Провадження № 1-кп/522/1199/15
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акта
08 грудня 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілого - ОСОБА_11 ,
розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0001896 від 14.03.2015 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одеса, громадянина України, з вищою освітою, працював заступником директора ТОВ «Навчальний центр фахівців морського транспорту», раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає з адресою: АДРЕСА_2
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-
в с т а н о в и в:
07 грудня 2015 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0001896 від 14.03.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року призначено підготовче судове засідання по цій праві.
Під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, чим порушується право ОСОБА_6 на захист, та у реєстрі доданому до обвинувального акта є невідповідності.
Захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання у повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника у повному обсязі.
Прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, та всі зазначені порушення не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Представник потерпілих та потерпілі, підтримали думку прокурора, та вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Суд, заслухавши думку сторін, розглянувши обвинувальний акт з додатками та клопотання сторони захисту прийшов до висновку про наступне.
Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виклад фактичних обставин повинен містити інформацію, про час, дату, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, що ставиться у вину обвинуваченому.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання встановлених юридичних (об`єктивних і суб`єктивних), а також кваліфікуючих ознак, що визначають конкретне діяння як суспільно небезпечне.
Обвинувальний акт, який направлений до суду в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не містить конкретного формулювання обвинувачення, зокрема в ньому не зазначена суб`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що, на думку суду, є порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки відповідно до вимог ст. 42 КПК України, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, що випливає з практики ЄСПЛ а саме: у рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України" Суд нагадав, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51);

у рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" зазначив, що ... обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення;

у рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії" зазначено, що
деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ... .

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

У рішенні Конституційного Суду України, від 05.10.2010, № 61-у/2010, зазначено, що «Правозастосовна діяльність полягає в індивідуалізації правових норм щодо конкретних суб`єктів і випадків, тобто в установленні фактичних обставин справи і підборі правових норм, які відповідають цим обставинам».

Крім того, відповідно до ч.1 ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Слід зазначити, що обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування. Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити формулювання обвинувачення в остаточному вигляді.
Після складання обвинувального акту, та направлення його до суду, підозрюваний набуває процесуального статусу обвинуваченого.
Під офіційним документом, відповідно примітки до ст.358 КК України слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Відповідно до п.9.5.1 Інструкції діловодства в органах прокуратури України від 21 лютого 2013 року, засвідчення документів відбувається шляхом підписання, затвердження та скріплення печаткою документа.

Тобто, саме підписання обвинувального акта прокурором та скріплення його підпису печаткою, надає йому статусу офіційного документу і свідчить про належне його затвердження прокурором.
Відсутність мокрої печатки на обвинувальному акті, суд, розцінює як неналежне його затвердження, тобто порушення вимог ч. 1 ст. 291 КПК України.
З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, про неможливість призначити даний акт до судового розгляду і необхідним буде надати розумний строк прокурору для усунення вказаних недоліків.
Крім того, вирішення питання стосовно запобіжного заходу, є прямим обов`язком суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання за відсутності клопотань сторін кримінального провадження, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
З таких підстав, суд вважає за можливе продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 (шістдесят) днів.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314-315, 372, 376 КПК України, суд
у х в а л и в:
Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0001896 від 14 березня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - повернути прокурору прокуратури Одеської області для усунення недоліків вказаних в ухвалі, надавши строк 14 (чотирнадцять) робочих днів з моменту набрання ухвалою законної сили.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 вважати продовженим на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 лютого 2016 року.
Ухвала може бути оскаржена сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3
08.12.2015