, суд виходить із об`єктивної сторони злочину, зокрема, що така полягає у заволодінні чужим майном шляхом обману, який полягає у повідомленні неправдивих відомостей з метою заволодіння чужим майном. Потерпілий, будучи введений в оману, зовні добровільно передає винному майно,вважаючи, що це є необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Суб`єктивна сторона-прямий умисел, корисливий мотив і мета.
Виходячи із аналізу обставин справи, показань потерпілої, свідка,досліджених доказів суд приходить до висновку, що умисел обвинуваченого ОСОБА_7 був спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_11 , яку він ввів в оману щодо сприяння у зарахуванні ОСОБА_10 до Львівського державного університету внутрішніх справ, шляхом впливу на особу, яка є працівником вказаного навчального закладу та може приймати рішення про зарахування студентів; при цьому, достовірно був обізнаний,що його брат ОСОБА_21 не має відношення до прийняття рішень по зарахуванню студентів до вузу.
Правових підстав для виправдання ОСОБА_7 суд не вбачає. Доводи захисту є суб`єктивними, містять припущення щодо подій та обставин справи, спростовані матеріалами кримінального провадження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують покарання не встановлено; обставин, що пом`якшують покарання - не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_7 є студентом, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно.
З врахуванням наведених обставин суд вважає, що покарання слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у виді обмеження волі.
Разом з тим, суд виходячи із норм ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, яке повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 ст.75 КК України, як до особи, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинила злочин невеликої тяжкості, є особою молодого віку, відсутність тяжких наслідків .
ОСОБА_7 відповідно до ст.63 Конституції України / «особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом»/ відмовився від дачі показань у даному кримінальному провадженні; свою вину у вчиненні злочину заперечує.
Однак, дана обставина, якою скористався ОСОБА_7 як своїм конституційним правом, не суперечить вимогам ст.75 КК України і не є правовою перешкодою у її застосуванні; в означеній нормі відсутнє чітке визначення достатньої підстави для можливості звільнення особи від відбування покарання з випробуванням і питання застосування ст..75 КК України в кожному конкретному випадку із врахуванням фактичної тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, які судом наведені вище.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 заставу залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Речові докази: 6 CD-R дисків допиту ОСОБА_9 , дві міні DV-60 «Panasonik», з огляду місця події від 26.07.2014 року, CD-R диск в папці №7415 розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , ( 08.42-08.43) папка № 5242- розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (03.59), папка 4518-(08.32) розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , папка №47 розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , папка №8552-(03.44) розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , папка №2580 розмова ОСОБА_7 , папка 3701 (14.00) розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , папка № 288 розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , зошит загальний А-6 на спіралі 80 аркушів у клітинку, з рукописним текстом на одному з аркушів « ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 » - слід залишити при матеріалах кримінального провадження; грошові кошти в сумі 1000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, кількістю 10 шт. які мають наступні номери та серії KB 95909535G, KB 86735180К, AL28345844C, НВ 30975650Q, AF30369032B, KB54409124D, KB55775560D, KB55775509D, KD35975931A, FK 47026692 В слід повернути потерпілій ОСОБА_10 ; відеореєстратор марки «CELSIOR» «АгДДРВ1080Р» з цифровим накопичувачем «Transcend 32», мобільний телефон марки «Айфон-5» модель А 1428, ІМЕІ НОМЕР_2 , три печатки, а саме печатка фізичної особи підприємця ОСОБА_22 № НОМЕР_3 , печатка фізичної особи підприємця «бар-мотель «Арарат» ОСОБА_23 № НОМЕР_4 , приватне підприємство «Аревік», №34054944 повернути ОСОБА_7 .
Після вступу вироку в законну силу, сплачену суму застави в розмірі 3654,00 грн. згідно квитанції № ПН 665 від 14.11.2014 року слід повернути ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2ст.15 ч.1 ст.190 та призначити покарання - один рік обмеження волі .
На підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробування та встановити йому іспитовий строк один рік.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 заставу залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Речові докази: 6 CD-R дисків допиту ОСОБА_9 , дві міні DV-60 «Panasonik», з огляду місця події від 26.07.2014 року, CD-R диск в папці №7415 - розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , (08.42-08.43) папка № 5242 - розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (03.59), папка 4518-(08.32) розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , папка №47 розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , папка №8552-(03.44) розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , папка №2580 розмова ОСОБА_7 , папка 3701 (14.00) розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , папка № 288 розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , зошит загальний А-6 на спіралі 80 аркушів у клітинку, з рукописним текстом на одному з аркушів « ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 » - залишити при матеріалах кримінального провадження; грошові кошти в сумі 1000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, кількістю 10 шт. які мають наступні номери та серії KB 95909535G, KB 86735180К, AL28345844C, НВ 30975650Q, AF30369032B, KB54409124D, KB55775560D, KB55775509D, KD35975931A, FK 47026692 В -повернути потерпілій ОСОБА_10 ; відеореєстратор марки «CELSIOR» «АгДДРВ1080Р» з цифровим накопичувачем «Transcend 32», мобільний телефон марки «Айфон-5» модель А 1428, ІМЕІ НОМЕР_2 , три печатки, а саме печатка фізичної особи підприємця ОСОБА_22 № НОМЕР_3 , печатка фізичної особи підприємця «бар-мотель «Арарат» ОСОБА_23 № НОМЕР_4 , приватне підприємство «Аревік», №34054944 повернути ОСОБА_7 .
Після вступу вироку в законну силу, повернути ОСОБА_7 сплачену суму застави в розмірі 3654,00 грн. згідно квитанції № ПН 665 від 14.11.2014 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .