АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

1 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами власників майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2015 року,

за участю представника власника майна ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19.08.2015 р. задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Оболонського району м. Києва ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному 2 липня 2015 року до ЄРДР під №0006279, та накладено арешт на майно, а саме на квартири за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 .

Виконання ухвали покладено на слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 .

Також ввірено слідчому СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_8 забезпечити збереженість майна, на яке накладено арешт.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя, з метою забезпечення схоронності даного майна, а також недопущення втрати чи перереєстрації прав власності на квартиру АДРЕСА_3 , та квартиру АДРЕСА_4 , за іншими особами, на які було спрямоване кримінальне правопорушення, або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді власники майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просять поновити строк на апеляційне оскарження через обгрунтовані підстави пропуску такого строку, ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19.08.2015 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погодженого прокурором прокуратури Оболонського району міста Києва ОСОБА_9 , про арешт майна.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційних скаргах, власники майна посилаються на те, що вони не є сторонами у кримінальному провадженні №0006279 та не мають жодного іншого відношення до цього провадження. Також вказують, що поза увагою слідчого судді залишились ті обставини, що на момент звернення слідчого із клопотанням про арешт нерухомого майна жодній особі, зокрема і ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0006279 не було повідомлено про підозру. Крім того, не встановлено чи вони, як законні власники цього нерухомого майна, несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, оскільки цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, а отже не встановлена сума можливих збитків, яка має бути врахована при вирішенні питання про накладення арешту відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України. В результаті чого вважають, що слідчий суддя, всупереч вимогам ст. 170 КПК України, застосував такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, за відсутності доводів обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, що призвело до втручання у права та законні інтереси володільців майна.

Крім цього звертають увагу, що під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що на сьогоднішній день, вони є єдиними законними власниками квартир, а документи, які описуються в ухвалі та зазначаються як доказ жодним чином не стосуються обставин придбання даних квартир та не спростовують законність набуття права приватної власності на них.

У підсумку вказують, що арешт накладений слідчим суддею на нерухоме майно призвів до порушення особистих прав власників майна, по користуванню та розпорядженню даним майном.

В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянти вказують на те, що ухвала була постановлена за їх відсутності, а копію даної ухвали ними було отримано лише 11 листопада 2015 р., на підставі чого вважають, що строк на оскарження не вважається пропущеним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційні скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням слідчого, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Крім того, 19 січня 2016 року на адресу Апеляційного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , який за викладених у ньому обставин просить проводити апеляційний розгляд за відсутності власника майна та представника власника майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 19.08.2015 року було постановлено без виклику осіб, які її оскаржують, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0006279 від 02.07.2015 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 02.07.2015 року до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві надійшла заява про вчинення шахрайських дій невстановленими особами в результаті чого гр. ОСОБА_11 завдано значної матеріальної шкоди.

Крім того, встановлено, що 6 червня 2015 року невстановлена особа, яка представилась як ОСОБА_12 , в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_13 , здійснила переоформлення права власності на квартири за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , що належать на праві власності ОСОБА_14 (на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.06.2014 р. прізвище ОСОБА_15 змінено на ОСОБА_16 ).

19 серпня 2015 року слідчий СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором прокуратури Оболонського району міста Києва ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на квартири, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , оскільки вони є предметом злочину та в подальшому можливе здійснення незаконної перереєстрація прав власності на вказані квартири з метою перепродажу.

19 серпня 2015 року ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Оболонського району міста Києва ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на квартири за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , оскільки вони є предметом кримінального правопорушення та незастосування заборони на перереєстрацію квартири може призвести до подальшої незаконної перереєстрації прав власності на дані квартири за іншими особами з метою подальшого перепродажу.

З ухвали слідчого судді місцевого суду вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту майна перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали кримінального провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого та арешт нерухомого майна у кримінальному провадженні №0006279, постановлене з дотриманням норм кримінального процесуального закону, а тому є законним та обґрунтованим.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а саме те, що зазначені у клопотанні квартири, відповідають критеріям, встановленим у п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що квартири є предметом злочину, та з метою забезпечення схоронності даного майна, а також з метою недопущення перереєстрації прав власності на вказані квартири або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених частиною другою ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, доводи апелянтів, що слідчий суддя невірно визначив правову підставу для арешту майна, а також не врахував достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, є безпідставними.

Посилання апелянтів на ті обставини, що накладаючи арешт на майно, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що на сьогоднішній день, вони є єдиними законними власниками квартир, а документи, які описуються в ухвалі та зазначаються як доказ жодним чином не стосуються обставин придбання даних квартир та не спростовують законність набуття права приватної власності на них, також не можуть прийматися до уваги, оскільки до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Завдання суду полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням про арешт майна, тобто закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання про накладення арешту на майно не вбачає. Покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляцій щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на майно такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті, як того вимагає кримінальний процесуальний закон.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення місцевого суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити власникам майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19.08.2015 року.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19.08.2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Оболонського району м. Києва ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні внесеному 2 липня 2015 року до ЄРДР під №0006279, та накладено арешт на майно, а саме на квартири за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , залишити без змін.

Апеляційні скарги власників майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 к у р е н к о