Провадження № 11-кп/792/143/16
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000868 від 27 жовтня 2015 року, за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року,
у с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького місьрайонного суду від 17 грудня 2015 року

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Олександрівка Городоцького району, житель АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружений, працює в ТОВ „Веснянка, не має судимостей;

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

За вироком суду, близько 17 години 35 хвилин 26 жовтня 2015 року на межі домоволодінь АДРЕСА_2 ОСОБА_9 під час сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин умисно завдав ОСОБА_7 удар вилами в праву частину шиї, праву частину нижньої щелепи та правого плеча, штовхнув її обома руками в грудну клітину, від чого вона впала на землю та завдав їй один удар ногою в передню поверхню гомілки, заподіявши легке тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив вирок суду змінити та призначити ОСОБА_9 покарання у виді виправних робіт.

Посилався на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Уважав, що судом не в повній мірі враховано обставини вчинення злочину, зокрема спричинення тілесного ушкодження за допомогою вил, що могло завдати більшої шкоди здоров`ю потерпілої, а також вчинення його в стані алкогольного сп`яніння.

У запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_9 просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги про зміну вироку суду з викладених у ній мотивів; думку прокурора про залишення вироку суду без змін, заперечення обвинуваченого ОСОБА_9 проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у заподіянні легких тілесних ушкоджень є обґрунтованим, підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і детально викладених у вироку доказів та в апеляційній скарзі представника потерпілої ОСОБА_7 не оспорюється.

Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Санкція ч.1 ст.125 КК України містить декілька альтернативних видів покарань, зокрема штраф до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк до двохсот годин та виправні роботи на строк до одного року.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання за вчинений злочин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, урахував тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання .

Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, судом обґрунтовано визнано те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі стверджувалось, що місцевим судом безпідставно не враховано як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Проте такі доводи апелянта колегія суддів уважає невмотивованими, бо судом не здобуто об`єктивних доказів на їх підтвердження.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.67 КК України визнання цієї обставини як обтяжуючої, є правом суду, а не його обов`язком.

ОСОБА_9 характеризується позитивно за місцем праці та проживання, займається суспільно-корисною працею, однак у скоєному не розкаявся.

З огляду на викладене, а також обставини вчинення злочину, характер взаємовідносин між обвинуваченим та потерпілою, суд дійшов переконливого висновку про можливість призначення йому покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.125 КК України.

Саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни вироку суду та призначення йому більш суворого покарання, про що йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2