У Х В А Л А

Справа № 183/6191/15

№ 1-кс/183/737/15

29 вересня 2015 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
23.09.2015 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 , яке слідчий та прокурор підтримали під час розгляду, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , мотивуючи його тим, що слідчим ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесене 06.12.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004605 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 357 КК України. Прокурор та слідчий під час розгляду даного клопотання зазначили, що є достатньо підстав вважати, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому просить задовольнити дане клопотання.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, обґрунтовуючи свої доводи тим, що його підзахисний в період з грудня 2014 року, коли відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР, по теперішній час з`являвся на виклики до слідчого, місце свого мешкання не змінював, телефонний номер не змінював, має на утриманні неповнолітню дитину, займається суспільно-корисною працею.

Підозрюваний ОСОБА_8 заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя вважає, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню.

Згідно до вимог ст. 176-178 КПК України слідчий СВ Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , згідно якого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та використання завідомо підроблених документів, в невстановлений слідством час в невстановленому слідством місці, вступив в попередній зговір з ОСОБА_9 та невідомою жінкою, розробивши план вчинення злочину та розподіливши ролі у вчиненні злочину.
Так, ОСОБА_8 , реалізуючи умови злочинної змови, діючи відповідно до розробленого плану вчинення злочину, 08.11.2014 року приблизно о 12.00 годині, прийшов за місцем мешкання раніше відомої йому ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 та, представившись працівником бюро технічної інвентаризації (в подальшому БТІ), вимагав надати йому документи на право власності зазначеної квартири з метою перевірки права власності. ОСОБА_10 , будучи введеною в оману ОСОБА_8 , стосовно законності дій останнього та впевненою, що останній є працівником БТІ, на вимогу останнього надала йому правовстановлюючі документи на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: домову книгу, технічний паспорт на квартиру, свідоцтво на право власності на житло, ордер на квартиру. ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, підтримуючи впевненість у потерпілої ОСОБА_10 щодо законності її дій, переглянув надані йому документи та відволік увагу потерпілої ОСОБА_10 розмовами, і скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_10 відволікла свою увагу та не контролює його дії, діючи з корисливих мотивів, таємно викрав офіційні документи: технічний паспорт на квартиру, свідоцтво на право власності на житло, ордер на квартиру. Умисні дії ОСОБА_8 , які виразились у викраденні офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів кваліфіковані ч. 1 за ст. 357 КК України.
Співучасник вчинення злочину ОСОБА_9 , реалізуючи умови злочинної змови, 14.11.2014 року приблизно о 12.00 годині, діючи відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні злочину, прибув разом із співучасником вчинення злочину - невідомою жінкою, до офісу приватного нотаріуса Дніпропетровського міського округу ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де співучасник вчинення злочину - невідома жінка, діючи відповідно до відведеної їй ролі у вчиненні злочину, видала себе за потерпілу ОСОБА_10 , надавши викрадений паспорт НОМЕР_1 , виданий Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 17.04.1998, та представляючись приватному нотаріусу Дніпропетровського міського округу ОСОБА_11 . ОСОБА_10 , оформила та підписала довіреність НАЕ 377662 від 14.11.2014 року, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_10 , будучи власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 уповноважила ОСОБА_8 розпоряджатися вищезазначеною квартирою, в якій відповідно до висновку експерта № 62/04/06-234 від 17.07.2015 підписи від імені ОСОБА_10 виконано не ОСОБА_10 та передала довіреність співучаснику вчинення злочину ОСОБА_9 . Після чого, співучасник вчинення злочину ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати умови злочинної домовленості, діючі відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні злочину, 19.11.2014 року, в денний час доби, в невстановленому слідством місці, діючи з корисливих мотивів, відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні злочину, передав директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт-Консалтинг» ОСОБА_12 , сканкопії раніше викрадених ОСОБА_8 у потерпілої ОСОБА_10 офіційних документів на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: технічний паспорт на квартиру, свідоцтво на право власності на житло, ордер на квартиру, а також завідомо підроблений документ, а саме: довіреність НАЕ 377662 від 14.11.2014 року, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_10 , будучи власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 уповноважила ОСОБА_8 розпоряджатися вищезазначеною квартирою для складення звіту про оцінку майна та отримав звіт про оцінку майна об`єкта житлової нерухомості - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , 26.11.2014 року приблизно об 11.00 годині, прибув разом зі співучасником вчинення злочину ОСОБА_9 , до офісу приватного нотаріуса Дніпропетровського міського округу ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_8 , виступаючи продавцем, надав приватному нотаріусу Дніпропетровського міського округу ОСОБА_11 викрадені їм раніше правовстановлюючі документи на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , підроблену раніше довіреність НАЕ 377662 від 14.11.2014 року, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_10 , будучи власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , уповноважила ОСОБА_8 розпоряджатися вищезазначеною квартирою і виготовлений невстановленою особою завідомо підроблений офіційний документ - довідку № 21 від 27.11.2014 про склад сім`ї, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , виданої ліквідованим підприємством КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання», а співучасник вчинення злочину ОСОБА_9 , супроводжуючи та надаючи поради сину ОСОБА_13 , якому достовірно не були відомі дійсні наміри ОСОБА_8 та співучасника вчинення злочину ОСОБА_9 , та який виступив покупцем, надав приватному нотаріусу Дніпропетровського міського округу ОСОБА_11 паспорт на своє ім`я та ідентифікаційний код для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . Умисні дії ОСОБА_8 , які виразились у використанні завідомо підробленого документа, кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України.
Після цього, приватний нотаріус Дніпропетровського міського округу ОСОБА_11 прийняла на підставі вищевказаних документів рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17492415 від 26.11.2014 року, яким відкрила розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна та зареєструвала право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_10 ; нотаріально посвідчила договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 за № 2253 від 26.11.2014 року, відповідно до якого покупець ОСОБА_13 купив вищезазначену квартиру у ОСОБА_8 за 100000 грн.; прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17494456 від 26.11.2014 року, яким провела державну реєстрацію права власності на квартиру з реєстраційним номером 19, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_13 .
Таким чином, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, за попереднім зговором в групі осіб спільно зі співучасниками вчинення злочину ОСОБА_9 та невідомою жінкою, шляхом обману придбав право на майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 451945 грн., яка в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток в особливо великому розмірі. Умисні дії ОСОБА_8 , які виразились в придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, кваліфікуються за ч. 4 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, мотивуючи його тим, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 вчинив умисні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 357 КК України, один з яких віднесено до категорії особливо тяжких, санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, тому підозрюваний ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що підозрюється у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 розлучений, офіційно не працевлаштований, мешкає не за місцем реєстрації, а тому не має міцних соціальних зв`язків. У зв`язку з цим просить відносно ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, що підтверджується протоколом допиту колишньої дружини ОСОБА_8 , яка показала, що тривалий час не спілкується з ним, місцезнаходження його їй невідомо.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання відмовити, оскільки вважає, що прокурор та слідчий не довели наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, його підзахисний тривалий час з`являвся на виклик до слідчих, наведені слідчим та прокурором докази, про те, що ОСОБА_8 повідомлявся про необхідність явки до слідчого, але не з`являвся на виклик не підтверджуються ніякими фактичними даними. Його підзахисний має на утриманні неповнолітню дитину, тривалий час мешкає за зазначеною ним адресою, має постійний телефонний номер.

Підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає його необґрунтованим. Так, ОСОБА_8 повідомив суд, що має постійне місце мешкання, має на утриманні неповнолітню дитину, з якою має щоденне спілкування, займається суспільно-корисною працею, постійно з`являвся на виклики слідчих, та не має наміру приховуватися від слідчих та суду.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання та додані до нього письмові докази, вислухавши доводи слідчого, прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 179 КПК України, вважає його частково обґрунтованим та таким що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 357 КК України, одно з яких віднесено законом до особливо тяжких злочинів, виходячи з наявних у слідства доказів: витягу з кримінального провадження № 0004605; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколів допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 ; протоколу тимчасового доступу до документів від 02.02.2015 року; висновку судової почеркознавчої експертизи.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя вважає, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 ніде не працює, його посилання на те, що він займається суспільно-корисною працею, нічим не підтверджений; він розлучений та, хоча й має неповнолітню дитину, однак не підтвердив те, що дитина знаходиться на його утриманні та має з ним щоденне спілкування; хоча й стверджує, що має постійне місце мешкання, однак ця інформаціє тільки з його слів та нічим іншим не доведена, а тому слід вважати, що у ОСОБА_8 відсутні стійкі соціальні зв`язки. Крім того, слідчий суддя враховує й обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст.. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється. У відповідності з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Все, наведене раніше, на думку слідчого судді неодмінно свідчить про наявність підстав для застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України. Однак в судовому засіданні прокурором не було доведено те, чому інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти ризикам. Так, прокурором не доведено, що на протязі тривалого часу, а саме в період з грудня 2014 року по теперішній час, підозрюваний ОСОБА_8 виконував всі покладені на нього процесуальні обов`язки, у відношенні нього в цей період взагалі не ставилося питання про застосування запобіжного заходу, а, починаючи з серпня 2015 року, він став ухилятися від явки до слідчого, а тому потребує застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що 28 вересня 2015 року йому зателефонував слідчий та викликав його до себе, він відразу приїхав, після чого був затриманий. Вказаний факт слідчим в судовому засіданні не заперечувався.
На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде занадто суворим.
На підставі ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме те, що у відношенні ОСОБА_8 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення та наявні достатні підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні. Тому слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_8 повинний бути застосований інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
У відповідності з ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі. Із урахуванням вищенаведених обставин, слідчий судді вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя вважає, що при застосуванні у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на останнього повинні бути покладені деякі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України та застосування вказаного запобіжного заходу повинно бути застосовано цілодобово.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 194, 196, 202 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А:
Клопотання слідчого СВ Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_15 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 357 КК України, задовольнити частково.

ОСОБА_15 обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 27 листопада 2015 року включно.

Покласти на ОСОБА_16 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого СВ Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУ МВС України в Дніпропетровській області, прокурора Новомосковської міжрайонної прокуратури та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця фактичного проживання, тобто: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На підставі ч. 3 ст. 202 КПК України підозрюваного ОСОБА_8 негайно доставити до місця проживання та звільнити з-під варти.
Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_16 , який перебуває під домашнім арештом, покласти на слідчого СВ Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали направити для виконання начальнику Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1