ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2010 року Справа №1-22/10

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Васильчука С.Ф.

при секретарі Воробей Т.В.

з участю прокурора Михалевич Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Черняхові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше засудженого вироками ОСОБА_2 райсуду: 31.10.02 за ст. 191 ч.І КК України до 1 року виправних робіт з утриманням 15% зарплати; 17.05.04р. за ст. 186 ч.2, 69 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців; 27.05.05р. за ст. 185 ч.З, 69, 70 ч.4 до 1 року 8 міс. позбавлення волі; 16.02.06 р. за ст. 185 ч.З КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 30.01.08 р., не відбута частина 9 місяців 10 днів, судимість не погашена,

за ст. 296 ч.З, 186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи раніше судимим, судимість не погашена, на шлях виправлення не став, та 28.04.09 р. вживши спиртні напої, в 5 годин 30 хвилин, разом із своїми братами прийшов до будинку ОСОБА_3, що в с.Горбулів, вул. Петрусенка, 9, де попросився переночувати. ОСОБА_3, знаючи брата ОСОБА_1, впустив їх в будинок, де вони розпили пляшку горілки та стали дивитися телевізор. Потім ОСОБА_1 заснув.

Прокинувшись в 7 годин ранку того ж дня, ОСОБА_1, знаходячись в хаті ОСОБА_3, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок,з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, в присутності сторонніх осіб, наніс удари по голові, обличчю, різних частинах тіла ОСОБА_3 та заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров'я.

ОСОБА_4, який при цьому був також присутній, з метою зупинення хуліганських дій підсудного, втрутився та намагався припинити дії ОСОБА_1, який продовжував безпричинно бити ОСОБА_3. У відповідь, з метою перешкодити ОСОБА_4 припинити його дії, ОСОБА_1 безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, маючи перевагу у фізичному розвитку, підійшов до ОСОБА_4, який не має ноги та у зв'язку з цим є інвалідом, наніс йому удар по обличчю кулаком, чим завдав ОСОБА_4 фізичний біль.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_1 схватив потерпілого ОСОБА_3 за волосся, таким чином застосувавши до нього насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, та, тримаючи за волосся, відвів ОСОБА_3 в сусідню кімнату, де знаходилися гроші потерпілого. В кімнаті, погрожуючи застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я - побиттям його, ОСОБА_1 відкрито, повторно, заволодів 100 гривнями потерпілого ОСОБА_3.

Будучи допитаним в судовому засіданні, підсудний свою вину у вчиненому визнав повністю, цивільний позов визнав в сумі 100 грн. матеріальної шкоди та 500 моральної, суду показав, що дійсно 28.04.09 в 5 годин ночі він з братами прийшов до домогосподарства ОСОБА_3, що в с. Горбулів, вул. Петрусенка, 9, так як звідти зручніше було вранці йти на автобус, щоб їхати в м. Київ. У ОСОБА_3 в хаті, куди він їх впустив, бо знав одного з його братів, він розпив спиртні напої та ліг спати.

Прокинувся в 7 годин ранку та побачив, що в нього мало грошей. Тоді він вирішив побита | ОСОБА_3 - хазяїна будинку. При цьому були присутні його брат ОСОБА_4 та його співмешканка, які в цей час дивилися телевізор. Підійшовши до ОСОБА_3, він наніс йому декілька ударів руками в обличчя, а коли той впав, то вдарив ногою. Побачивши це, до нього підійшов ОСОБА_4 та захистився за ОСОБА_3. У зв'язку з цим він вдарив в обличчя ОСОБА_4, незважаючи на те, що той був без ноги та є інвалідом.

Потім він взяв ОСОБА_3 за коси та витягнув в іншу кімнату, де ОСОБА_3 зберігав гроші. Коли ОСОБА_3, боячись розправи витяг 100 грн. з схованки, він, вдаривши його, забрав у ОСОБА_3 ці 100 грн., а потім пішов з хати.

У вчиненому щиросердно розкаявся, просив його суворо не карати.

Впевнившись в тому, що підсудний розуміє обсяг оскарження вироку, після роз'яснення йому судом положення ст. 299 КПК України, беручи до уваги, що підсудний винним себе визнав повністю, беручи до уваги думку прокурора, суд постановив обрати спрощений порядок судового слідства, обмежившись допитом підсудного, оголошенням письмових доказів та показів потерпілого, неявка до суду якого визнана поважною в зв'язку з тим, що місце перебування його невідоме, про що свідчить рапорт ДІМ ОСОБА_2, поштове повідомлення про неможливість вручити повістку у зв'язку з відсутністю респондента.

При цьому, згідно ст.209 КПК України, суд вважає, що розгляд справи у відсутність потерпілого є можливим, так як його права можливо захистити та не ущемити в суді в його відсутність.

Крім повного визнання вини самим підсудним, його вина у вчиненому повністю підтверджена слідуючими доказами, зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні:

показами потерпілого ОСОБА_3, оголошеними в суді, які повністю співпадають с показами підсудного та підтверджують винність підсудного у вчиненні злочинів, які йому інкримінують (а.с.21-22);

заявою потерпілого, яка послужила приводом до порушення справи, в якій він зазначив про злочинні дії підсудного (а.с.З);

протоколом огляду підсудного, у якого вилучено гроші по 20 грн., які він відкрито викрав у потерпілого (а.с.5-6);

актом судово-медичної експертизи, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_3 виявлено слідуючі тілесні ушкодження: синець та садна на обличчі, які утворилися від дії тупих твердих предметів, і травмуючим механізмом їх утворення була ударна дія тупих, твердих предметів. Вказані тілесні ушкодження виникли не виключено 28.04.09 р. та відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров'я (а.с.44);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події, згідно з яким підсудний добровільно розказав та показав при яких обставинах він вчиняв злочин (а.с.46);

Оцінивши в сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 296 ч.З КК України -хуліганство, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю винятковим цинізмом, пов'язані з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, ст.186 ч.2 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, та поєднане з погрозою застосування такого насильства, вчинене повторно - доведеною повністю.

Обираючи міру покарання підсудному, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання.

Підсудний ОСОБА_1 вчинив злочини: ст. 186 ч.2 КК України - тяжкий злочин; ст. 296 ч.З КК України - невеликої тяжкості - ст. 12 КК України.

За місцем проживання підсудний характеризується негативно (а.с.80). Обставиною, яка пом'якшує покарання підсудного суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Суд виключає з обставин, що обтяжують покарання рецидив злочинів, так як повторне вчинення злочину передбачене диспозицією ст. 186 ч.2 КК України та є кваліфікуючою ознакою.

Крім того суд бере до уваги, що судимість за останній злочин не погашена. Тому суд вважає, що підсудному повинно бути обране покарання у вигляді позбавлення волі.

Обираючи міру покарання, суд застосовує вимоги ст. 70 КК України та остаточно за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, обирає підсудному покарання у виді позбавлення волі реально, без застосування вимог ст. 75 КК України, до чого не знаходить підстав.

Щодо цивільного позову, то суд його задовольняє частково, а саме.

Суд не задовольняє позов в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 600 грн., так як розмір матеріальної шкоди в зазначеній сумі не доведений. Доведено тільки викрадення 100 грн., які будуть повернуті потерпілому при вирішенні питання щодо речового доказу у виді 150 грн., які знаходяться в ОСОБА_2

Щодо моральної шкоди, то суд її задовольняє в сумі 250 гривень.

В останній сумі позову слід відмовити за безпідставністю.

Речові докази 150 грн. слід повернути потерпілому, а гаманець знищити.

Судові витрати відсутні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених статтями 296 ч.З, 186 ч.2 КК України та призначити йому за цими законами покарання:

*за ст. 296 ч.З КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

*за ст. 186 ч.2 КК України - 4 роки позбавлення волі.

З застосуванням вимог ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно ОСОБА_1 призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

У час відбуття покарання зарахувати час знаходження засудженого під вартою - як запобіжний захід та рахувати час відбуття покарання з моменту його затримання - 15.05.2009 р.

До вступу вироку в законну силу засудженому залишити запобіжний захід утримання під вартою.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заподіяну злочином моральну шкоду в сумі 250 грн.

В останній частині позову відмовити за безпідставністю.

Речові докази: 100 грн. повернути ОСОБА_3 в якості погашення цивільного позову в частині матеріальної шкоди, а 50 грн. в якості погашення цивільного позову в частині моральної шкоди.

Гаманець - знищити.

Речові докази зберігаються в ОСОБА_2 (а.с.6).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через ОСОБА_2 райсуд шляхом подачі протягом 15 діб з наступного дня після його проголошення апеляційної скарги, а засудженим у той ж термін з наступного дня після вручення копії вироку.

Головуючий- суддя: С.Ф. Васильчук

Копія: вірно

Суддя: