Справа № 1-431/12
Провадження № 1/1015/174/2012
В И Р О К

іменем України

21.06.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Гришка О.М.

при секретарі Губко Ю.В.

за участю прокурора Литвиненка Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого 17.10.1986 року Мінським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 142 КК України (1960 р.) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 04.08.1990 року з Шепетівської ВК Хмельницької області (№98) по відбуванню строку покарання;

05.04.1991 року Броварським районним судом Київської області за ч.2 ст.196-1 КК України (1960 р.) до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.12.1992 року з Білоцерківської ВК Київської області (№35) по відбуванню строку покарання;

28.10.1993 року Московським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 141 КК України (1960 р.) до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 05.10.2001 року з Бучанської ВК Київської області (№85) за постановою Ірпінського міського суду Київської облатсі від 02.10.2001 року на підставі ст.1 п.4,5 розділу 2 КК України «Заключних та перехідних положень» від 05.04.2001 року звільнений від подальшого відбування покарання;

09.09.2004 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі;

28.12.2004 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ч.4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 17.09.2010 року з Каменської ВК Запорізької області (№101) по відбуттю строку покарання.;

22.05.2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.198 КК України до 1 місяця арешту (строк виконання покарання рахується з 18.05.2012 року),

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_1, будучи неодноразово судимим за умисні корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин за наступних обставин: 09.05.2012 року близько 19 години ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна повторно, реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника поблизу, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав: орден «Знак Пошани» вартістю 212,8 грн., копію ордена «Леніна» вартістю 360 грн., орден «Великої Вітчизняної війни» вартістю 2309,32 грн., які належать ОСОБА_2 З викраденим ОСОБА_1 з місця вчинення злочину зник. Викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 2882,12 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що близько одного тижня не проживав за своїм місцем проживання, а жив у свого знайомого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2., також жив ОСОБА_2 - ветеран Великої Вітчизняної війни. 09.05.2012 року близько 19 години він разом зі своїми друзями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, прізвищ яких не памятає, вирішив зайти до ОСОБА_2, щоб привітати його з Днем ОСОБА_6. Зайшовши в квартиру вони разом з ОСОБА_2 пройшли на кухню, де разом випили по 100 грамів горілки за ОСОБА_6. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ОСОБА_2 залишались на кухні, а він вийшов в коридор, де побачив кітель з орденами. Підійшовши до кітеля він зняв з нього три ордени, а саме орден «Великої Вітчизняної війни», орден - «Знак пошани», орден - «Леніна», поклав їх до кишені своїх штанів та повернувся на кухню. Пробувши в квартирі ОСОБА_2 ще близько 15 хв. він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вийшли на вулицю та направились до вул. Святоюріївської, що в м. Вишневому. Ідучи повз кафе «Централ» він дістав з кишені один орден та показав його ОСОБА_4. На запитання ОСОБА_4, де він його взяв, ОСОБА_1 відповів, що це не його справа. На наступний день 10 травня 2012 року він хотів повернути ордени ОСОБА_2, але прийшовши до нього, дома його не застав. Зустрівшись з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в м. Вишневому по вул. Жовтневій, він повідомив ОСОБА_4, що хоче продати ордени та запитав його, де можна зробити, на що ОСОБА_4 сказав, що не знає і підійшовши до дошки оголошень зірвав оголошення, на якому було написано, купівля антикваріату, орденів та віддав його ОСОБА_1 ОСОБА_4 зі свого мобільного телефону зателефонував за номером, який був вказаний в обяві і домовився про зустріч в м. Києві поблизу шпалерного ринку. Приїхавши на місце зустрічі на маршрутному таксі він підійшов до невідомого чоловіка, який стояв на зупинці і відійшовши з ним в сторону показав йому ордени, які 09 травня 2012 року він викрав з кітелю ОСОБА_2 Поглянувши на ордени невідомий чоловік повідомив, що орден «Леніна» є дублікатом, а інші два ордени не мають значної матеріальної цінності і тому за три ордени запропонував 200 грн. ОСОБА_1 не погодився на таку суму, і сказав, що продасть їх лише за 250 грн., на що чоловік погодився. Олег та Аня весь цей час залишались на зупинці. Забравши гроші ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пішли до кафе та випили алкогольних напоїв на 50 грн., а решту, 200 грн., він забрав собі. У вчиненому підсудний щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Окрім визнання підсудним вини у предявленому йому обвинуваченні, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_2, який суду показав, що 07.05.2012 року в нього в квартирі почав проживати невідомий йому чоловік ОСОБА_1, якого запросив його внук ОСОБА_3. 09.05.2012 року він як ветеран Великої Вітчизняної війни пішов до памятника загиблим солдатам, де проходили урочистості з нагоди Дня ОСОБА_6. Після урочистостей усі ветерани поїхали до міської ради м. Вишневе, де в них була зустріч з мером міста. Після цього близько 17 год. 30 хв. він повернувся додому і вже хотів лягати відпочивати, але в домофон його квартири зателефонували. Він підійшов та відчинив двері і побачив ОСОБА_1, який тимчасово проживав з ним та невідомих йому хлопця та дівчину, як зясувалось потім їх звали ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Зайшовши до квартири вони привітали його з Днем ОСОБА_6 та вручили квіти. Він їх запросив до кухні, де налив кожному по 100 гр. горілки та вони випили. Поспілкувавшись близько 15 хв. вони зібрались та повідомили, що їм потрібно йти. Вони піднялись та вийшли усі з квартири. Зачинивши двері він вирішив поглянути на ордена, які висіли на його кітелі, який знаходиться в коридорі в шафі. На кітелі в нього знаходиться близько 30 орденів. Коли він подивився на кітель то помітив, що відсутні ордени, а саме копія ордена Леніна, орден Трудового Червоного прапора, орден Великої Вітчизняної війни, орден Знак пошани. Виявивши відсутність орденів він зателефонував до міліції. За вчинений злочин ОСОБА_1 вибачив, просив суворо не карати, не позбавляти волі.

- показами свідка ОСОБА_7, який показав суду, що 09.05.2012 року близько 16 години він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 був поблизу ринку в м. Вишневе по вул. Святоюріївській. В цей час до них підійшов їх спільний знайомий ОСОБА_1 та запропонував випити з ним алкогольних напоїв та повідомив, що він тимчасово проживає разом зі старим дідусем, який є учасником Великої Вітчизняної війни. Вони погодились та пішли до місця тимчасового проживання ОСОБА_1, а саме АДРЕСА_3. Зайшовши до підїзду та піднявшись на 4 поверх, ОСОБА_1 подзвонив в двері квартири №15, їм відчинив старенький дідусь, який запросив їх до квартири і провів на кухню, де дістав із шафи флягу, яка була заповнена горілкою та налив усім по 100 гр. ОСОБА_8 розповів їм про війну та показав медалі, які висіли в нього в шафі поблизу входу в квартиру. Під час розмови ОСОБА_1 встав та сказав, що піде до кімнати та закапає ніс і вийшов з кухні, а він, ОСОБА_5 та дідусь залишились на кухні. Олександр повернувся з кімнати через пару хвилин та сказав, щоб вони збирались. Після виходу з квартири вони направились до вул. Святоюріївської в м. Вишневе так як він та ОСОБА_5 мали намір їхати до м. Києва в лікарню. Поблизу кафе «Централ» ОСОБА_1 дістав з кишені орден та показав йому з ОСОБА_5. На його запитання де він взяв орден, ОСОБА_1 відповів, що це не його справа та цей орден належить йому. Після цього вони розїхались по своїм справам. 10.05.2012 року по вул. Жовтневій в м. Вишневе він з ОСОБА_5 знову зустрівся з ОСОБА_1, який запитав його, де можна продати ордена, на що він сказав, що не знає і підійшовши до дошки оголошень зірвав оголошення, на якому було написано, купівля антикваріату, орденів та віддав його ОСОБА_1 ОСОБА_7 зі свого мобільного телефону зателефонував по номеру, який був вказаний в оголошенні та домовився про зустріч в м. Києві. Після цього вони втрьох сіли на маршрутне таксі і поїхали в м. Київ. Приїхавши в м. Київ ОСОБА_1 на автобусній зупинці зустрівся з чоловіком, який повинен був купити ордени і відійшов з ним в сторону, а він з ОСОБА_5 залишились на зупинці. Після розмови з чоловіком ОСОБА_1 підійшов до них та запросив їх до кафе, де вони випили горілки. За скільки ОСОБА_1 продав орден йому не відомо. Вже від працівників міліції він дізнався, що він викрав ордена у дідуся.

- аналогічними показами свідка ОСОБА_5А

- постановою про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1В від 16.05.2012 року за ч.1 ст.185 КК України (а.с. 1); протоколом усної заяви ОСОБА_2 від 09.05.2012 року про виявлення відсутності чотирьох орденів (а.с. 7); протоколом огляду місця події від 09.05.2012 року щодо проведення огляду за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 8); звітом товарознавчої експертизи щодо вартості орденів (а.с. 15-18); постановою від 18.05.2012 року про закриття кримінальної справи, порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження, згідно з якою закрито кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 185 КК України та порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.185 КК України (а.с. 51); звітом з товарознавчої експертизи щодо вартості орденів (а.с. 68-71); вимогою на судимість ОСОБА_1 (а.с. 86-88); вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28.12.2004 року, згідно якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі ( а.с. 90-94); постановою від 22.05.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за ознаками злочину передбаченого ст. 198, 185 КК України (а.с. 95), постановою від 23.05.2012 року про виділення матеріалів в окреме провадження щодо встановлення особи, яка викрала орден у ОСОБА_2Ф.(а.с. 97-98).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд визнає, що підсудний, потерпілий та свідки під час розгляду справи в суді давали правдиві послідовні покази, які підтверджуються дослідженими у справі письмовими доказами.

Суд визнає, що вина підсудного у вчиненні злочину доведена повністю, дії ОСОБА_1 кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує, що злочин за ч.2 ст.185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_1 раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставиною, що помякшую є покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, обставиною, що обтяжуює покарання, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного спяніння. Тому, з урахуванням всіх обставин злочину, ставлення підсудного до вчиненого, думки потерпілого, наявності попередніх судимостей, вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті, оскільки приходить до переконання, що виправлення та перевиховання підсудного можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

На підставі ст. 28 КПК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 про відшкодування 2882,12 грн. шкоди, підлягає до задоволення як такий, що знайшов своє повне підтвердження під час розгляду в справі.

При вирахуванні строку відбуття покарання суд враховує, що згідно вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.05.2012 року ОСОБА_1 з 18.05.2012 року відбуває покарання у виді 1 місяця арешту і строк відбуття покарання закінчується 18.06.2012 року.

Під час розгляду кримінальної справи №1-432/12 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.2 ст.185 КК України 14.06.2012 року відносно підсудного обрано запобіжний захід у виді взяття та тримання під вартою в Київському СІЗО ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

За таких обставин покарання за даним вироком повинно рахуватись з моменту оголошення вироку, до строку відбуття покарання підлягає зарахуванню час перебування ОСОБА_1 під вартою по закінченню строку відбуття покарання за попереднім вироком, тобто з 19.06.2012 по 20.06.2012 всього 2 дні.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступу вироку в закону силу залишити попередній - тримання під вартою в СІЗО № 13 ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з 21.06.2012, зарахувавши в строк відбуття покарання час його перебування під вартою в Київському СІЗО ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 2882 ( дві тисячі вісімсот вісімдесят дві) гривні 12 коп. матеріальної шкоди.

Речові докази по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором та потерпілим, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя О.М.Гришко