Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого - судді: Деревінського С.М. суддів: Чельник О.І., Бабича О.П., з участю прокурора: Замороза О.Р.,

засудженого: ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та області, судимого:

-01.12.1994 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст.142 ч.2, 145 ч.І, 42 КК України (в редакції 1960 року) на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 21.10.1999 року по відбуттю строку покарання;

15.05.2001 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.206 ч.2, 198, .42 КК України (в редакції 1960 року) на З роки 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 12.11.2001 року вирок змінено, СТ.206 Ч.2 КК України (в редакції 1960 року) перекваліфіковано на ст.296 ч.І КК України (в редакції 2001 року), засудженого на 2 роки обмеження волі, звільненого із зали суду по відбуттю покарання;

-22.11.2007 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ст.297 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого 21.11.2009 року по відбуттю покарання,

засуджено за ст. 185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 200 грн. матеріальних збитків.

Суд визнав винним та засудив ОСОБА_1 1.0. за те, що він 09.03.2010 року, в період часу з 06.30 год. по 17.00 год., з двору ОСОБА_2, яка мешкає по вул. Шкільній, 29 у с. Калинівка Кіровоградського району та області, таємно викрав 2 металеві труби довжиною 2 м вартістю 89,90 грн. кожна, один металевий швелер довжиною З м вартістю 116,93 грн., металеві ланцюги загальною вагою 40 кг загальною вартістю 76 грн. та полімерний мішок вартістю 1,57 грн., а всього викрав майна на загальну суму 374,3 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій збитків на вказану суму.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове розслідування. В якості обґрунтування своїх вимог вказує, що заяву про злочин подано потерпілою лише через 11 днів після вчинення злочину, після чого проведено огляд місця події без понятих та свідків. Судом відмовлено у виклику свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які могли підтвердити показання засудженого. Показання свідка ОСОБА_5 не відповідають дійсності. Викладене свідчить про недоведеність вини засудженого, оскільки він злочину не вчиняв.

Заслухавши доповідача, у дебатах засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, прокурора, який висловився про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляції, колегія судців вважає, пцо апеляцію необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, ш;о досудове слідство по ній проведено з дотриманням вимог ст.22 КПК України, а висновок суду про винність ОСОБА_1 1.0. у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, за який він засуджений, є обгрунтованим та правильним, оскільки ґрунтується на сукупності достовірних і узгоджених між собою доказів, зібраних під час досудового слідства та перевірених у судовому засіданні.

Засуджений ОСОБА_1 1.0. винним себе не визнав і пояснив суду першої інстанції, що він допомагав по господарству потерпілій та її чоловіку, а останній розрахувався з ним металом. Він прийшов 04.03.2010 року, зібрав метал та виніс його за подвір'я, де склав, щоб потім здати. 05.03.2010 року ОСОБА_2 помер. 09.03.2010 року після поховання останнього ОСОБА_2 попросила його занести металеві речі, які були на подвір'ї, до сараю. Наступного дня, 10.03.2010 року, він разом з останньою заніс все в сарай, а той метал, що він складав за двором, десь 13-14 березня забрав та здав, за що отримав 20-25 грн. З переліком викраденого не погоджується, крім того, вказує, що 09.03.2010 року не міг вчинити крадіжку, так як 10.03.2010 року допомагав потерпілій заносити металеві речі до сараю.

Потерпіла ОСОБА_2 в суді першої інстанції зазначила, що після похорон її чоловіка, 09.03.2010 року, вона приїхала додому та побачила вирваний замок на сараї, звідки зникли 2 металеві труби довжиною 2 м, один металевий швелер довжиною З м, металеві ланцюги загальною вагою 40 кг, та полімерний мішок. Потім до неї прийшов сусід Захаров та сказав, що ОСОБА_4 разом з По швачем несли труби і швелера, а також на снігу були сліди до двору її сусіда ОСОБА_4, які були зшкрябані лопатою.

Свідок ОСОБА_5 вказав, що 09.03.2010 року бачив як ОСОБА_1 та ОСОБА_4 несли металолом та мішок. Свідок ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_2 десь 10-12 березня 2010 року бачив як ОСОБА_1 знаходився в дворі ОСОБА_2 та, побачивши його, почав тікати. Свідок ОСОБА_7 пояснив, що приблизно 12-13 березня 2010 року до нього прийшов ОСОБА_1 та приніс металобрухт, який він погодився купити. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відзначили, що були понятими при відтворенні обстановки та обставин події, де ОСОБА_10 показав, як вкрав металеві вироби.

Незважаючи на невизнання вини засудженим, вину останнього доведено викладеними показаннями та письмовими матеріалами справи, а саме:

-протоколом огляду місця події від 20.03.2010 року, яким оглянуто домоволодіння та сарай ОСОБА_2 за адресою: вул. Шкільна, 29, с. Калинівка, Кіровоградського району та області (а.с.8);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події від 07.04.2010 року в ході проведення якого ОСОБА_1 на місці показав, яким саме чином він скоїв крадіжку у ОСОБА_2 (а.с.23-29);

-висновком судово-товарознавчої експертизи № 1384/26 від 20.04.2010 року, згідно якої ринкова вартість двох металевих труб довжиною по 2 м діаметром 100 мм складає 89,9 грн., кожна, полімерного мішку - 1,57 грн., металевого швелеру №8 довжиною З м - 116,93 грн. (а.с.46-47);

р

- довідкою № 81 «Промметал Компанії», згідно якої ринкова вартість одного кілограму металобрухту станом на березень 2010 року складає - 1,90 грн. (а.с.49).

Аналізуючи докази по справі у їх сукупності суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що показання потерпілої ОСОБА_2, надані в судовому засіданні, не послідовні, а показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтверджують лише факт крадіжки металевих виробів ОСОБА_1 у ОСОБА_2 Крім того, згідно протоколу відтворення обстановки та обставин події від 07.04.2010 року ОСОБА_1 на місці показав, що забрав мішок, в якому знаходились металеві ланцюги, дві труби та швелер, які лежали біля сараю з правої сторони, з подвір'я ОСОБА_2 Також у протоколі огляду місця події від 20.03.2010 року вказано, що двері сараю на момент огляду були відчинені, однак ніяких даних про те, що дверні запори зірвані - не зазначено.

Показання ОСОБА_1 були послідовними протягом всього судового розгляду справи, оскільки він не заперечував того, що взяв металеві речі у ОСОБА_2, але вказав, що не крав їх. Разом з тим, суд розцінив дані покази як спосіб уникнути відповідальності, оскільки навіть якщо чоловік потерпілої і дозволив йому взяти металеві речі, після його смерті він не мав права їх забирати, так як фактично власником даного майна була ОСОБА_2П - дружина та спадкоємиця померлого. За таких обставин суд правильно дійшов висновку, що вину ОСОБА_1 1.0. у вчиненні крадіжки доведено, проте дії кваліфіковано невірно, оскільки доказів того, що крадіжка чужого майна була поєднана з проникненням до приміщення сараю - не здобуто. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 1.0. має не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст.142 ч.2 КК України (в редакції 1960 року), його дії слід перекваліфікувати з СТ.185 ч.З КК України на ст.185 ч.2 КК України, так як він вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку). На думку колегії суддів дана позиція суду є правильною.

Доводи апеляції засудженого щодо фактичних обставин справи та показань свідків є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи, яким суд надав всебічну, повну та об'єктивну оцінку, що відображено у мотивувальній частині вироку.

Так, із показань свідка ОСОБА_4, наданих ним на досудовому слідстві вбачається, що 09.03.2010 року він знаходився у себе вдома. До нього зайшов його знайомий ОСОБА_1 1.0. та сказав, що треба зайти у двір сусідки ОСОБА_2, щоб забрати належний йому металобрухт і пояснив, що цей металобрухт належить йому. Таким чином, він через його - ОСОБА_4 - подвір'я зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_2 по вул. Шкільній, 29 у с. Калинівка і приніс у руках білий пропіленовий мішок з металевими ланцюгами всередині. Потім знов пішов та повернувся з двома металевими трубами довжиною по 2 м кожна та одним металевим швелером довжиною біля 3-х м. Після цього він попросив допомогти віднести вказані речі до пункту прийому металобрухту, розташованому по вул. Інгульській у с. Калинівка, де ОСОБА_1 продав цей металобрухт за 22 грн. Про те, що вказані речі він викрав йому, ОСОБА_4, відомо не було, оскільки ОСОБА_1 вказував, що ці речі дозволили забрати власники будинку.

Із долученого до матеріалів справи за клопотанням прокурора вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2010 року відносно ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 засуджено за ч.З ст.185 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі. На даний час, а також на час рогзляду справи у суді першої інстанції, засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в місцях позбавлення волі, а тому викликати та допитати його у судовому засіданні неможливо. Однак із даного вироку слідує, що ОСОБА_4 31.12.2009 року близько 22.20 год. через розібраний цегляний фронтон проник на горище сараю ОСОБА_2, яка мешкає по вул. Шкільній, 29 у с. Калинівка Кіровоградського району, звідки таємно викрав алюмінієву каструлю ємністю 40 л вартістю 440,00 грн., алюмінієвий бідон ємністю 25 л вартістю 396,00 грн., металеву трубу довжиною з м вартістю 129,33 грн, рулон сітки-рабиці вартістю 63,16 грн., всього на суму 1463,64 грн.

Таким чином, доводи засудженого ОСОБА_11 про те, що злочин, який йому інкримінується, а саме викрадення 2-х металевих труб довжиною 2 м вартістю 89,90 грн. кожна, одного металевого швелера довжиною З м вартістю 116,93 грн., металевих ланцюгів загальною вагою 40 кг загальною вартістю 76 грн. та полімерного мішку вартістю 1,57 грн., було викрадено ОСОБА_4, і він відбуває за цей злочин покарання, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки вироком Кіровоградського районного суду від 11.05.2010 року відносно ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_4 викрав у ОСОБА_2 зовсім інший металобрухт.

Призначаючи покарання засудженому суд першої інстанції, відповідно до ст.65 КК України, врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, особу засудженого, який характеризується вкрай негативно, постійно пиячить, обставин, що пом'якшують покарання - не встановлено, а обтяжуючими обставинами визнано рецидив злочинів, а тому обґрунтовано зроблено висновок, що виправлення і перевиховання засудженого можливе лише в місцях позбавлення волі та призначено покарання в межах санкції статті, яке є достатнім.

Враховуючи, що доводи апеляції не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, а будь-яких інших, не перевірених судом обставин, не наведено, колегія суддів вважає, що апеляцію необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА;

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2010 року щодо останнього - без зміни.

Судді