Провадження № 1-кп/498/81/15 Справа № 498/340/15-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.07.2015 року смт. Велика Михайлівка
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фрасине, Великомихайлівського району, Одеської області, Українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , водія-санітара медичного пункту, ВОС- 837, солдата, молодший сержант (згідно наказу), призваному у зв`язку із мобілізацією, раніше не судимого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей віком 8 років та 2 роки 11місяців, та батьків пенсионерів
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України,-

Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України № 1126-VII, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку з мобілізацією 18 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
20.05.2014 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 5 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 батальйон територіальної оборони), поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-санітара медичного пункту цієї ж частини, яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 .
У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 548-XIV та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Окрім цього, солдат ОСОБА_4 відповідно до ст. ст. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 № 548-XIV зобов`язаний у мирний і воєнний час відповідати за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна; зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.
Проте, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів солдат ОСОБА_4 08.11.2014 вчинив відмову від несення обов`язків військової служби при наступних обставинах:
08 листопада 2014 року близько 12.00 год. у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_4 не бажаючи в подальшому нести обов`язки військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання у вигляді небажання постійно нести обов`язки військової служби, будучи придатним до проходження військової служби, солдат ОСОБА_4 відкрито, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 та Збройних Силах України посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 . У подальшому солдат ОСОБА_4 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не прибув, фактично припинивши виконання обов`язків військової служби.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину визнав повністю, визнав всі фактичні обставини по справі, як вони викладені в обвинувальному акті та суду пояснив, що дійсно 18 березня 2014 року він був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дійсно проходив службу при комісаріаті до травня 2014 року, а потім був направлений для проходження військової служби до ВЧ - НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , та був зарахований на посаду санітара-водія медичного пункту.
В його обов`язки входило чергування на блок постах, дотримання статутів ЗС України та інше
Під час його служби, його частина неодноразово змінювала місце дислокації у межах Одеської області.
В вересні 2014 року він дізнався про, що їх частина буде передислокована до зони АТО.
19 вересня їх частина була передислокована до зони АТО, а він в складі трьох осіб залишився у військовій частині. 9 листопада 2014 року він прибув до Великомихайлівсько Фрунзівського ОРВК де написав пояснювальну записку про причини неявки до зони АТО.
Неявку до зони АТО обґрунтовує тим, що має на утриманні батьків пенсіонерів, які хворіють на серце (довідки про стан їх здоров`я надав) та двох малолітніх дітей віком 8 років та 2 роки 11місяців.
Вину свою визнає, але відмовляється не від проходження військової служби взагалі, але тільки від відправки в АТО в зв`язку з тим, що він є єдиним годувальником в сім`ї.
Його дружина перенесла стрес від можливості втрати на деякий час годувальника, тому що він офіційно ніде не працює, а інші члени сім`ї не працюють взагалі в зв`язку із хворобою та вона доглядом за дітьми.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 2, ст. 409 КК України, та кваліфікує його за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 409 ч. 2 КК України відмова від несення обов`язків військової служби.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч. 2 ст. 409 КК України, що злочин передбачений ч. 2 ст. 409 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.
Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання у вигляді позбавлення волі.
Однак враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, розкаюється у вчинені злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, суд приходить до висновку, що підстав для ізоляції ОСОБА_4 від суспільства немає, а покарання останньому може бути призначено з випробуванням.
Суд враховує, що на його утриманні знаходяться хворі батьки, та малолітні діти, які бажають його знаходження разом з ними та його підтримки.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Судові витрати під час досудового розслідування відсутні.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України і призначити йому покарання, за ч. 2 ст. 409 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строк якого встановити 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 ч.1 п. 2, 3 КК Украины, покласти на засудженого обов`язки не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394, 395 КПК України, до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суду Одеської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1