АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Олексин Рівненської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Печерського районного суду м Києва від 16 червня 2015 року, ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст.71 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2014 року у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, та остаточно призначено до відбуття ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років 1 (один) місяць.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено без зміни тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі із змінами та доповненнями до неї, не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду скасувати, у зв`язку з відсутністю складу злочину через малозначність вчиненої ним дії, та закрити кримінальне провадження.
Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, оскільки призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі; не застосовано ч.2 ст.11 КК України, згідно з якою, дія, в якій він обвинувачується не є злочином через малозначність. Посилається на те, що при призначенні покарання судом не враховано його особу, а саме що він є круглим сиротою; виховувався в дитячому будинку та інтернаті; свою вину визнав повністю та щиро розкаявся. Також вказує на відшкодування потерпілому заподіяної матеріальної шкоди та відсутність цивільного позову та претензій до нього, а тому на його думку суд, зробив помилковий висновок про неможливість виправлення та перевиховання без відбування покарання у виді позбавлення волі.
Згідно із вироком суду, ОСОБА_9 , 06 квітня 2015 року, близько 16 год. 50 хв., перебуваючи біля магазину «Фуршет Гурман» ТОВ «ЕФФІУС ГРУП», що розташований у ТРЦ «Гулівер» за адресою: м. Київ, пл. Спортивна,1-А, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел, спрямований таємне викрадення чужого майна, здійснив спробу викрадення шести плиток шоколаду, які належать ТОВ «ЕФФІУС ГРУП», загальною вартістю 244 грн. 93 коп. Однак, довести до кінця свій злочинний умисел не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як при виході з магазину був помічений та зупинений охоронцем вказаного магазину.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме закінченого замаху на таємне, викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які не оспорювалися і стосовно них відповідно до вимог ст. 349 КПК України докази не досліджувалися. Окрім того, в апеляційній скарзі вони не оспорюються, а тому відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про не відповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, є безпідставними.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який визнав свою вину повністю, усвідомив протиправність своїх дій, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, не працює, раніше судимий за корисливий злочин та вчинив даний під час іспитового строку, визнавши обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_9 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Достатніх підстав для помякшення призначеного покарання ОСОБА_9 , колегія суддів не убачає.
Щодо доводів обвинуваченого та його захисника про наявність підстав для закриття кримінального провадження за малозначністю на підставі ст. 11 КК України, то вони є необґрунтованими.
У ч.1 ст.11 КК України дано загальне визначення поняття злочину, яке містить у собі сукупність ознак, обов`язкових для будь-якого конкретного злочину. Такими ознаками є суспільно-небезпечне діяння, передбаченість його Кримінальним кодексом України, винність та вчинення його суб`єктом злочину.
Колегія суддів не убачає підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за малозначністю, оскільки в його діях наявні ознаки вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно. Таким чином, у діях ОСОБА_9 наявна кваліфікуюча ознака повторність, оскільки вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2014 року, його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, тобто інкримінований злочин він вчинив під час іспитового строку.
Відтак посилання захисника на те, що вчинений ОСОБА_9 злочин не є суспільно небезпечним, оскільки для ТОВ «Еффіус Груп» при річному обороті коштів у сумі 200 млн. грн., при вартості викрадених шести плиток шоколаду на суму 244 грн. 93 коп., не заподіяв і не міг заподіяти істотної шкоди, не заслуговують на увагу.
Доводи захисника про те, що дія, в якій обвинувачується ОСОБА_9 , не є злочином через те, що розмір викраденого майна у ТОВ «Еффіус Груп» в сумі 244 грн. 93 коп., не перевищує 0,2% соціальної пільги, від якої настає кримінальна відповідальність, не ґрунтується на нормах закону.
Зокрема, Законом України №71-VIII «Про внесення змін до податкового кодексу України», збільшення розміру податкової соціальної пільги перенесено ще на рік до 01 січня 2016 року. Таким чином, виходячи з показників мінімальної заробітної плати і прожиткового мінімуму, встановлених Держбюджетом на 2015 рік, податкова соціальна пільга на 2015 рік, для осіб визначених у пп. 169.1.1 та пп. 169.1.2 ПКУ, становить 609 грн. 100%, а 0,2% від 609 грн. складе 121,80 грн.

Істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону колегією суддів не встановлено. Вирок суду відносно ОСОБА_9 є законним та обґрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 425, 426 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_9 - залишити без зміни.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3