Справа № 520/2890/15-к
Провадження № 1-кп/520/238/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.08.2015 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представників потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001217 від 13.12.2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, працюючого водієм на державному підприємстві «Укрпошта», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

12.12.2014 року приблизно о 18:40 год. водій ОСОБА_8 керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21061», д/з « НОМЕР_1 », рухався по асфальтному, вологому дорожньому покриттю вулиці Ак. Корольова в Київському районі м. Одеси, де організований двостронній рух і проїжджа частина має по дві смуги руху в кожному напрямку, що позначені дорожньою розміткою з боку вулиці Топольвої у напрямку 25-ї Чапаївської Дивізії, у лівій смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 36-40 км/год (згідно висновку транспортно - трасологічної експертизи).

Наближаючись до позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2. «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2 «зебра» нерегульованого пішохідного переходу, що розташований напроти будинку № 7 по вулиці Ак. Корольова в м. Одесі, на освітленій міським вуличним ліхтарним освітленням ділянці, водій ОСОБА_8 вкрай уважним не був, у дорожній обстановці, яка склалася, а саме: отримуючи об`єктивні ознаки того, що перед нерегульованим пішохідним переходом починає зменшувати швидкість та зупиняється невстановлений органами слідства легковий автомобіль, під керуванням водія, особу якого не встановлено, що рухався попереду у попутному напрямку, у правій смузі руху, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, на зміну дорожньої обстановки своєчасно не відреагував, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру не зменшив швидкість руху керованого автомобіля аж до його зупинки, не переконався, що на пішохідному переході знаходиться пішохід, для якого може бути створена небезпека, хоча зобов`язаний був це передбачити, оскільки наближався до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким, зупинився транспортний засіб, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_9 , яка перетинала проїжджу частину у встановленому місці, рухаючись у темпі кроку по пішохідному переходу, з правого боку наліво, за ходом руху автомобіля, внаслідок чого скоїв наїзд передньою частиною автомобіля «ВАЗ-21061» на пішохода. Таким чином, в зазначений день та час водій ОСОБА_8 грубо порушив пункти: 2.3. «б»; 18.1.; 18.4. правил дорожнього руху України.

Внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 634-4037/14 від 14.01.2015 року, заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з її смертю, а саме: а) відкрита черепно-мозкова травма: забита рана червоної облямівки верхньої губи, крововиливи у м`які тканини тім`яної області зліва і тім`яно-потиличної області зліва, перелом кісток склепіння і основи черепу (ліва тім`яна кістка, потилична кістка, склепіння черепу в області задньої черепної ямки і піраміда лівої скроневої кістки), крововиливи під м`які мозкові оболонки опуклої поверхні правої лобної частки, правих і лівих тім`яних і потиличних часток, нижньої поверхні правих і лівих скроневих і потиличних часток, і на опуклій і нижній поверхнях півкулях мозочку, крововиливи в шлуночки головного мозку; б) травма верхніх і нижніх кінцівок: садна на задній поверхні в області правого ліктьового суглобу, синець і садно правої кисті, синець на задній поверхні лівої гомілки, крововилив у м`які тканини задньої поверхні лівої гомілки, закритий, повний поперечний перелом лівої малогомілкової кістки у середній третині. Безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, за кваліфікуючими ознаками ст. 286 ч.2 КК України: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яке керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення визнав винним себе в повному обсязі, та підтвердив факт вчинення ним ДТП 12.12.2014 року, внаслідок якого пішохід (потерпіла) ОСОБА_9 , отримала тяжкі тілесні ушкодження, котрі і стали причиною смерті останньої. Також обвинувачений ОСОБА_8 , вказав, що вже відшкодував частину збитків, завданих в наслідок ДТП потерпілому та буде й в подальшому відшкодовувати, в силу своїх матеріальних здібностей. Настання тяжких наслідків для потерпілої він не бажав та дуже шкодує про цю жахливу подію. Порушення правил дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілої скоїв не навмисно. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Просив розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_8 , відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Обвинуваченому ОСОБА_8 роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особистість ОСОБА_8 , згідно яких обвинувачений ОСОБА_8 за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у психіатричній лікарні, наркологічному диспансері та психоневрологічному диспансері не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого - знайшла своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для винесення обвинувального вироку.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд визнає, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування потерпілому завданої в наслідок ДТП шкоди, та вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення вперше.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, те що він скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, соціально-економічне становище обвинуваченого, його похилий вік та незадовільний стан здоров`я, часткове відшкодування потерпілому завданої в наслідок ДТП шкоди, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України, з позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання, щодо заявленого цивільного позову, потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_8 та ПрАТ СК «Галицька», в якому потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 376 000 гривень моральної шкоди, 10 964, 88 гривень матеріальної шкоди та 5 940 гривень за судові витрати у вигляді оплати правової допомоги; з ПрАТ СК «Галицька» 100 000 гривеньв частині стягнення завданої шкоди в наслідок ДТП життю та здоров`ю потерпілої та 14 616 моральної шкоди, суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вивчивши цивільний позов з додатками, приходить до наступного висновку.

Так відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі, яка її заподіяла.

Відповідно ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Щодо роз`яснень п.29 постанови Пленуму Верховного суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого (витрат на лікування, посилене харчування, протезування, сторонній догляд, поховання тощо), суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством і виходити з роз`яснень із цих питань, які містяться в постановах Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільна - правова відповідальність власників наземних транспортних засобів має бути застрахована, що підтверджується полісом певного серійного номеру.
Цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 застрахована у ПрАТ СК «Галицька», що підтверджується відповідним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів полісом № АІ/ 4293474 від 14.10.2014 року.
Представник ПрАТ СК «Галицька» був повідомлений про час та дату судового розгляду завчасно та належним чином, але в судове засідання не з`явився, що в свою чергу не позбавляє суд вирішити питання щодо цивільного позову.
У відповідності до положень ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю особи фізичної особи, її чоловіку (дружині), батьками (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному, розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами, та станом на теперішній час становить 12 х 1218 = 14 616 гривень.
Разом з цим, як вбачається з полісу № АІ/ 4293474 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.10.2014 року цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 була на момент ДТП застрахована ПрАТ СК «Галицька» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн., життю і здоров`ю потерпілого 100 000 грн., та франшизою у розмірі 500 грн.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що цивільний позов заявлений потерпілими ОСОБА_5 до ПрАТ СК «Галицька» в частині стягнення завданої шкоди в наслідок ДТП життю та здоров`ю потерпілої та моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої підлягають задоволенню в повному обсязі
Таким чином, суд вважає, що з ПрАТ СК «Галицька» на користь ОСОБА_5 слід стягнути грошові кошти, а саме: 100 000 гривень, в рахунок завданої шкоди в наслідок ДТП життю та здоров`ю потерпілої, 14 616 гривень в рахунок моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої, що в загальній сумі становить 114 616 (сто чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять) гривень.
Повертаючись до цивільного позову заявленого потерпілим ОСОБА_5 безпосередньо до обвинуваченого ОСОБА_8 , про стягнення матеріальної шкоди, суд вважає таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вимоги про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_10 обґрунтовані і підтверджені документально.
Так, загальна сума матеріальних витрат пов`язаних з ритуальними послугами та похованням потерпілої ОСОБА_9 , становить 10 964, 88 грн., що підтверджується відповідними документами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
Окрім того, оскільки потерпілий ОСОБА_5 не є фахівцем в області права він розумів, що без правової допомоги йому не вдасться самостійно захистити свої порушені права в даному випадку, тому він був змушений звернутися до адвоката. Правова допомога, надана захисником, коштувала потерпілому 5 940 грн., що підтверджується відповідними документами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
Таким чином з ОСОБА_8 слід стягнути на користь ОСОБА_5 судові витрати у вигляді оплати правової допомоги на суму 5 940 грн.
Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також беручи до уваги ст. 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вважає таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, суд бере до уваги, що кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_8 , заподіяло моральної шкоди потерпілому, що полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав в результат цієї трагедії та в даному випадку моральна шкода після її нанесення, по суті є непоправною і не може бути відшкодована в повній мірі.
Таким чином, суд приходить до переконання, що з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_5 слід стягнути грошові кошти, а саме: 361 384 гривень моральної шкоди (оскільки 14 616 гривень моральної шкоди суд стягує з ПрАТ СК «Галицька»), 10 964, 88 гривень матеріальної шкоди та 5 940 гривень за судові витрати у вигляді оплати правової допомоги, що в загальній сумі становить 378 288,88 грн.

Згідно ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання про речові докази суд віршує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, 1166,1167,1168, 1187 ЦК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, і призначити основне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 378 288,88 (триста сімдесят вісім тисяч двісті вісімдесят вісім гривень 88 копійок) гривень.
Стягнути з ПрАТ СК «Галицька» на користь ОСОБА_5 114 616 (сто чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять ) гривень.
Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати за проведення експертиз (авто технічна експертиза вартістю 430, 50 гривень, транспортно-трасологічна експертиза вартістю 430, 50 гривень, авто технічна експертиза вартістю 295, 20 гривень), що в загальній сумі становить 1156,20 гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: автомобіль марки «ВАЗ-21061» д/з « НОМЕР_1 » - вважати повернутим за належністю, згідно гарантійної розписки.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1 .