АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2340/15-к Номер провадження 11-кп/786/854/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника ВЦ ОСОБА_9
розглянула із застосування відео конференції у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали подання за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 6 жовтня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання Комсомольського виправного центру № 136 та спостережної комісії Комсомольського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженого вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 31.10.2012 року за ч. 2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.12.2014 року невідбута частина строку покарання замінена на більш м`яку - обмеження волі.

У Комсомольському ВЦ № 136 ОСОБА_7 відбуває покарання із 14.02.2014 року, куди прибув із Старобабанівської ВК № 92.

Згідно ухвали суду, Комсомольський виправний центр № 136 та спостережна комісія Комсомольського міськвиконкому звернулися до Комсомольського міського суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Відмовляючи в задоволенні подання, суд вказав на те, що засуджений ОСОБА_7 не відбув 2/3 строку покарання у виді обмеження волі, визначеного ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.12.2014 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення щодо ОСОБА_7 .

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 і представника ВЦ ОСОБА_10 про задоволення скарги, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені мотиви апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За нормами ч.ч.2,3 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув певний строк покарання, призначений судом, в залежності від ступеня тяжкості скоєного ним злочину.

Виходячи із змісту ч.5 ст.82 КК України до осіб, яким покарання було замінене більш м`яким, умово-дострокове звільнення застосовується за встановленими статтею 81 цього Кодексу правилами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що строк відбуття ОСОБА_7 покарання підлягає обрахуванню з фактичної дати винесення ухвали про заміну йому покарання, тобто з 24 грудня 2014 року.

Таким чином, станом на 06.10.2015 року ОСОБА_7 відбув менше 2/3 частини призначеного покарання, як це передбачено п.2 ч.3 ст.81 КК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постановлена ухвала є законною, а апеляційну скаргу у інтересах засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 у інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 6 жовтня 2015 року щодо нього - без зміни.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4