Справа № 1-901/2011
В И Р О К

іменем України

"30" січня 2012 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Чаус М.О.

При секретарі Папенко Т.В., Гоменюк А.О.

за участю прокурора Сокирко Я.М., Постемської Ю.Ф.

захисника ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого водієм трамваю в Дарницькому трамвайному ДЕПО, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 14.05.2002 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч.3, 70 КК України до 3 років шести місяців позбавлення волі, 22.02.2005 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст.121ч.1, 71 КК України до 6 років позбавлення волі, постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.12.2008 року звільненого умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 19 днів,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, суд-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, 19.03.2011 року, близько 01 години 30 хвилин, знаходячись на території середньої школи №158, по вул. Стальського, 12 в м. Києві, побачив раніше не знайомих неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та з метою вчинення розбійного нападу, вступив в попередню змову з невстановленою досудовим слідством особою.

Реалізуючи злочинні наміри, ОСОБА_2 та невстановлена досудовим слідством особа, підійшли до неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і здійснюючи свої злочинні наміри, ОСОБА_2, тримаючи в руці ніж та наставляючи його в напрямку ОСОБА_3 та ОСОБА_4, напав на них з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоровя потерпілих, яку потерпілі сприйняли як реальну, став вимагати цінності. В цей час, невстановлена досудовим слідством особа знаходилась неподалік та спостерігала за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_2 про небезпеку.

ОСОБА_2 та невстановлена досудовим слідством особа, подолавши таким чином волю потерпілих до опору, заволоділи майном неповнолітнього ОСОБА_4, а саме: мобільним телефоном Нокіа-6233, вартістю 1000 гривень, в якому знаходилася сім-карта оператора Лайф, вартістю 10 гривень, джинсами, вартістю 100 гривень, футболкою, вартістю 50 гривень, кросівками, вартістю 200 гривень, ременем, матеріальної цінності не представляє, а всього заподіявши збитків потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 1360 гривень.

Після скоєного ОСОБА_2 та невстановлена досудовим слідством особа з місця скоєння злочину зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в скоєному злочині не визнав та пояснив, що 19.03.2011 року він перебував в м. Носівка, Чернігівської області, і ніякого злочину не скоював.

Разом з тим, вина ОСОБА_2 підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 19.03.2011року, близько 00 годині 10 хвилин, він разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 пішли на спортивний майданчик середньої школи №158, по вул. Стальского, 12 в м. Києві, де займалися спортом. Він сумку з спортивною формою, повісив на спортивній стійці, в 2-3 метрах від турніків, на яких вони займалися. Близько 01 годин 30 хвилин до них підійшли підсудний з невідомим, який пішов у напрямку турніка на якому знаходилася сумка з речами. ОСОБА_2 підійшов до них, в руках тримаючи ніж. Тримаючи ніж в руках підсудний попросив у них закурити. В подальшому підсудний підійшов до них ближче та тримаючи ніж в руці звернувся до нього та сказав, щоб він показав свій мобільний телефон, і він відразу відключив навушники та діставши з кишені телефон передав його ОСОБА_2. ОСОБА_2 оглянувши мобільний телефон сказав, що він крадений та поклав собі до кишені куртки. Підсудний запропонував поїхати до міліції, але він відмовився. При цьому він швидко підійшов до турніка та забрав свою спортивну сумку та виявив, що в сумці відсутні його речі. В цей момент чоловік, який знаходився біля сумки в грубій формі сказав, що якщо вони будуть чинити опір їм буде погано, і оскільки у ОСОБА_2 був ніж, він сприйняв погрозу як реальну загрозу життю та здоровю та почав тікати в напрямку вул. ОСОБА_7. ОСОБА_3 також почав тікати за ним. В результаті скоєного злочину у нього було викрадено: мобільним телефоном Нокіа-6233, вартістю 1000 гривень, в якому знаходилася сім-карта оператора Лайф, вартістю 10 гривень, джинси, вартістю 100 гривень, футболку, вартістю 50 гривень, кросівки, вартістю 200 гривень, ремінь, а всього на загальну суму 1360 гривень.

Згідно оголошених в судовому засіданні показань потерпілого ОСОБА_4 ( а.с.52-54 т.1), потерпілий в ході досудового слідства давав аналогічні показання.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3, дав пояснення аналогічні поясненням потерпілого ОСОБА_4

Крім того потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні чітко вказали на підсудного ОСОБА_2, як на особу яка скоїла на них напад з застосуванням ножа.

Відповідно до оголошених в судовому засіданні показами потерпілої ОСОБА_5, ( а.с. 46-47т.1), остання в ході досудового слідства пояснювала, що в результаті скоєного злочину було заподіяно збитки на загальну суму 1360 гривень.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що розслідування кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 проводилось з дотриманням вимог чинного законодавства , тиск на підсудного потерпілих та свідків не вчинявся, скарг на його дії не надходило. Також він пояснив, що при перевірці мобільного телефону підсудного ОСОБА_2 було встановлено, що 19.03.2011 року останній перебував в м. Києві.

Згідно роздруківки розмов мобільного телефону ОСОБА_2 ( а.с.80-81т1), останній 19.03.2011 року перебував в м. Києві, що спростовує його показання в суді та показання його родичів про перебування підсудного під час скоєння злочину в м. Носівка , Чернігівської області.

У відповідності до оголошених в судовому засіданні протоколів предявлення особи для впізнання ( а.с.92-93, 94-95т.1), потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в ході досудового слідства впізнали підсудного, як особу, яка скоїла злочин.

Відповідно до оголошених в судовому засіданні протоколу заяви ( а.с.25т.1), протоколу огляду місця події ( а.с.26-28т.1), 19.03.2011 року, близько 01 години 30 хвилин, знаходячись на території середньої школи №158, по вул. Стальського, 12 в м. Києві, було пограбовано неповнолітнього ОСОБА_4 та викрадено мобільним телефоном Нокіа-6233.

У відповідності до оголошених в судовому засіданні протоколу вилучення та огляду ( а.с.29т.1), протоколу впізнання ножа ( а.с.63-64 т.1), протоколу впізнання ножа ( а.с.66-67т.1), у вилучному в ОСОБА_2 ножі, потерпіли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 впізнали ніж, яким підсудний погрожував при скоєнні злочину.

Згідно оголошених в судовому засіданні протоколів очних ставок між ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с. 96-98, 102-104 т.1), потерпілі повністю підтвердили обставини скоєння злочину встановлені в суді.

Відповідно до оголошеного в судовому засіданні пояснення ОСОБА_2 ( а.с.82т.1), останній в ході досудового слідства пояснював, що злочин не скоював і 19.03.2011 року відпочивав вдома, за місцем свого проживання.

Показання свідка ОСОБА_9, в судовому засіданні суд оцінює критично, оскільки останній змінив свої показання та є товаришем підсудного ОСОБА_2

Показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні суд оцінює критично, оскільки вони суперечать зібраним по справі доказам та між собою, в частині обставин перебування ОСОБА_2 в м. Носівка та кількості разів.

Наведене свідчить про повну доведеність вини підсудного ОСОБА_2 у скоєнні ним злочину за обставин, встановлених як на попередньому, так і в судовому слідстві і тому суд не може прийняти до уваги його покази щодо обставин скоєного ним злочину, рахуючи їх як захисну позицію, оскільки він змінював їх в ході досудового слідства та в суді, і вони суперечать зібраним по справі доказам.

Даючи юридичну оцінку, зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 своїми навмисними діями скоїв напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоровя потерпілих (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, і їх слід кваліфікувати за ст. 187 ч. 2 КК України.

При призначенні міри покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного.

Суд приймає до уваги те, що підсудний вину не визнав, його характеристики, працює, не одружений.

Також судом враховано, що підсудний скоїв рецидив злочинів, що є обтяжуючою обставиною по справі, скоїв тяжкий злочин, обставини скоєння злочину, думку потерпілих, збитки не відшкодував, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків не зробив..

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2 суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути повязана з позбавленням волі.

Цивільний позов потерпілої підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню з підсудного.

Речові докази по справі ( а.с.30-31т.1), підлягають знищенню.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_2 винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2ст.187 КК України та призначити покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід, ОСОБА_2, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін утримання під вартою в Київському СІЗО Державного департаменту України з питань виконання покарань.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з 05.05.2011 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1360(одну тисячу триста шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати за проведення криміналістичної експертизи на суму 607 (шістсот сім ) гривень на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві , код 25575285, в ГУДКУ у Київській області, МФО 821018, р/р 0699, (призначення платежу 11310).

Речові докази по справі ( а.с.30-31т.1), а саме : ніж, який зберігається в камері схову Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 15-ти днів через Дніпровський районний суд м.Києва з моменту його оголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

СУДДЯ: