Справа № 360/269/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/888/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 05.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
05 листопада 2015 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
потерпілої: ОСОБА_7 ,
представника потерпілої адвоката: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 09 червня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росішки Тетіївського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Цивільний позов прокурора Бородянського району Київської області, в інтересах держави в особі Управління фінансів Бородянської районної державної адміністрації задоволено повністю.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави, в особі Управляння фінансів Бородянської районної державної адміністрації, 2717 грн. 58 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 24634 грн. 72 коп. на відшкодування втрати заробітку за період з 01 грудня 2013 року по 31 березня 2015 року, 1552 грн. 17 коп. втраченого заробітку, щомісячно, починаючи з квітня 2015 року і до 01 грудня 2015 року; 100 000 грн. 00 коп. на відшкодування їй моральної шкоди та 1500 грн. 00 коп. на відшкодування витрат за надання правової допомоги.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині відшкодування ТОВ «Страхова компанія «Провіта» шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, моральної шкоди та витрат на лікування залишено без задоволення.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави 1721 грн. 02 коп. за проведення судових авто технічних експертиз.

Вироком вирішена доля речових доказів.

В с т а н о в и л а :
Як зазначено у вироку, 27 липня 2013 року близько 13-ї годни 40 хв., в с. Шибне Бородянського району Київської області, ОСОБА_9 керуючи автомобілем ВАЗ 2121-10 державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », не маючи посвідчення водія, рухаючись по вул. Петровського в напрямку вул. Кооперативної, в порушення вимог ПДР, проявив неуважність, невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка внаслідок ДТП отримала тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 , просить вирок щодо ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження щодо нього направити на новий судовий розгляд. Оскільки призначене покарання ОСОБА_9 , на думку потерпілої, є занадто м`яким.

Внаслідок ДТП їй встановлена друга група інвалідності, постійно потребує медичного обстеження, лікування та стороннього догляду. Апелянт також, вказує, що вона втратила працездатність і отримує пенсію, розмір якої майже втричі менший, ніж її заробіток, тому лікуватися їй не має за що, пенсії їй не вистачає, а ОСОБА_9 окрім 6100 грн., які він надав на її лікування в перші дні після ДТП , ніяких коштів їй не надав вже на протязі двох років після пригоди. Тому його слова про щире каяття є лише словами, а врахування судом відшкодування їй 6100 грн., як щире каяття є помилковим. Будь - яких інших підстав вважати, що засуджений розкаявся у вчиненому, судом не здобуто.

Крім того, відмова суду в задоволенні цивільного позову в частині вимог до ТОВ «Страхова компанія «Провіта» з тих підстав, що обвинувачений не мав права на керування транспортними засобами, не може бути підставою для відмови в позові і є незаконною.

Заслухавши доповідача, потерпілу та її представника, які підтримали свої апеляційні вимоги стосовно цивільного позову до страхової компанії, а щодо міри покарання, то змінили апеляційні вимоги і просили збільшити іспитовий строк до 3 (трьох) років, прокурора та обвинуваченого, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у зазначених у вироку злочинних діях та правильності юридичної кваліфікації скоєного ним за ч. 2 ст. 286 КК України ніким не оспорюється, тому колегія суддів згідно з ст. 404 КПК України переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тобто стосовно призначеного покарання та відмови у задоволенні цивільного позову до страхової компанії.

Як вбачається із вироку, призначаючи покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, обставинами, що пом`якшують покарання визнано щире каяття, часткове відшкодування збитків потерпілій, вчинення злочину у неповнолітньому віці, взято до уваги думку потерпілої щодо того, щоб ОСОБА_9 не направляти в місця позбавлення волі, як і в суді апеляційної інстанції, коли просили збільшити іспитовий термін до 3 років.

Враховуючи наведене вище, а також скоєння обвинуваченим хоча і тяжкого, але необережного злочину вперше, за відсутності обтяжуючих покарань обставин, обраний стосовно ОСОБА_9 в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України найбільш суворий вид покарання - позбавлення волі строком на 4 роки, з застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України, колегія суддів не вважає явно несправедливим внаслідок м`якості в контексті ст. 414 КПК України, як про це вказує апелянт, тому апеляційні вимоги потерпілої в цій частині залишає без задоволення, тим більше, що максимальний іспитовий строк за ст. 104 КК України становить 2 роки.

Що стосується залишення без задоволення цивільного позову потерпілої в частині відшкодування ТОВ «Страхова компанія «ПРОВІТА» шкоди, поз`язаної зі стійкою втратою працездатності, моральної шкоди та витрат на лікування, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який у вироку належним чином мотивував відмову тим, що на час скоєння ДТП ОСОБА_9 не мав права керувати транспортними засобами, а відповідно до особливих умов використання транспортного засобу, зазначених у полісі № АС/0355378, керування забезпеченим транспортним засобом особами, які не мають права керування, не передбачено.

Порушень норм кримінально процесуального законодавства при розгляді справи, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. За таких обставин вирок суду є законним.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілої залишити без задоволення, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 09 червня 2015 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Судді: