Справа №480/2633/14-к 01.12.2014 01.12.2014 01.12.2014

Провадження № 11-сс/784/356/14 Категорія ст. ст. 181, 194 КПК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2014 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого: ОСОБА_3
Суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2014 року, якою відносно підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульянівка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, учня 2-го курсу Надбузького професійного аграрного ліцею, холостого, не судимого, проживаючого на АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України; -
- застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_6 .
Підозрюваний ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_8 .
Законний представник
неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 .
Представник служби у справах дітей
Миколаївської РДА ОСОБА_10 .
Потерпіла ОСОБА_11 .
Представник потерпілої ОСОБА_12
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
прибувати до слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування кримінального провадження за першою вимогою;
не залишати, меж Миколаївського району Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
не відвідувати місця масового скупчення людей, розважальні заклади і заходи масового характеру, а також громадські місця і заклади громадського харчування де здійснюється реалізація спиртних напоїв на розлив та їх вживання;
повідомляти слідчого, прокурора, а також суд про зміну свого місця проживання та навчання.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор ОСОБА_6 вважає прийняте слідчим суддею рішення необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що суд невірно оцінив приведені стороною обвинувачення доводи. При цьому докладно наводить мотиви прийнятого слідчим суддею рішення та положення ст. ст. 177, 178 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор твердить, що судом неналежним чином враховано:
тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; що ОСОБА_7 був ініціатором вказаного злочину, спонукав та підбурював ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до його вчинення;
що за місцем мешкання він характеризується посередньо і, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на інших підозрюваних, а саме на малолітнього ОСОБА_14 , який також причетний до вчинення даного злочину;
що він не має постійного джерела доходів, не має постійного прибутку і тому може вчинити інше кримінальне правопорушення
що ним вчинено тяжкий злочин, не зважаючи на те, що відносно нього розглядається кримінальне провадження за ч. З ст. 185 КК України у Миколаївському районному суді Миколаївської області;
що в порушення оскаржуваної ухвали слідчого судді від 07.11.2014 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього певних обов`язків, ОСОБА_7 з порушенням одного з обов`язків з 11.11.2014 без дозволу слідчого, прокурора або суду залишив місце свого мешкання та вирушив за межі Миколаївського району до Миколаївської обласної дитячої лікарні, яка знаходиться на території Ленінського району м. Миколаєва.
Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.
В запереченнях захисник ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін. Твердить, що прокурором як і 07.11.2014 року при розгляді слідчим суддею клопотання слідчого, так і до поданої апеляції не надано жодного доказу на підтвердження передбачених ст. 177 КК України ризиків. Вважає доводи апеляційної скарги упередженою думкою прокурора, яка не ґрунтується на доказах.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
В цей же день приблизно о 19.30 год. ОСОБА_7 , будучи ображеним ОСОБА_15 , вирішив нанести йому тілесні ушкодження. Запропонував ОСОБА_16 побити ОСОБА_15 ОСОБА_17 погодився. Реалізуючи свій злочинний намір приблизно о 20.00 год. ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_18 прибули до вищевказаної покинутої будівлі на АДРЕСА_4 , де умисно нанесли ОСОБА_15 взутими ногами не менше 30 ударів в область грудної клітки, тулубу та кінцівок. Після цього ОСОБА_7 з ОСОБА_18 пішли з будівлі, покинувши потерпілого ОСОБА_15 , який подавав ознаки життя та.
В цей же день приблизно о 22.00 год. ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_18 , усвідомлюючи, що вчинили злочин, але вважаючи, що свій намір на спричинення тілесних ушкоджень не виконали в повному обсязі, спільно прийняли рішення ще раз піти до покинутої будівлі та спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_15 . ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_18 запропонували піти разом з ними ОСОБА_19 , на що останній погодився. Таким чином, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_18 та ОСОБА_20 вступили в злочинну змову на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 . З метою реалізації цього злочинного наміру ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_18 та ОСОБА_20 приблизно о 22.10 год. прийшли до покинутого будинку на АДРЕСА_4 , де знаходився потерпілий ОСОБА_15 , який ще подавав ознаки життя. Там ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_18 та ОСОБА_20 нанесли ОСОБА_15 взутими ногами не менше 15 ударів кожний (всього не менше 65 ударів) в область тулубу та кінцівок. Після чого, ОСОБА_7 з ОСОБА_18 залишили потерпілого ОСОБА_15 , який подавав ознаки життя у будівлі, та покинули місце злочину.
03.11.2014 року о 14.30 год. за адресою АДРЕСА_4 , виявлено труп ОСОБА_15 з ознаками насильницької смерті.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2582 від 04.11.2014 року, смерть ОСОБА_15 настала внаслідок внутрішньої кровотечі, розриву лівого куполу діафрагми, чисельних переломів ребер, тупої травми грудної клітини.
05.11.2014 року ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України і цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України злочину.
За результатами розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в його задоволенні та про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною йому в період з 18.00 год. до 06.00 год. щодня, а у вихідні та святкові дні - цілодобово залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 та з покладенням на ОСОБА_7 передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків: прибувати до слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування кримінального провадження за першою вимогою; не залишати, меж Миколаївського району Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду; не відвідувати місця масового скупчення людей, розважальні заклади і заходи масового характеру, а також громадські місця і заклади громадського харчування де здійснюється реалізація спиртних напоїв на розлив та їх вживання; повідомляти слідчого, прокурора, а також суд про зміну свого місця проживання та навчання.
При цьому слідчий суддя врахував:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України злочину, який є тяжким;
тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, за який кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років;
що ОСОБА_7 є неповнолітньою особою, має постійне місце проживання і проживає разом з матір`ю, є зайнятою особою, оскільки навчається на 2-му курсу НПАЛ, розцінивши зазначені обставини свідоцтвом наявності у нього міцних соціальних зв`язків;
стан здоров`я підозрюваного (наявність нього низки хронічних захворювань);
що хоча ОСОБА_7 і є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні за вчинення передбачених ч.З ст. 185 КК України злочинів, однак на сьогоднішній день він є не судимим;
що додана до клопотання слідчого характеристика носить, поверховий характер і в повній мірі не відображає всі дані щодо особи підозрюваного;
що в наданих органом досудового розслідування і прокурором матеріалах відсутні дані про обрання раніше стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу, який би ним не був дотриманий.
За такого, слідчий суддя прийшов до переконання про відсутність підстав для обрання ОСОБА_7 такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Разом із тим, враховуючи наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що останній може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя прийшов до висновку про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного низки передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий і прокурор; і недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім передбачених ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого злочину та інші.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ч. 2 ст. 492 КПК України тримання під вартою може застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 цього Кодексу.
Слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 вказані вимоги закону не дотримані.
Обґрунтованість підозри вчинення ОСОБА_7 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 злочину відносно потерпілого ОСОБА_15 , внаслідок якого останній помер, підтверджується сукупністю зібраних доказів: протоколом огляду місця події від 03.11.2014 року, протоколом затримання ОСОБА_7 від 05.11.2014 року в порядку ст. 208 КПК України, протоколами допитів підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_13 від 05.11.2014 року та 06.11.2014 року відповідно, протоколом огляду місця події від 05.11.2014 року, протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 від 06.11.2014 року, висновком судово медичної експертизи та додаткової судово медичної експертизи трупу ОСОБА_15 від 21.11.2014 року № 2582, тощо.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.10.2014 року приблизно о 19.30 год. ОСОБА_7 з ОСОБА_14 знаходились в покинутому будинку, де спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_15 ; а згодом приблизно о 22.00 год. ОСОБА_7 з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в тому ж покинутому будинку знов спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_15 .
в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесені відомості щодо вказаного факту з наданням іншої правової кваліфікації п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України;
а також у цьому кримінальному провадженні до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2014 року внесені відомості за ч. 4 ст. 187 КК України щодо заволодіння ОСОБА_7 мобільним телефоном ОСОБА_15 під час спричинення йому тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_3 .
28.11.2014 року ОСОБА_7 оголошена підозра у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
За таких обставин ОСОБА_7 обґрунтовано підозрювався у вчиненні тяжкого злочину, а зараз за цим же фактом обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк: від 8 до 10 років за ч. 4 ст. 187 КК України, та від 10 до 15 років (для неповнолітніх осіб, згідно п. 5 ч. 3 ст. 102 КК України) - за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Відмовляючи в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя, врахувавши наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України дії, не дав належної оцінки всім встановленим обставинам в їх сукупності і прийшов до невірного висновку про відсутність підстав для обрання ОСОБА_7 такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
При цьому слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 є неповнолітньою особою, має постійне місце проживання і проживає разом з матір`ю, є зайнятою особою - навчається на 2-му курсу НПАЛ, розцінивши зазначені обставини свідченням наявності у нього міцних соціальних зв`язків, а також стан здоров`я підозрюваного (наявність нього низки хронічних захворювань).
Проте, слідчий суддя не звернув уваги, що всі ці обставини не утримали підозрюваного ОСОБА_7 від вчинення у групі осіб неодноразових насильницьких дій відносно потерпілого, внаслідок яких останній помер.
Крім того, слідчий суддя, зазначаючи, що ОСОБА_7 на сьогоднішній день є не судимим, залишив поза увагою вимоги ч. 1 ст. 178 КПК України щодо обов`язку оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого злочину.
У даному випадку слідчий суддя не надав оцінки тому факту, що ОСОБА_7 не тільки повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, а він вже з 18 жовтня 2014 року є обвинуваченим у вчиненні передбачених ч. З ст. 185 КК України злочинів. І незважаючи на те, що судом вже розглядається кримінальне провадження відносно нього, ОСОБА_7 знов вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини із застосуванням фізичного насильства, внаслідок чого настала смерть потерпілого.
За такого, на думку колегії суддів, є підстави вважати, що існує ризик вчинення ОСОБА_7 іншого злочину.
Крім того, існує і ризик незаконного впливу підозрюваним на малолітнього ОСОБА_14 , який також причетний до вчинення даного злочину, і який, як пояснив підозрюваний ОСОБА_7 апеляційному суду, проживає по сусідству з ним.
З урахуванням обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого та особливо тяжкого злочинів, наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, що знаходячись на волі він може впливати на малолітнього ОСОБА_14 , переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інший злочин, апеляційний суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам, а тому є необхідним застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В той же час є необґрунтованими твердження прокурора про порушення неповнолітнім ОСОБА_7 з 11.11.2014 року покладеного на нього слідчим суддею обов`язку не залишати меж Миколаївського району Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду, оскільки залишення ним місця свого проживання пов`язано, як зазначає і сам апелянт, з погіршенням стану його здоров`я та з необхідністю відповідного лікування та самим лікуванням у Миколаївській обласній дитячій лікарні, а тому відсутні підстави вважати, що звернення до лікарні з подальшою госпіталізацією та стаціонарним лікуванням пов`язано з невиконанням підозрюваним процесуальних рішень органу досудового розслідування та слідчого судді. З огляду на зазначене, слідчий суддя цілком вірно врахував стан здоров`я підозрюваного та наявність у нього низки хронічних захворювань.
Проте, матеріали провадження, а також додатково надані сторонами матеріали не містять даних, які б вказували на те, що за станом здоров`я ОСОБА_7 не може утримуватись під вартою.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що не підлягає визначенню розмір застави при застосуванні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2014 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - скасувати.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 січня 2015 року до 13.30 години.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2