Єдиний унікальний номер 242/2747/15-к
Номер провадження 11-кп/775/226/2015

УХВАЛА

Іменем України

02 вересня 2015 року місто Артемівськ Донецької області

Апеляційний суд Донецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 16 липня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000131 від 03 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,

встановив:

Зазначеною ухвалою Селидівського міського суду від 16 липня 2015 року прийнято рішення про повернення прокурору обвинувального акту як такого, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки в ньому не викладені об`єктивна та суб`єктивна сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 253-1 КК України, не вказані які-саме тяжкі наслідки настали від вчинення та не зазначено спосіб сприяння діяльності терористичній організації. Наведені недоліки обвинувального акту, на думку суду першої інстанції, перешкоджають суду встановити істину у кримінальному провадженні, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України і є підставою для його повернення прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду і повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції, посилаючись на безпідставність висновків суду стосовно невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, оскільки зазначені в цій нормі закону вимоги стосовно обвинувального акту дотримані органом досудового слідства.

Заслухавши суддю доповідача, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт, крім інших зазначених в цій нормі закону відомостей, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які слідчий або прокурор вважають встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст.291 КПК України, не відповідають змісту цього обвинувального акту, оскільки в ньому зазначені фактичні обставини вчинення злочину, передбаченого ст.258-3 ч.1 КК України, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація його дій.

Зокрема, в обвинувальному акті вказані об`єктивна та суб`єктивна сторони кримінального правопорушення, форма участі ОСОБА_6 у вказаних подіях тощо і суперечностей при викладенні цих обставин не вбачається. Та обставина, що в обвинувальному акті конкретно не вказано які саме дії розцінюються як сприяння діяльності терористичної організації, не може бути розцінено як не встановлення фактичних обставин вчинення злочину, оскільки за змістом обвинувачення дії, які ставляться у вину підозрюваному, містять ознаки усіх зазначених видів сприяння діяльності терористичній організації.

Наведені обставини не перешкоджають суду встановити істину у справі, оскільки суд має можливість дати оцінку обґрунтованості пред`явленого обвинувачення і прийняти відповідне рішення.

Тому висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст.291 КПК України не може бути визнаний обґрунтованим, у зв`язку з чим ухвала про повернення обвинувального акту прокурору підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст.404, 407, 418 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 16 липня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_6 скасувати, а обвинувальний акт повернути на розгляд цього суду.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без зміни у виді тримання його під вартою.

Ця ухвала відповідно до вимог ч.2 ст.424 КПК України касаційному оскарженню не підлягає, оскільки вона не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді: