Справа №487/1380/15-к 02.12.2015 02.12.2015 02.12.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
02 грудня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Середнє Усольського району Іркутської області, Росія, громадянку України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
- визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та виправдати обвинувачену ОСОБА_6 , оскільки стороною обвинувачення не доведено вчинення нею кримінального правопорушення.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Постановлено в задоволені цивільного позову ОСОБА_8 відмовити.

_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/821/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що матеріали провадження не містять доказів вини обвинуваченої у вчинені злочину, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_6 не била потерпілого цеглою по голові.

Вважає, що судом безпідставно взято до уваги показання свідка обвинувачення ОСОБА_10 , яка має неприязні стосунки з обвинуваченою, та відкинуті показання свідка ОСОБА_11 , яка бачила як після виниклого конфлікту ОСОБА_8 вийшов з подвір`я без будь-яких ушкоджень.

Вказує, що матеріали провадження досліджені судом та покази потерпілого і свідків містять суперечності щодо характеру ушкоджень потерпілого, а саме щодо садни в лівій чи правій лобній області голови, з якої йшла кров, однак медичні документи свідчать лише про закриту черепно-мозкову травму.

Вважає, що висновок судово-медичної експертизи №1825 від 08.12.2014 не є доказом, який підтверджує вину ОСОБА_6 , оскільки не узгоджується з показами свідків, а також був зроблений через великий проміжок часу після тілесного ушкодження і не є результатом безпосереднього дослідження експертом ушкодження.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 21.07.2014 року приблизно з 8 години по 08 годину 30 хвилин (точний час в ході досудового розслідування не встановлений), у обвинуваченої ОСОБА_6 з потерпілим ОСОБА_8 , які знаходились у дворі біля будинку АДРЕСА_3 , виникла сварка під час якої вони висловлювались нецензурною лайкою.

Під час вказаного конфлікту, ОСОБА_6 діючи умисно, у дворі будинку підібрала з землі цеглу, наздогнала потерпілого та нанесла останньому удар в область передній частини голови вказаним фрагментом цеглини, який знаходився у неї в руці, в наслідок чого заподіяла ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченої, які підтримали доводи наведені в апеляційній скарзі, думку прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 в скоєнні вказаного у вироку злочину, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку.

Обставини під яких стався конфлікт 21.07.2014 року, фактично підтвердила і сама обвинувачена ОСОБА_6 , яка не заперечувала, що наділа потерпілому на голову відро, але при цьому зазначила, що ОСОБА_8 цеглою по голові не била та тілесних ушкоджень йому не завдавала.

Однак, такі показання обвинуваченої являються неспроможними та спростовуються дослідженими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 21.07.2014 року близько 07 год. 50 хв. поїхав до офісу, який розташований по АДРЕСА_3 , оскільки спрацювала сигналізація. Прибувши на місце він побачив, що розбите вікно та біля офісу лежали пусті пляшки та залишки їжі, які неодноразово залишали за собою клієнти ОСОБА_6 , яким вона продає самогон. У зв`язку з цим він пішов до ОСОБА_6 додому та повідомив їй, що її клієнти розбили вікно в офісі, на що вона почала кричати та висловлюватися нецензурною лайкою. Побачивши, що обвинувачена неадекватно реагує на його зауваження він розвернувся та вийшов за калитку. В цей час він почув кроки позаду, а коли обернувся ОСОБА_6 вдарила його пластмасовим відром з водою в область лоба та перенісся, а після ще вдарила цеглою в голову. Вказаний удар прийшовся в середину лоба. Після цього він викликав швидку допомогу та його забрали до лікарні.

Аналогічні показання в судовому засіданні надав свідок ОСОБА_12 , який був очевидцем зазначених подій, та бачив, як 21.07.2014 року ОСОБА_6 вдарила потерпілого відром коли той вже вийшов зі двору та відійшов від калитки, а потім схопила цеглу з землі та тримаючи її у руці вдарила ОСОБА_8 в голову, після чого викинула цеглу біля купи піску.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що відразу після конфлікту вийшла у двір, де побачила ОСОБА_8 у якого було розбите обличчя. З його слів їй стало відомо, що ОСОБА_6 вдарила його цеглою по голові в область лоба.

Зазначені вище показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_10 , є послідовними та узгоджуються не тільки між собою, а з іншими дослідженими матеріалами провадження.

З висновку експерта №1825 від 08.12.2014 року вбачається, що у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку.

Дані тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до моменту звернення за медичною допомогою, в результаті дії тупих твердих предметів, в тому числі і при ударі об такі та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Наведені докази спростовують доводи захисника про те, що ОСОБА_6 не била потерпілого по голові та не завдавала йому будь-яких тілесних ушкоджень.

Показання свідка ОСОБА_11 , які суд першої інстанції оцінив критично, не суперечать встановленим судом обставинам та не спростовують доказів на підтвердження вини обвинуваченої.

Свідок ОСОБА_11 не заперечувала, що між обвинуваченою та потерпілим був конфлікт, але всіх подій вона не бачила.

При цьому судом встановлено, що удар потерпілому обвинувачена завдала за межами двору.

Також суд вірно не врахував показання свідка ОСОБА_13 , оскільки вона взагалі не була свідком подій та в судовому засіданні нічого про обставини конфлікту не повідомила.

З урахуванням наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку доказам наданим стороною обвинувачення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував її дії за ч.2 ст.125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_8 .

Що стосується посилання апелянта про наявні суперечності щодо характеру ушкоджень потерпілого, а саме щодо наявності садни в лівій чи правій лобній області голови, то вказана обставина не має суттєвого значення, оскільки судом встановлено, що саме від нанесеного ОСОБА_6 удару ОСОБА_8 в лобну частину голови, останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку.

Твердження апелянта про те, що висновок судово-медичної експертизи №1825 від 08.12.2014 не є доказом, який підтверджує вину ОСОБА_6 , оскільки був зроблений через великий проміжок часу після тілесного ушкодження, є безпідставним.

Як вбачається з вказаної експертизи, експерт зробив висновок про наявні у потерпілого тілесні ушкодження, а саме закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, на підставі медичних документів, складених під час стаціонарного лікування ОСОБА_8 в ЛШМД м. Миколаєва, що відповідає вимогам Закону України "Про судову експертизу" та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року із змінами.

Посилання апелянта про можливість отримання потерпілим тілесних ушкоджень від власних дій є лише припущенням захисника і будь-якими об`єктивними даними не підтверджується.

Кім того, про факт отримання наявних у потерпілого тілесних ушкоджень 21.07.2014 року у вигляді забою та садни правої лобної області голови від цегли, також йдеться у зворотному повідомленні лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва складеного лікарем нейрохірургом за результатами обстеження потерпілого ОСОБА_8 .

Отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпілим за інших обставин, матеріали провадження не містять.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначено у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого нею злочину, даних про її особу, а також відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Врахувавши вказані обставини, суд призначив обвинуваченій покарання в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.125 КК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування вироку, не встановлено.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: