Справа № 500/6621/15-к
Провадження № 1-кп/500/533/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору
17 листопада 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001957, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Яр Кілійського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
29 жовтня 2015 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні, ухвалою від того ж числа було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 висловили думки про можливість призначення судового розгляду, захисник ОСОБА_4 послався на розсуд суду. При цьому ОСОБА_3 зазначив, що в обвинувальному акті допущені технічні помилки.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим, у тому числі, у ст. 291 КПК України, та складання якого недопустимо навіть і з допущенням технічних помилок.

Так, п. п. 2, 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого та кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Але в порушення вимог наведених п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті невірно та неповно зазначені анкетні відомості обвинуваченого та потерпілої. Так, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що згідно довідки про звільнення обвинувачений ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, потерпілою зазначена ОСОБА_6 , а у розділі відомості про потерпілої обвинувального акту прізвище останньої зазначене як « ОСОБА_7 ». Сама потерпіла під час судового засідання зазначила, що її прізвище правильно пишеться як « ОСОБА_8 ». Таким чином, її прізвище у обвинувальному акті в розділі відомості про потерпілих вказане невірно. Більш того, в порушення п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначені інші анкетні відомості про потерпілу, а саме дата та місце її народження, громадянство, що також є грубим порушенням вимог КПК.

Також слід звернути увагу на таке.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97) (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені неточно та неповно, у зв`язку з чим формулювання обвинувачення ОСОБА_5 є неконкретним та порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст.6 Конвенції його право бути поінформованими про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачуються у викрадені двох кіз з городу.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення зазначена за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище.

Разом з цим, у викладі фактичних обставин взагалі не зазначено, в якому саме сховищі кози знаходилися, законно чи без достатньої правової підстави та з якою метою обвинувачений ОСОБА_5 проник на город будинку потерпілої, чи відноситься город до сховища і для збереження яких речей він призначений.

Більш того, правова кваліфікація кримінального правопорушення зазначена неповно та неточно, вона не відповідає посиланню на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 185 КК України передбачена кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище. Тоді, як було вказано вище, в обвинувальному акті не зазначено, чи було викрадення чужого майна таємним. А ця обставина має суттєве значення, оскільки ст.186 КК України передбачає кримінальну відповідальність також за викрадення чужого майна, але за відкрите.

З викладеного випливає, що особою, яка складала обвинувальний акт, неповно та неточно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, а також неточно зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, вона не відповідає посиланню на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою неконкретність у формулюванні обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 . Крім того, неповний і неточний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та неточна кваліфікація кримінального правопорушення порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції право обвинуваченого бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Також, в обвинувальному акті неоднозначно зазначена дата його складання, оскільки на початку акт вказана дата 29.08.2015, але що це за дата з акту не вбачається, натомість в кінці обвинувального акта вказано, що обвинувальний акт складений в серпні 2015 року із зазначенням місця його складання, але якого саме числа в акті не зазначено. Крім того, в обвинувальному акті не зазначено на скількох аркушах долучені до нього додатки.

Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема п. п. 2, 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, суд приходить до висновку, що він в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 314, 370 372 КПК України, суд

ухвалив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернути прокурору Ізмаїльської міжрайонної прокуратури Одеської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1