Дата документу Справа № 330/652/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/121/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 330/652/15-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 115 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок колегії суддів Якимівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Астраханка Тюльганського району Оренбургської області, Російської Федерації, громадянку України, не заміжньої, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

1) 23.12.2010 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненої на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

2) 09.02.2011 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали від 09.01.2014 року Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області умовно-достроково звільнена 17.01.2014 року на 1 рік 8 місяців 5 днів.

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено їй покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 09.02.2011 року та остаточно призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишений без змін.

Початок терміну відраховується з моменту затримання, тобто з 31.01.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 65 від 17.02.2015 року у розмірі 613,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області витрати за проведення судової експертизи холодної зброї № 156 від 30.03.2015 року у розмірі 491,04 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду, 31.01.2015 року о 13.00 годині ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого мешкання в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту зі ОСОБА_9 , виниклого на побутовому ґрунті, діючи з умислом на його вбивство, нанесла останньому один удар кухонним ножем в область задньої поверхні грудної клітини зліва, в результаті чого спричинила ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді: одиночного сліпого колото-різаного поранення грудної клітини, проникаюче в ліву плевральну порожнину з локалізацією шкірної рани на задній поверхні грудної клітини зліва, на рівні 8-го міжребер`я по лопаточній лінії та наскрізним пошкодженням по ходу каналу поранення нижньої долі лівої легені, що ускладнилося гострою крововтратою, від якого потерпілий ОСОБА_9 помер на місці події.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає, що провина ОСОБА_8 не доказана і таким чином обвинувальний вирок є незаконним. Вказує, що суд у обвинувальному вироку робить посилання на покази потерпілої ОСОБА_10 яка в день вбивства була відсутня за місцем скоєння злочину і їй про вбивство сина стало відомо від свідка ОСОБА_11 . При скоєні злочину вона дома не була. І вона не почула від ОСОБА_11 хто вбив її сина.

Орган досудового слідства, державне обвинувачення та суд однобоко підійшли до з`ясування усіх обставин по справі. ОСОБА_12 , що проходить по справі у якості свідка, який на час вбивства знаходився на місці скоєння злочину на причетність до вбивства не перевірявся органом досудового слідства та оперативним шляхом. До показів ОСОБА_12 слід відноситися критично, так як він таким чином може уникати відповідальності. За таких обставин ОСОБА_12 однозначно не можна виключити з числа підозрюваних осіб.

Усі проведені по справі експертизи не надали конкретної відповіді на поставлені питання, та ні у одному висновку не йдеться мова, що є докази та свідоцтва про скоєння даного кримінального правопорушення ОСОБА_8 .

В ході досудового слідства, так і судового прямих доказів скоєння вбивства ОСОБА_8 не добуто. Усі докази відносно неї є непрямі, що однозначно не може лягти в основу обвинувального вироку.

У зв`язку з викладеним, захисник ОСОБА_7 просить обвинувальний вирок Якимівського районного суду від 19 червня 2015 року відносно ОСОБА_8 скасувати та винести свій виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_8 . Запобіжний захід тримання під вартою скасувати.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить виправдати її, оскільки вказаний злочин вона не вчиняла. Вказує, що вона раніше судима і відбувала покарання в місцях позбавлення волі, але вбити людину вона не змогла би. Досудове слідство проведено формально та з грубим порушенням закону.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення і доводи апеляцій, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій обвинуваченої ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляцію та апеляцію обвинуваченої ОСОБА_8 , обвинувачену, яка, зокрема в останньому слові, просила її апеляцію та апеляцію захисника ОСОБА_7 задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія судів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Обвинувачена ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції вину свою не визнала та від надання показів відмовилася.

Незважаючи на не визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів вважає, що її вина підтверджена доказами, які є в матеріалах провадження, і її діям місцевий суд дав належну і відповідну юридичну оцінку.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні першої інстанції пояснила, що вона є матір`ю вбитого ОСОБА_9 . Свідком самого вбивства вона не була. Однак зазначила, що її син ОСОБА_13 проживав разом з співмешканкою ОСОБА_14 . Між ними часто, на ґрунті вживання алкогольних напоїв ОСОБА_15 , виникали сварки, які нерідко закінчувалися бійками. Про вбивство сина вона дізналася від свого сусіда ОСОБА_11 31.01.2015 року. Перед цими подіями, 29.01.2015 року у її сина ОСОБА_9 був день народження, вона приїхала з м. Мелітополя його поздоровити, випивали, а коли ОСОБА_9 був у нетверезому стані вчиняв сварки і вона з ним посварилася і 30.01.2015 року зранку уїхала до доньки в м. Мелітополь, а 31.01.2015 року їй подзвонив сусід ОСОБА_11 і повідомив про те, що її сина вбито. Вважає, що ОСОБА_16 може бути призначене не суворе покарання.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні першої інстанції пояснив, що 31.01.2015 року він перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином співмешканки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Вони разом поснідали, за сніданком всі разом випили 1 пляшку горілки, під час сніданку поміж ОСОБА_15 та ОСОБА_16 розпочався словесний конфлікт, не бажаючи в ньому брати участь він вийшов з будинку та став поратись по господарству.

Близько 13.00 години того дня, він сидів на лавочці, розташованій біля його двору. У той час він побачив, як через двір з будинку до нього вибігла ОСОБА_16 , яка була схвильована та у руці тримала кухонний ніж з широким лезом, лезо та рукоятка якого були в крові. ОСОБА_16 сказала, що вона вбила ОСОБА_15 та запитала, що робити з ножем. Він відповів їй, щоб вона його кинула на що вона його кинула ніж у садочок біля проїжджої частини дороги, де він залишався до приїзду працівників міліції. Після чого, він зайшов до будинку та побачив на підлозі у спальній кімнаті ОСОБА_15 , який лежав на животі обличчям донизу, на спині під лопаткою якого була різана рана. В кімнаті на підлозі було багато плям крові. ОСОБА_15 не подавав ознак життя, пульсу в нього не було. Після чого він пішов до свого сусіда ОСОБА_17 , якому розповів, що він виявив труп ОСОБА_15 та попросив його викликати працівників міліції та до їх прибуття перебував у ОСОБА_18 . У той же час туди приходила і ОСОБА_16 , яка просила ОСОБА_18 викликати швидку допомогу для ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні першої інстанції пояснив, що 31.01.2015 року він був у себе в гаражі, до нього прийшов сусід ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння та повідомив, що ОСОБА_19 вбила ОСОБА_16 , а через деякий час прийшла ОСОБА_20 , яка була схвильована та сказала, що ОСОБА_21 вже немає, що вона його вбила. Потім він повідомив сільського голову про вбивство. Через деякий час приїхали працівники міліції.

Про скоєне він повідомив по телефону матір вбитого ОСОБА_9 . Коли йшов до будинку ОСОБА_15 , на тротуарі біля їх будинку побачив ніж, який був весь у крові.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні першої інстанції пояснив, що 31.01.2015 року він приїхав на АДРЕСА_1 за викликом голови сільської ради про вбивство. В кімнаті даного будинку знаходився труп ОСОБА_15 . В даному будинку працювала оперативна група. Затриману ОСОБА_16 він супроводжував до відділу міліції. По дорозі, ОСОБА_8 в ході бесіди сказала, що не жалкує про скоєне, була би можливість, то вбила би і ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні першої інстанції пояснила, що вона була конвоїром до м. Запоріжжя під час доставки ОСОБА_8 на судово-психіатричну експертизу та була присутня під час допиту ОСОБА_8 . На питання, чи вбивала вона ОСОБА_15 , «Так» але й не жалкувала про вчинене.

Також вина ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного вище злочину підтверджується:
- протоколом огляду місця події від 31.01.2015 року, в ході якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 . На території даного домоволодіння біля входу виявлено кухонний ніж, на лезі якого виявлені плями бурого кольору. Оглядом приміщення №3 встановлено, що безпосередньо за входом в дане приміщення виявлено труп, особу якого засвідчено паспортом НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 39-43);

- висновком судово-дактилоскопічної експертизи № 65 від 17.02.2015 року, згідно якої сліди папілярних узорів розмірами 12х13мм, 15х13мм, 16х13 мм, 15х14мм, 30х12мм, 18х12мм, 22х15мм, 26х17мм,18х15мм, які були вилучені 31.01.2015 року, за фактом вбивства ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , придатні для ідентифікації по них особи. Слід папілярного узору розмірами 12х13мм залишено вказівним пальцем правої руки, слід папілярного узору розмірами 30х12мм - середнім пальцем лівої руки, слід папілярного узору розмірами 18х12мм - вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (а.с. 61-66);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 354 від 11.02.2015 року, згідно якої встановлено, що рідка кров гр. ОСОБА_8 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0. (а.с. 71);

- висновком судово-цитологічної експертизи № 87 від 24.02.2015 року, згідно якої при судово-циологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин з обох рук трупа ОСОБА_9 знайдена кров, видова належність якої не встановлена, із-за не виявлення видових властивостей (негативний результат на білок крові людини, птиці, собаки, рогатої худоби, кролика, коня, кішки, свині), що може бути обумовлено: незначною кількістю або дією факторів зовнішнього середовища (волога, високі та низькі температури, мікрофлора та ін.), які руйнують білок крові. Клітини, які підлягають подальшому дослідженню, не знайдені. При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин з обох рук підозрюваної ОСОБА_8 кров та клітини, які підлягають подальшому дослідженню, не знайдені (а.с. 74-75);

- висновком судової імунологічної експертизи № 377 від 06.03.2015 року, згідно якої в 3-х змивах з м/п (об`єкти №1-3) встановлена наявність крові людини, і виявлений антиген Н з ізогемаглютининами анти-А та анти-В в об`єкті №3, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютининами анти-А та анти-В у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 чи підозрюваної ОСОБА_8 , за наявності у останньої на час того, що сталося тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею (а.с. 78-80);

- висновком судової імунологічної експертизи № 376 від 06.03.2015 року, згідно якої на штанах (об`єкт №1) встановлена наявність крові людини, і виявлений лише антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 чи підозрюваної ОСОБА_8 , за наявності у останньої на час того, що сталося тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею (а.с. 83-85);

- висновками судово-медичних експертиз № 73 від 10.03.2015 року та № 162 від 12.03.2015 року, згідно яких причиною смерті ОСОБА_9 є одиноке сліпе колото-різане поранення грудної клітки, проникаюче в ліву плевральну порожнину з локалізацією кожної рани на задній поверхні грудної клітки зліва, на рівні 8-го міжреберя по лопаточній лінії та сквозним ушкодженням по ходу раневого каналу нижньої долі лівої легені, отягчающим розвитком гострої крововтрати, яка кваліфікується як небезпечна для життя, яка спричинила смерть потерпілого - тяжке тілесне ушкодження, (а.с. 87-96);

- висновком судової цитологічної експертизи № 140 від 18.03.2015 року, згідно якої кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0. Кров підозрюваної ОСОБА_8 відноситься до групи 0 ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0. При судово-цитологічному дослідженні ножа вилученого при огляді місця події (об`єкт №1) виявлена кров людини, статева належність якої не встановлена в зв`язку з відсутністю клітин крові необхідних для статевого диференціювання. При встановленні групової належності крові був виявлений антиген Н і ізогемаглютиніни анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО, що не виключає її походження від особи (осіб) з групою крові 0, як у потерпілого ОСОБА_9 так і від підозрюваної ОСОБА_8 при наявності у останньої тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент скоєння злочину. Епітеліальні клітини, придатні для дослідження, не знайдені (а.с. 99-102);

- висновком судово-медичної експертизи № 75 від 02.02.2015 року, згідно якої у гр. ОСОБА_8 були тілесні ушкодження - синець на нижньому віці лівого ока, синці обох кістей. Вказані тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі. Синці на нижньому віці лівого ока з`явилася від дії тупого твердого предмету, можливо при ударі рукою, синці кістей з`явилися від травматичного діяння тупих твердих предметів або при ударі об такі предмети, можливо 31.01.2015 року, при викладених вище обставинах. Тілесні ушкодження у ОСОБА_8 виникли від не менше 6-ти травматичних впливів тупих предметів(а.с. 103);

- висновком судової медико-криміналістичної експертизи № 117 від 24.03.2015 року, згідно якої рана на шкіряному клапті з грудної клітини від трупу ОСОБА_9 була заподіяна пласким, містячи сполуки заліза, одностороннє гострим колюче-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа, найбільша ширина зануреної частини якого становила не менш як 14мм (ймовірно - біля 33-37мм), результати експериментально-порівняльного дослідження не виключають можливість його спричинення клинком наданого на експертизу ножа (а.с.105-107);

- висновком судової експертизи холодної зброї № 156 від 30.03.2015 року, згідно якої предмет вилучений 31.01.2015 року за фактом вбивства ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , до холодної зброї не відноситься.

Наданий на дослідження предмет є ножем господарсько-побутового призначення. Наданий на дослідження предмет виготовлено заводським способом (а.с. 110-112).

Актом судово-психіатричної експертизи №89 від 16.02.2015 року, згідно якої ОСОБА_8 ознак психічного розладу не проявляла та не проявляє в теперішній час. В період скоєння інкримінованого їй правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, а по матеріалам кримінального провадження перебувала в стані звичайного алкогольного сп`яніння. Відповідно, вона могла усвідомлювати свої дії та керуватись ними. По своєму психічному стану в теперішній час вона також може усвідомлювати свої дії та керуватися ними. В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 140-145), висновки якого підтвердила експерт ОСОБА_24 в судовому засіданні в режимі відео конференції та пояснила, що дані висновки зроблені в ході співбесіди з обвинуваченою та з її поведінки.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що зібрані у провадженні та досліджені в судовому засіданні докази являються допустимими, стабільними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та підстав їм не довіряти, не має, як не має й підстав для перекваліфікації дій обвинуваченої на менш тяжкий склад злочину.
Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час апеляційного розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, колегія суддів погоджується з правильністю кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України, а саме як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд призначив у відповідності з положеннями вимог ст. 65 КК України. При цьому суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого, а також особу обвинуваченої, яка раніше судима, кримінальне правопорушення скоїла під час умовно-дострокового звільнення, посередньо характеризується за місцем проживання.

Тому, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_8 покарання таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування вироку суду, у справі не допущено, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , її захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок колегії суддів Якимівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення з 31.01.2015 року до 25.01.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а ОСОБА_8 , яка тримається під вартою, в той строк з моменту отримання нею повного тексту даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4