У Х В А Л А

Справа № 569/7005/14-к

15 травня 2014 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_4 на незаконне тримання під вартою, -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , який утримується під вартою, звернувся до суду зі скаргою на незаконне тримання його під вартою, зі змісту якої слідує, що ухвалою колегії суддів Рівненського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2014 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000616 про його обвинувачення та обвинувачення ОСОБА_6 за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України та відмовлено у задоволенні клопотання захисників про зміну йому запобіжного заходу. Не погоджуючись з даною ухвалою в частині відмови у задоволенні клопотання ним ( ОСОБА_4 ) подано апеляцію. 06 травня 2014 року о 13,19 год., сплинув продовжений строк утримання його під вартою відповідно до ухвали колегії суддів Рівненського районного суду Рівненської області. 06 травня 2014 року о 15,30 год., ухвалою апеляційного суду Рівненської області строк тримання під вартою продовжено до 06 липня 2014 року. Розгляд клопотання в апеляційному суді відбувся без його участі та без участі його захисників, що вважає грубим порушення його законних прав та інтересів. Покликаючись на наведене просить скаргу задоволити та звільнити його з під варти, якщо орган державної влади чи службова особа не доведе законність такого тримання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав з викладених у ній підстав, просив її задоволити.

Захисник обвинуваченого просив задоволити скаргу з тих же підстав.

Прокурор вимоги скарги заперечив, просив відмовити у її задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, заявника скарги та його захисника, приходить до наступного висновку.

Статтею 206 КПК України встановлено загальні обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини.

Так, відповідно до ч.3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Встановлено, що ухвалою колегії суддів Рівненського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2014 року по кримінальному провадженню № 0000616 по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України, запобіжний захід щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжено на 20 діб до 06 травня 2014 року.

Ухвалою судової палати апеляційного суду Рівненської області від 06 травня 2014 року, ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою на 2 місяці, а саме, з 6 травня 2014 року по 06 липня 2014 року.

Таким чином, виходячи із наданих суду судових рішень, які набрали законної сили, слідчий суддя визнає скаргу безпідставною, у зв`язку з чим приходить до висновку про відмову у її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 206, 303, 306,307,309 КПК України, -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 про незаконне тримання під вартою та про те, щоб звільнити його з-під варти відмовити.

Слідчий суддя ОСОБА_1