Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/143/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000782 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кіровоград, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирішено долю речових доказів по справі.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7 ,

потерпілого: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Злочин ОСОБА_6 вчинив за наступних обставин.

Так, 30 січня 2015 року, ОСОБА_6 близько 18:00 год., перебуваючи біля будинку за адресою: м. Кіровоград, вул. 50 років Жовтня 32, помітивши раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , керуючись виниклим умислом на напад на останнього з метою заволодіння його майном із застосуванням насильства, прослідував за ним до рогу АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих спонукань, підійшовши до ОСОБА_8 ззаду, умисно наніс йому один удар в область голови, від чого потерпілий впав на землю, вдарившись ліктем та ногами, після чого ОСОБА_6 умисно наніс потерпілому один удар ногою в область обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців навколо правого ока з садном на верхній повіці, правому ліктьовому суглобі, та саден в ділянці правої щоки з переходом на носо-губний трикутник, крилі носа справа, в ділянці правої клубової кістки, лівого колінного суглоба, які згідно висновку судово-медичної експертизи N 138 від 20.02.2015 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, після чого ОСОБА_6 заволодів належним потерпілому майном: золотою обручкою вартістю 2028,63 грн., грошима у сумі 60,00 грн., паспортом та довідкою про присвоєння ІНН, мобільним телефоном Самсунг Дуос вартістю 794,98 грн. з картою пам`яті об`ємом 8 Гб вартістю 100,00 грн. і сім-картою МТС вартістю 10,00 грн. з грошовими коштами у сумі 6,00 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденими речами зник, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2999,61 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Обгрунтовує свої доводи тим, що призначаючи покарання, судом не враховано, що він раніше не судимий, вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, та відшкодував моральну шкоду у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляцію, просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_8 , який просив звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання із встановленням іспитового строку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наявними у справі доказами в їх сукупності, які ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються.
Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів; обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 66 КК України суд правильно визнав щире каяття, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 67 КК України - не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав до застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 , виходячи з наступного.
Так, згідно із ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Положеннями ст. 65 КК України регламентовані загальні засади призначення покарання, зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому суд ухвалює звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Так, призначаючи покарання судом першої інстанції не в достатній мірі враховано, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.к.п. 95-101). Також, колегія суддів враховує думку потерпілого ОСОБА_8 , щодо призначення покарання ОСОБА_6 , який просив звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком, вважає призначене судом першої інстанції покарання занадто суворим та просив не позбавляти волі обвинуваченого. Відповідно до розписки потерпілого, ОСОБА_6 відшкодував матеріальну та моральну шкоду завдану злочином у повному обсязі, та він не має претензій майнового характеру до обвинуваченого.

У зв`язку з наведеним, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання та враховуючи особу обвинуваченого, обставини злочину, а також думку потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого, колегія суддів вважає можливим за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які перелічені вище, пом`якшити призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання. Зокрема колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, покарання призначене із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, в силу яких обвинуваченого від відбування призначеного покарання слід звільнити з випробуванням і встановленням іспитового строку та відповідні обмеження, яке буде достатнім для виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_6 нових злочинів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю на відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407-409, 414, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2015 року, стосовно ОСОБА_6 в частині призначання покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не віджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою - скасувати, звільнивши його з під варти негайно із зали суду.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: підписи.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2