Номер провадження: 11-кп/785/1431/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію прокурора на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 29.09.2015 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 за ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України прокурору,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси 29 вересня 2015 року повернено прокурору обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України для усунення недоліків. Своє рішення суд мотивував тим, що в обвинувальному акті не вказані дані стосовно застосування відносно підозрюваного (обвинуваченого) запобіжного заходу, не зазначено громадянство потерпілого, не зазначена вартість викраденого майна - велосипеда та обвинувальний акт не підписаний слідчим. Вказані обставини, на думку суду, є перешкодою для призначення судового розгляду.

В апеляції прокурор вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки під час підготовчого судового засідання прокурором було заявлено клопотання про оголошення технічної перерви для виправлення описок в обвинувальному акті, сторона захисту не заперечувала проти даного клопотання, але в задоволенні клопотання прокурора суддею було відмовлено. Обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по іншому кримінальному провадженню, а по даному провадженню запобіжний захід йому не обирався. Оскільки майно потерпілого ОСОБА_7 викрадено не було, шкоди потерпілому не завдано, то, на думку прокурора, необхідності зазначати у обвинувальному акті вартість викраденого необхідності не було, у зв`язку з чим, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою призначити обвинувальний акт до розгляду.

Вислухавши доповідача, прокурора, яка не підтримала доводів апеляції, вивчивши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції прокурора з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу вагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камасінскі проти Австрії» рішення від 19.12.1989 року). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та ін. проти Австрії».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини». Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції ( зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).

Однак, як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому лише частково викладені обставини, які встановлені слідчим за результатами досудового розслідування і дана правова кваліфікація кримінального правопорушення, однак в ньому відсутнє формулювання обвинувачення.

Так, із обвинувального акту вбачається, що він не містить даних про вартість викраденого майна, встановлення якої є необхідною при визначенні складу корисливого злочину, а сам він не підписаний слідчим.

Також не містить обвинувальний акт і доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування відомостей щодо обраного підозрюваному запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення виявлених недоліків.

Доводи апеляції про необґрунтованість повернення прокурору обвинувального акту для усунення недоліків, не можуть бути прийняті колегією суддів, адже, як зазначено вище, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 складено слідчим і прокурором неохайно, без повного викладення фактичних обставин кримінального провадження та формулювання обвинувачення, без зазначення інших передбачених кримінальним процесуальним законом даних щодо цього документу.

Внесення змін у висунуте особі органами досудового розслідування обвинувачення можливо шляхом зміни обвинувачення в суді відповідно до вимог ст. 338 КПК України, а не шляхом виправлення описок у ньому, як про це зазначено в апеляції прокурора.

Про ігнорування апелянтом вимог діючого кримінального процесуального закону свідчить і його вимога до апеляційного суду про призначення обвинувального акту до розгляду, яка суперечить нормам ст. 314 КПК України про віднесення питань, пов`язаних із призначенням судового розгляду на підставі обвинувального акту до повноважень суду першої, а не апеляційної інстанції.

За таких обставин підстави для задоволення апеляції і скасування ухвали відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 29.09.2015 року, якою повернено обвинувальний акт прокурору відносно ОСОБА_7 за ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду ОСОБА_2

Одеської області

ОСОБА_3

ОСОБА_4