В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009671 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград, Львівської обл., українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_7 , 02 липня 2015 року приблизно о 09 годині 25 хвилин перебував за адресою: м. Київ, вул. Бойченка, 12, де у нього виник умисел спрямованим на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, користуючись відсутністю сторонніх осіб, підійшов до ОСОБА_6 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, правою рукою вдарив останню в обличчя, після чого, шляхом ривка, зірвав з шиї ОСОБА_6 золотий ланцюжок, тим самим відкрито заволодів вищевказаним золотим ланцюжком вагою 8,98 гр., арт. 818549, вартістю 2020 гривень.
Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що тримає при собі вище вказаний золотий ланцюжок, який належить потерпілій ОСОБА_6 , намагався втекти з місця вчинення кримінального правопорушення, але був затриманий чоловіком потерпілої.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та цивільний позов визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 02 липня 2015 року приблизно о 09 годині 25 хвилин, він, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Бойченка, 12, помітив потерпілу та підійшовши до неї, вдарив її кулаком в обличчя, після чого з шиї зірвав золотий ланцюжок та намагався втекти, але відразу був затриманий чоловіком потерпілої. Також додав, що щиро кається в скоєному.

Покази ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, який не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, проте з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючої вину обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов ОСОБА_6 - підлягає задоволенню в повному обсязі /а.с.47-48/.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді утримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Речові докази у кримінальному провадженні ланцюжок жовтого кольору залишити у володінні власника ОСОБА_6 .

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі /а.с.47-48/.

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7 000 гривень 00 копійок, та в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень 00 копійок.

Процесуальні витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя: