У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/181/15

№ 1-кс/183/530/15

14 серпня 2015 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого СВ Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, -

в с т а н о в и в :
10.08.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого СВ Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 оголосити підозру у вчиненні злочину ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , провести слідчі дії відносно ОСОБА_8 на предмет підробки документа, винести постанову про визнання його цивільним позивачем. Також просив в якості забезпечення його цивільного позову винести ухвалу про заборону відчуження належних йому нерухомості та земельних ділянок по АДРЕСА_1 .

Скарга обґрунтована наступним. В червні 2013 року відкрито досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004028 у зв`язку із заволодінням громадянами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 його домоволодінням і земельними ділянками за адресою АДРЕСА_1 з кваліфікацією за ст. 356 КК України. Новомосковський слідчий відділ не виконує належним чином свої обов`язки по розкриттю продовжуваного злочину ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Без будь-яких правових підстав і його дозволу останні фактично проживають в його приватному домоволодінні по АДРЕСА_1 з 13.11.2006 року, всією родиною користуються його приватними земельними ділянками 0,4923 га, крадуть газ та електрику. 3гідно з розрахунками злочинні дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 принесли заявнику збитки в особливо великих розмірах. ОСОБА_6 шляхом обману через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області надав позовну заяву і просив суд надати йому право власності на його домоволодіння і земельні ділянки, при цьому надав суду розписку, яку ми з ним підписали про факт отримання ОСОБА_3 коштів за меблі і інвентар 13.11.2006 року. Апеляційний суд Дніпропетровської області 17.04.2013 року в позові ОСОБА_6 відмовив і зобов`язав його повернути правовстановлюючі документи.

ОСОБА_6 вступив в злочинний зговір з громадянкою ОСОБА_9 , яка в 2008 році зробила своєю рукою напис, що вона нібито була присутня при написані розписки 13.11.2006 року. ОСОБА_10 ці неправдиві її дії підтвердила під присягою в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська 09.01.2014 року, тобто надала завідомо неправдиві свідчення. Факт злочинного сговору ОСОБА_6 і ОСОБА_11 був направлений на заволодіння його власністю шляхом обману, відповідальність за такий злочин встановлена ст. 190 КК України. Злочинці ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не спростовують і не можуть спростувати факти незаконного користування домоволодінням і земельними ділянками 0,4923 га по АДРЕСА_1 . Заявник неодноразово звертався до слідчого, начальника слідчого відділу та надавав відповідні клопотання і матеріали, але слідчий відділ та слідча ОСОБА_5 не бажають розкривати злочини, які скоюють ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та інші.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 підтримали скаргу повністю.

Слідчий СВ Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала та пояснила, що рішення про проведення тих чи інших слідчих дій, повідомлення особі про підозру здійснюється за наявності для цього підстав і відноситься до компетенції слідчого та прокурора. На даний час повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вважає передчасним, оскільки відсутні достатні докази вчинення ними кримінального правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, вислухавши пояснення заявника та його представника, слідчого, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004028 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України.

Статтею 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого чи прокурора на досудовому провадженні, який не передбачає можливості розгляду слідчим суддею скарг про зобов`язання слідчого повідомити певній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру особі здійснюється у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. З огляду на вказані положення суд вважає, що прийняття процесуального рішення про повідомлення особі, яка не затримана і щодо якої не застосовано запобіжний захід, про підозру, законом віднесено до виключної компетенції слідчого чи прокурора. В даному випадку саме слідчий і прокурор приймають рішення про наявність чи відсутність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, суд переконаний, що вимоги скарги в цій частині не відповідають передбаченим КПК України способам реалізації своїх прав та їх захисту, оскільки у такий спосіб суд своїм рішенням всупереч вимог закону підмінив би юрисдикційну діяльність іншого органу державної влади. Тому в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Що стосується скарги про зобов`язання слідчого винести постанову про визнання заявника цивільним позивачем, то скарга в цій частині також не підлягає задоволенню. Так, згідно зі ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні пред`являється до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. З матеріалів кримінального провадження суд вбачає, що про підозру у кримінальному провадженні нікому не повідомлено, однак ОСОБА_3 подав цивільний позов, в якому взагалі не зазначено відповідача. Також, ст. 303 КПК України не передбачено можливості розгляду слідчим суддею скарг про зобов`язання слідчого винести постанову про визнання особи цивільним позивачем. З огляду на зазначене, а також те, що КПК України не передбачає необхідності винесення слідчим окремої постанови про визнання особи цивільним позивачем, скарга в цій частині є необгрунтованою.

Що стосується винесення ухвали суду про заборону відчуження належних заявнику нерухомості та земельних ділянок по АДРЕСА_1 , то скарга в цій частині також не підлягає задоволенню. Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову. Однак ОСОБА_3 просить накласти арешт на майно, яке вважає своїм, що не відповідає вказаним вимогам закону.

Крім того, питання про арешт майна вирішується слідчим суддею на підставі клопотання прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову цивільного позивача, в порядку, передбаченому ст.ст. 171-173 КПК України. Отже забезпечення цивільного позову не може бути розглянуто слідчим суддею під час розгляду скарги в порядку ст.ст. 303-307 КПК України через порушення заявником порядку звернення до суду для вирішення вказаного питання.

В той же час, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Згідно зі ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

З матеріалів кримінального провадження суд вбачає, що ОСОБА_3 12.05.2015 року звертався до слідчого СВ Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_13 з клопотанням про призначення бухгалтерської та хімічної експертизи, у тому числі, щодо визначення часу, коли гр. ОСОБА_12 зробила напис на розписці. З наданих матеріалів та пояснень слідчого суд вбачає, що вказане клопотання не було розглянуто слідчим в порядку та строки, визначені ст. 220 КПК України, заявником не отримано жодної відповіді з цього приводу. Тому, оскільки постанова про відмову в задоволенні вказаного клопотання слідчим не виносилась, з огляду на положення п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України суд не вбачає правових підстав саме для зобов`язання слідчого призначити вказану експертизу. Однак, суд вважає за можливе зобов`язати слідчого розглянути вказане клопотання ОСОБА_3 згідно вимог ст. 220 КПК України. У зв`язку із тим, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється слідчим ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне покласти вказаний обов`язок на вказаного слідчого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СВ Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 розглянути відповідно до вимог ст. 220 КПК України клопотання ОСОБА_3 від 12.05.2015 року про призначення у кримінальному провадженні №0004028 експертизи на предмет підробки документу.

В іншій частині скарги відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 19.08.2015 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1