Провадження № 11-сс/792/309/15
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 28 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0007906,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області стосовно підозрюваного за ч.3 ст.187 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

продовжено строк тримання під вартою до 16 листопада 2015 року включно.

Визначено строк дії ухвали до 16 листопада 2015 року.
Органами досудового слідства ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 24 грудня 2013 року близько 04 години за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами, одягнувши на обличчя маски, з метою вчинення розбійного нападу, шляхом підбору ключа проникли в кв. АДРЕСА_2 , де із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, здійснили напад на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_7 наніс ряд ударів кулаками потерпілому ОСОБА_9 , чим заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рани м`яких тканин правої надбрівної дуги, крововиливів м`яких тканин правої навколоочної ділянки, грудної клітки справа, лівого передпліччя, крововилив під кон`юнктиву правого ока, а також садна шкіри правої надключичної ділянки, а одна із невстановлених осіб заподіяла потерпілій ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки, у вигляді крововиливів м`яких тканин грудної клітки справа, правої здухвинної ділянки, правого плеча, верхньої губи, крововиливу слизової оболонки верхньої губи. Проте, в ході нападу потерпілий ОСОБА_9 вчинив відносно ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб рішучий опір, у зв`язку з чим нападники втекли з місця злочину.

24 грудня 2013 року відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесено до ЄРДР за №0007906 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.187 КК України.

15 серпня 2014 року, відповідно до положень ст.278, глав 6, 11 КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_7 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, було вручене його бабці.

09 вересня 2014 року ОСОБА_7 було оголошено у розшук, а 11 листопада 2014 року - в міжнародний розшук.

У зв`язку з цим, на підставі ч.6 ст.193 КПК України, 27 січня 2015 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду підозрюваному ОСОБА_7 за його відсутності було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та вирішено після екстрадиції ОСОБА_7 на територію України і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, доставити ОСОБА_7 до слідчого судді для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або про його заміну на більш м`який.

27 липня 2015 року о 17 год. 15 хв. підозрюваний ОСОБА_7 був доставлений в СІЗО № 29.

29 липня 2015 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду щодо нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів з урахуванням строку перебування в СІЗО.

24 вересня 2015 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду продовжено строк тримання під вартою до закінчення строку досудового слідства - по 30.09.2015 включно.

29 вересня 2015 року згідно ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 29.10.2015 року.
28 жовтня 2015 року, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, та переховувався від органів досудового розслідування, що дає підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, може продовжити переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; що ризики, які враховувались при застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились; що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.
При цьому слідчим суддею не взято до уваги заперечення сторони захисту про те, що висновки експерта №424 від 03.09.2015 року не підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , оскільки самі по собі висновки вказаної експертизи не спростовують обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину за вказаних потерпілим обставин. Підстав піддавати сумніву обґрунтованість призначення повторної експертизи за клопотанням потерпілого немає, оскільки останній стверджує, що саме ОСОБА_7 є одним з учасників розбійного нападу.
За змістом апеляційної скарги захисник просить у ній ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що у клопотанні слідчого не зазначено, з яких причин слід продовжити строк тримання під вартою, слідчий обмежується виключно перерахуванням доказів, які, на його думку, підтверджують підозру ОСОБА_7 ; ухвала слідчого судді також не містить причин продовження строку тримання під вартою; не дивлячись на те, що слідчий просив продовжити строк тримання під вартою до 30.11.2015, слідчий суддя продовжив цей строк лише до 16.11.2015 року включно без будь-якого обґрунтування такого рішення.
Уважає, що підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою, оскільки відповідно до висновку експерта від 03.09.2015 генетичні ознаки клітин, виявлених на внутрішній поверхні маски, шапки та спортивної кофти, не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_7 , походження вказаних слідів від нього виключається, генетичні ознаки слідів крові людини, виявлених у змивах з підлоги навпроти квартири потерпілого та з підлоги між першим та другим поверхом, також не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_7 , належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі, а ризиків, на які вказують слідчий та слідчий суддя, не існує, доказів протилежного немає.
Стверджує, що ОСОБА_7 свої процесуальні обов`язки виконувати не міг, оскільки з 06.06.2014 перебував за кордоном, а про існування кримінального провадження йому стало відомо лише 28.07.2015, після вручення слідчим клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу.
Звертає увагу на те, що до моменту виїзду за кордон ОСОБА_7 мав постійне місце проживання та роботи, але у правоохоронні органи не викликався і не допитувався, хоча протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, у яких зазначено, що потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_11 впізнали ОСОБА_7 , датуються 07.02.2014 та 18.02.2014 впізнали, що, на думку захисника, ставить під сумнів ці докази.
Захисник також уважає, що слідчий суддя при продовженні строку тримання вартою не врахував практики Європейського суду з прав людини зокрема висновків Суду, викладених у рішеннях: „Єлов проти України, „Харченко проти України, „Белевитський проти Росії, та вказівок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за який визначено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років, і який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, та наявність зазначених в ухвалі слідчого судді ризиків підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, зокрема й показаннями потерпілих та свідків. У справі також є відомості про те, що ОСОБА_7 схиляв одного із свідків до зміни показань.

У клопотанні слідчого про продовження строку тримання підозрюваного під вартою наведено докази та обставини, які з достатністю вказують саме на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину та на наявність вказаних ризиків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та клопотання слідчого, у даному кримінальному провадженні після останнього продовження строку тримання підозрюваного під вартою були проведені певні слідчі дії, але ще необхідно виконати ряд слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на перевірку отриманих доказів вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення та забезпечення прав учасників кримінального провадження. Зокрема, необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-біологічної експертизи, яка на даний момент ще перебуває на виконанні в НДЕКЦ при ГУМВС України у м. Києві, в порядку ст.290 КПК України ознайомити з матеріалами кримінального провадження підозрюваного та потерпілих, скласти обвинувальний акт.

За змістом ухвали, обґрунтовуючи своє рішення про необхідність, тобто, причини продовження строку тримання підозрюваного під вартою та висновки про те, що заявлені ризики не зменшилися, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам, слідчий суддя врахувала ті ж докази та обставини, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, на які вказував слідчий у клопотанні.

При цьому слідчий суддя, ухвалюючи рішення, керувалася як положеннями статей 177, 183 КПК України, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, так і вимогами ст.199 цього Кодексу, якою визначено порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді, оскільки тяжкість, час, місце і спосіб злочину, у вчиненні якого ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, та його поведінка після того, зокрема намагання вплинути на свідка, аби він не свідчив проти нього, та ухилення від слідства, у зв`язку з чим його було оголошено в розшук, вказують на те, що заявлені ризики не зменшилися, а викладені в клопотанні слідчого обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Сам по собі факт не виклику ОСОБА_7 в правоохоронні органи для допиту після того, як потерпілий та свідок ОСОБА_11 в лютому 2014 року впізнали його по фотографіях, не може ставити під сумнів ні протоколи пред`явлення їм для впізнання особи по фотознімках як докази, ні обґрунтованість підозри. Відповідно ст.94 КПК України докази, зокрема й з точки зору їх достовірності, оцінюються у їх взаємозв`язку та в скупності з іншими доказами.

Висновки експертизи, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, самі по собі теж не спростовують обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, вказаних потерпілим. До того ж на цій стадії кримінального провадження питання доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину не вирішується, на цьому етапі важливим є обґрунтованість саме підозри у вчиненні злочину; обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися; неможливість запобігти їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Той факт, що ОСОБА_7 після діяння, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, виїхав за кордон і не повертався в Україну навіть після того, як повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину в порядку, встановленому законом, була вручена його бабусі, а також те, що його було затримано за кордоном і доставлено в Україну лише завдяки оголошенню в міжнародний розшук, поза всякими сумнівами свідчить про його ухилення від органів досудового розслідування та суду.

Доводи апелянта з посиланням на те, що ОСОБА_7 не знав про наявність кримінального провадження щодо нього, спростовуються врученням 15.08.2014 його бабці повідомлення про підозру та наявною у кримінальному провадженні письмовою згодою ОСОБА_7 на захист його інтересів адвокатом ОСОБА_8 , датованою 15.08.2014.

Підстав піддавати сумніву обґрунтованість вручення повідомлення про підозру бабці ОСОБА_7 з матеріалів справи не убачається. Твердження ж сторони захисту в апеляційному суді про зворотне з посиланням на пояснення „цивільної дружини та бабки ОСОБА_7 , що він з останньою не проживав, не можуть бути визнанні достовірними ще й тому, що вони є зацікавленими особами на боці підозрюваного.

Подання слідчим клопотання про продовження строку тримання під вартою менше, ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, як і не порушення слідчим суддею питання про відповідальність слідчого, який порушив цей строк, за змістом ч.1 ст.198 КПК України, не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою. Визначальним тут є розгляд слідчим суддею клопотання про продовження цього строку до закінчення строку дії попередньої ухвали. А ця вимога частини четвертої вказаної статті слідчим суддею дотримана.

Констатація ж в апеляційній скарзі положень чинного законодавства та практики Європейського суду з прав людини правильності висновків слідчого судді не спростовує. Ці висновки слідчого судді ні національному законодавству, ні вказівкам ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ні практиці ЄСПЛ не суперечать. Адже за змістом ухвали слідчого судді у ній наведено і обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , і обставини, за яких до підозрюваного неможливо застосувати інші (альтернативні) запобіжні заходи, і переконливі аргументи для продовження тримання його під вартою, і законодавчі підстави для тримання під вартою. А строк, на який тримання під вартою продовжено, не суперечить вимогам закону і, на думку колегії суддів, не виходить за межі розумного.

Те, що слідчий суддя не навів мотивів, з яких продовжив тримання підозрюваного під вартою на менший строк, ніж просив слідчий, не може бути підставою для скасування ухвали, головне, що цей строк не виходить за межі, встановлені законом, зокрема ст.197 КПК України, та за межі строку, на який продовжено досудове розслідування.

Отже колегія суддів уважає доводи апеляційної скарги захисника необґрунтованими і підстав для скасування ухвали слідчого судді не убачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 28 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2