Дата документу Справа № 320/9450/15-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 320/9450/15-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11сс/778/916/15 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 02 грудня 2015року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження, внесеного до ЄРДР за № 0005620 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 (в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ) на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2015 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 .

Як вбачається з матеріалів провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 13 листопада 2015 року приблизно о 02 год. 00 хвилин, знаходячись біля будинку №17 по вул. Р.Люксембург, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь заготовленої відмички проникли до траспортного засобу, а саме до автомобілю марки «ЗАЗ 110207» Таврія, 2002 року випуску, д/н НОМЕР_1 , вартістю 30 000 грн., що належить ОСОБА_10 .

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_9 за допомогою заздалегідь заготоволеної відмички завели двигун вище вказаного автомобіля та зникли з місця події.

13 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005620 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

13 листопада 2015 року ОСОБА_7 , в порядку ст. ст. 278, 135 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Прокурор Мелітопольської міжрайонної прокуратури звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обгрунтованість підозри ОСОБА_7 доказами, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється та тяжкість можливого покарання у випадку визнання його винним, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та джерела доходу, що свідчить про наявність ризику повторного вчинення ним аналогічних злочинів, переховування від органів досудового розслідування та суду та продовження злочинної діяльності, тобто на існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України і неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Задовольняючи клопотання та обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, слідчий суддя вказав на обгрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення, підтвердження цього доказами, відсутність місця роботи, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою. Одночасно слідчий суддя визначив розмір застави в межах 30 мінімальних заробітних плат в сумі 36 540 грн. і поклав на підозрюваного обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на необгрунтованість оскаржуваної ухвали та її невідповідність вимогам ст. 177 КПК України, неврахування судом всіх обставин справи, наявності у підозрюваного двох неповнолітніх дітей на утриманні, постійного місця проживання та роботи, позитивну характеристику, відсутність судимостей, а також фактів, що підтверджували б наявність ризиків, якими обгрунтоване клопотання. Просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав ухвалу законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали провадження, судова колегія прийшла до наступного висновку.

Розглянувши відповідне клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення щодо якого висунута останньому підозра, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції і що не оспорюється апелянтом.
Разом з тим, на думку колегії суддів, застосувавши стосовно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд не дотримався положень ст.ст. 177, 178 КПК України, які визначають обставини, що враховуються слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.
При застосуванні запобіжного заходу підозрюваному, суд, відповідно до вимог ст. 196 КПК України, не мотивував цілі і підстави застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не врахував всі обставини у їх сукупності, обмежившись формальними фразами про наявність ризиків та не можливість їх запобіганню шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу без наведення обґрунтувань таких висновків.

Із вказаних у клопотанні прокурора ризиків, судова колегія, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_7 висунута підозра та очікуваного покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, у разі визнання останнього винним, вважає доведеним ризик переховування підозрюваного.
Одночасно, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього матеріали, вбачається відсутність обставин, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу з метою запобігання визначеному ризику.

Зазначена у клопотанні неможливість обрання ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів, за відсутності належного обґрунтування, є припущенням, що не може бути взято до уваги. Натомість наведене слідчим суддею, при винесені ухвали, враховано не було.
Також слідчим суддею проігноровані інші обставини, які могли істотно вплинути на рішення щодо виду запобіжного заходу, а саме: вперше притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, зокрема те, що він має постійне місце проживання, сім`ю, двох малолітніх дітей, один з яких є інвалідом з дитинства, репутацію підозрюваного, про позитивність якої вказує його характеристика.
Відповідно до висловленої у заяві потерпілим ОСОБА_10 позиції останній зазначає про відсутність претензій до підозрюваних у даному кримінальному провадженні. Матеріали провадження засвідчують повернення автомобіля потерпілому.
У зв`язку із викладеним колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам закону, а тому воно підлягає скасуванню із прийняттям нової ухвали, що відповідатиме ч.3 ст. 407 КПК України.

У зв`язку із наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та існування, ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, при недоведеності неможливості застосування до підозрюваного альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів, у відповідності до положень ч.4 ст. 194 КПК України, вважає, що підозрюваному ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Із врахуванням ступеня тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних, які характеризують його особу, та наведених вище обставин, що впливають на рішення про визначення виду запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що запобігти встановленому ризику зможе запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному залишати своє житло у певний період доби.
Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, колегія суддів вважає за необхідне покласти на підозрюваного, додатковий обов`язок, передбачений п. 1 ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2015 року про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Мелітопольської міжрайонної прокуратури Запорізької області про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів, заборонивши ОСОБА_7 залишати місце проживання на період з 19.00 год. до 06.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_7 обов`язок прибувати за викликами до слідчого, прокурора, суду.

Встановити строк дії ухвали до 17.00 год. 13 січня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4