АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1548/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора : ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_7
законного представника потерпілих: ОСОБА_8
захисників: ОСОБА_9
ОСОБА_10
обвинувачених: ОСОБА_11
ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження №0003006 щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_13 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003006 відносно обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повернуто прокурору Голосіївського району м. Києва для усунення виявлених недоліків. Також обраний на досудовому розслідуванні обвинуваченим: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою залишений без змін та продовжений до 28.09.2015 року включно; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою залишений без змін та продовжений до 28.09.2015 року включно.

Як зазначено в ухвалі суду, вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить повного і конкретного формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, зокрема в акті не зазначено, де знаходилися мобільні телефони марки «Greenbery» і «LG», які ривком у ОСОБА_14 виривав ОСОБА_11 , чи знаходилися обидва вищевказані телефони у ОСОБА_14 , чи ОСОБА_11 вирвав дані мобільні телефони у кожного потерпілого окремо, а якщо так, то не описано, яким чином ОСОБА_11 заволодів мобільним телефоном ОСОБА_7 .

Іншими недоліками, зокрема порушеннями вимог ст. 290 КПК України, суд першої інстанції визнав відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування таких відомостей, як: незазначення таких процесуальних дій, як складання обвинувального акту, повідомлення сторонам про закінчення досудового розслідування та відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження; незазначення часу надання доступу до матеріалів кримінального провадження потерпілому ОСОБА_7 .

Що ж стосується відомостей про відмову обвинувачених від отримання копії обвинувального акту, то за висновком суду, такі обставини були оформлені слідчими органами з порушенням вимог КПК України, без належного допуску понятих, особи яких встановлені не були, оскільки у розписках про відмову в отриманні обвинувального акту відсутні усі анкетні дані таких осіб, а саме їх місце народження, адреса реєстрації, серія на номер документу, що посвідчує особу, а також не вказані відомості, чи є ці особи працівниками СІЗО чи іншими особами, які утримуються у ізоляторі, залучення яких, як вважав суд першої інстанції, є неприпустимим.

Не погодившись з таким судовим рішення прокурор, який затвердив обвинувальний акт, подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30.07.2015 року як таку, що не містить переконливого обґрунтування прийнятого рішення, постановивши нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що в обвинувальному акті викладено всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зокрема зазначені: час, місце, спосіб скоєння кримінального правопорушення; спосіб викрадення мобільних телефонів (як то відкрито, протиправно, шляхом ривка з рук потерпілого ОСОБА_14 ); а в реєстрі матеріалів справи відображені усі відомості про хід досудового розслідування. Що стосується визнання недоліком акту залучення неналежних понятих, то на думку апелянта, незазначення усіх анкетних даних понятих при врученні обвинуваченим акту, відповідно до ст. ст. 291, 314 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того прокурор посилається на те, що в порушення вимог ст. 314 КПК України, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні фактично вдався до розгляду питань, які не могли бути предметом розгляду.

А тому апелянт вважає, що, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд не дотримався положень ст. 314 КПК України, у зв`язку із чим ухвала суду підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також задовольнити подане апелянтом клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених; пояснення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , їх захисників, які заперечували проти апеляційної скарги та клопотання; потерпілого ОСОБА_7 та його законного представника, які підтримали позицію прокурора; перевіривши матеріали судового провадження з обвинувальним актом та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування викладені в ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини, і, зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого ( прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
За ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідуванняповинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Разом з тим, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, дійшов помилкових висновків про порушення зазначених та інших вимог кримінального процесуального закону.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, всупереч висновкам суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, зазначений акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , саме у тій формі, які прокурор вважав встановленими.

А тому, під час підготовчого судового засідання, ще до призначення розгляду по суті, суд не вправі оцінювати (підтверджувати, спростовувати чи ставити під сумнів), саме ті обставини, які зазначені у акті, зокрема пропонувати слідчим органам зазначити фактично інші обставини подій, у тому числі вказати відомості, чи обидва мобільні телефони потерпілих знаходились у ОСОБА_14 , чи ОСОБА_11 вирвав вказані предмети у кожного потерпілого окремо, а якщо так, зазначити, яким чином ОСОБА_11 заволодів мобільним телефоном ОСОБА_7 .

Більш того, висновки суду про неповноту та неконкретність висунутого обвинуваченого на цій стадії провадження взагалі є такими, що не відповідають вимогам КПК України.

Невірними є також і висновок суду першої інстанції про порушення слідчим ст. 109 КПК України при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначені процесуальні дії, час їх проведення, реквізити та розкритий зміст ряду процесуальних дій та рішень, що на думку колегії суддів, надає можливість суду в судовому засіданні ретельно і повною мірою дослідити та перевірити зібрані під час досудового розслідування докази та постановити обґрунтоване рішення.

Крім того, як убачається із матеріалів кримінального провадження, 27 липня 2015 року прокурор намагався вручити обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 копії обвинувального акту, про те останні відмовились від виконання та проведення такої процесуальної дії, що було посвідченого і понятими, дані яких, а саме прізвище, ім`я, по батькову, число, місяць та рік народження та адреса були зафіксовані у справі.
Що ж стосується питання залучення в якості тих чи інших осіб, які відповідно до свого статусу чи посади, на думку суду, не могли приймати участь у такій дії, то воно не могло бути розглянуто, а тим більше оцінено судом під час підготовчого судового засідання. Більш того, з огляду на попередню відмову обвинувачених приймати участь у проведенні тих чи інших процесуальних дій з причин їх незгоди з ходом досудового розслідування, прокурор вправі вручити їм обвинувальний акт під час підготовчого судового засідання, а суд, за наявності відповідного клопотання, надати їм для ознайомлення усі представлені прокурором матеріали кримінального провадження.

Будь-яких інших порушень вимог КПК України щодо складання обвинувального акту в ухвалі суду не наведено.

За таких обставин, під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, колегією суддів не було встановлено порушень, допущених при складенні обвинувального акту, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, а тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а ухвала суду в частині повернення обвинувального акту - скасуванню.

Крім того, у суді апеляційної інстанції прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на 60 днів, тобто до 27 листопада 2015 року включно.

При цьому, розглядаючи вказане клопотання, яке було підтримано потерпілим та його законним представником, та проти якого заперечували обвинувачені та їх захисники, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно ухвали Голосіївського районного суду м. Києва строк тримання обвинуваченим був продовжений до 28 вересня 2015 року включно.

При цьому з огляду на те, що ризики, передбачені ст. ст. 177, 178, 199 КПК України, продовжують існувати і на даний час та є триваючими, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого правопорушення, дані про особу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; відсутність місця роботи та визначеного місця проживання обвинувачених, будь-яких даних про те, що вони не можуть утримуватись в умовах слідчого ізолятору; а стороною захисту та обвинуваченими не надано нових та додаткових даних, які б свідчили, що відпали підстави, які були враховані судом при продовженні строків тримання під вартою, колегія суддів не знаходить підстав для зміни обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу, а також, вважаючи клопотання прокурора частково обґрунтованим, вважає за необхідне продовжити ОСОБА_11 та ОСОБА_12 строк тримання під вартою на 30 днів, а саме до 28 жовтня 2015 року включно.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_13 задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0003006 щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, прокурору скасувати з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Клопотання прокурора ОСОБА_13 задовольнити частково.
Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 30 днів, тобто до 28 жовтня 2015 року включно.
Продовжити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 30 днів, тобто до 28 жовтня 2015 року включно.

Ухвала набирає чинності з дня оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4