Провадження № 1-кп/331/481/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«24» вересня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан не одружений, освіта професійно-технічна, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який має судимості:
- 14.12.2004 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 06.06.2007 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк: 01 рік 06 місяців 25 днів;
- 10.06.2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією ? частки майна; звільнений 10.05.2013 року за відбуттям строку покарання;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що він, будучи особою раніше засудженою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України на шлях виправлення не став та вчинив нове аналогічне кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, діючи повторно, незаконно придбав при не встановлених в ході досудового слідства обставинах, рідину коричневого кольору, яка згідно висновку експерта № 87 від 20.01.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, маса якого в 3,2 мл. рідини складає 0,2128 г., яку в подальшому зберігав при собі з метою збуту, після чого 17.01.2014 року близько 13 години 35 хвилин, перебуваючи під містом, поблизу вул. Товстого в м. Запоріжжя, незаконно збув вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб ОСОБА_6 , шляхом продажу за 200 гривень.
Крім того, ОСОБА_4 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та особою, що раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий аналогічний злочин при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, діючи повторно, незаконно придбав при не встановлених в ході досудового слідства обставинах, рідину коричневого кольору, яка згідно висновку експерта № 133 від 29.01.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, маса якого в 3,4 мл. рідини складає 0,1122 г., яку в подальшому зберігав при собі з метою збуту, після чого 28.01.2014 року близько 18 години 45 хвилин, перебуваючи біля домоволодіння № 57 по вул. Українській в м. Запоріжжя незаконно збув вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб ОСОБА_6 , шляхом продажу за 250 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинене повторно.
Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено, що 23 вересня 2015 року між прокурором прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі вимог ст. ст. 468, 469, 472, 474 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
Виходячи зі змісту даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Згідно даної угоди, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого та обставин, що суттєво знижують суспільну небезпеку вчинених злочинів, а саме: щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, скоєння злочину у зв`язку зі збігом тяжких особистих та сімейних обставин, в тому числі, наявність у ОСОБА_4 на вихованні та утриманні неповнолітніх дітей, наявність на утриманні матері, яка є інвалідом ІІ групи, позитивну характеристику за місцем проживання, вчинення кримінальних правопорушень під контролем працівників міліції, невеликий об`єм збутого наркотичного засобу, сторони погодилися на призначення покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 1 року 7 місяців 5 днів позбавлення волі. Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого, який становить 1 рік 7 місяців 5 днів, на обмежитись відбутим строком.
Також вказаною угодою передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.
Захисник не заперечує проти затвердження угоди.
Прокурор наполягає на затвердженні угоди.
В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а умови даної угоди відповідають вимогам КПК України.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженого сторонами виду та розміру покарання.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 вересня 2015 року, укладену між прокурором прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 (одного) року 7 (семи) місяців 5 (п`яти) днів позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши у відбутий строк термін попереднього ув`язнення з 28.01.2014 року по 02.09.2015 року та обмежитись відбутим строком.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Речові докази:
- аудіо-диск з відеозаписом до протоколу затримання ОСОБА_4 , який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (т. 1, а.п. 67-68);
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1