печерський районний суд міста києва
Справа № 757/783/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.01.2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Воркута Російська Федерація, українки, громадянки України, з повною вищою освітою, одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України

В С Т А Н О В И В:
13.04.2012 року ОСОБА_5 призначена на посаду інженера лабораторії вторинної балістики Національного центру управління та випробувань космічних засобів.

Відповідно до вимог статті 14 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України та Директиви Міністерства оборони і Генерального штабу Збройних Сил України від 12 травня 2014 року № Д-2 та з метою упорядкування проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, які відрядженні до ІНФОРМАЦІЯ_2 Головою Державного космічного агенства України був виданий наказ по особовому складу №14-оф від 14 травня 2014 року про прибуття військовослужбовців установ і філій, які розташовані на території Автономної Республіки Крим, до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ). Зазначеним наказом встановлено граничний термін прибуття військовослужбовців 30.05.2014 року.

Згідно наказу голови Державного космічного агенства України від 14.05.2014 року №14-оф ОСОБА_5 не прибула для подальшого проходження військової служби до АДРЕСА_3 у пункт постійної дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк до 30.05.2014 року, поки 22.12.2015 року усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, остання добровільно та з власної ініціативи прибула до військової прокуратури Київського гарнізону і заявила про себе.

Таким чином, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наказу голови Державного космічного агентства України від 14 травня 2014 року №14-оф, 30.05.2014 року, з метою ухилення від військової служби, не прибула для подальшого проходження військової служби до АДРЕСА_3 у пункт постійної дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), поки 22.12.2015 року усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, остання добровільно та з власної ініціативи прибула до військової прокуратури Київського гарнізону і заявила про себе.

Дії ОСОБА_5 , які виразились у дезертирстві, тобто нез`явленні на службу з метою ухилитися від військової служби у разі переведення, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 408 КК України.

05.01.2016 року між військовим прокурором Київського гарнізону ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваною ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, прокурор та підозрювана ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваної ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 408 КК України, підозрювана ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч. 1 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, та отримана згода підозрюваної на призначення вказаного покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Таким чином, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

ОСОБА_5 вчинила середньої тяжкості кримінальне правопорушення, від якого потерпілих немає.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про її особу, обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 05.01.2016 року між військовим прокурором Київського гарнізону ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обраховувати з 27.01.2016 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва, через Печерський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1