Справа № 135/1484/15-к
Провадження у справі № 1-кс/135/78/15
У Х В А Л А
іменем України
20.11.2015 слідчий суддя Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області клопотання прокурора прокуратури м. Ладижина Вінницької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000172 від 28.08.2015 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:
Прокурор прокуратури м. Ладижина Вінницької області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що 28 серпня 2015 року, близько 08.40 години, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні жилої квартири АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою задоволення статевої пристрасті, умисно, протиправно, із застосуванням фізичного насильства відносно неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме завівши до спальної кімнати та штовхнувши на ліжко, однією рукою утримуючи кінцівки рук останньої, долаючи фізичний опір, почав іншою рукою знімати одяг ОСОБА_6 . В подальшому, всупереч її волі та посягаючи на статеву свободу неповнолітньої, вступив з нею в статеві зносини природнім способом.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 28 серпня 2015 року, близько 08.50 години, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні жилої квартири АДРЕСА_1 , в якій проживає знайома йому неповнолітня ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, в присутності неповнолітньої ОСОБА_8 незаконно, відкрито викрав з її мобільного телефону флеш картку пам`яті Micro SD НС на 8 GB вартістю 180 гривень. Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_4 завдав матеріального збитку неповнолітній ОСОБА_9 на загальну суму 180 грн.

Того ж дня по даному факту було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових та розпочате кримінальне провадження за № 0000172, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152, ч.2 ст. 186 КК України (в подальшому кримінальні провадження за указаними злочинами були об`єднані в одне провадження).

З огляду на викладене вище, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 12.11.2015 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та 17.11.2015 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, що зумовлює необхідність обрання останньому міри запобіжного заходу.

При цьому існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - здійснення підозрюваним спроб переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 на даний час не працевлаштований, неодружений та дітей не має. На даний час існує високий ступінь ризику того, що підозрюваний ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду, так як останній, в період непогашеної та не знятої судимості, вчинив на території м. Ладижина Вінницької області особливо тяжкий злочин, що передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_4 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Усі викладені обставини свідчать про те, що вказана вище особа, у будь який час може залишити межі м. Ладижина Вінницької області, змінивши місце свого проживання чи перебування без повідомлення органу досудового розслідування або суду.

Досудовим розслідування також встановлено, що ОСОБА_4 являється раніше неодноразово судимим, востаннє засуджений 30.05.2014 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі й звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та вчинив на території м. Ладижина Вінницької області два нових умисних злочини, один з котрих являється особливо тяжким, за який законом передбачається покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років.

З огляду на всі вищевикладені обставини, негативні характеристики, ОСОБА_4 , що стосуються тривалого періоду злочинної діяльності особи, за яку підозрюваного було піддано кримінальним покаранням - з 2012 року

по даний час, а також вчинення останнім двох нових умисних злочини на території міста Ладижин Вінницької області за короткий період перебування у даному населеному пункті, не бажання стати на шлях виправлення, дотримуватись загальнообов`язкових, встановлених державою норм поведінки в суспільстві, з метою унеможливлення існування ризику продовження злочинної діяльності шляхом вчинення інших злочинів, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, доведеність вини ОСОБА_4 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, в значній мірі базується на показах потерпілої й ставленні її до вчиненого щодо неї діяння. З огляду на це, ОСОБА_4 , перебуваючи поза умовами ізоляції, намагатиметься здійснювати вплив на свідків та потерпілу, для викривлення обставин кримінальних правопорушень на власну користь, у зв`язку з тим, що при призначенні покарання за злочини судом може бути застосована міра покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Усе це вплине на повноту, всебічність розслідування кримінального провадження, у зв`язку з цим існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України,

Беручи до уваги вищевикладене, існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж взяття під варту прокурор просить задовольнити дане клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на обставини викладенні у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 не оспорюючи окремі обставини справи з фактичного боку (статевих відносин з потерпілою 28.08.2015 та те, що дійсно забрав з телефону потерпілої карту пам`яті на 8 ГБ) свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин не визнав і пояснив, що дійсно з 2013 року він знайомий із потерпілою у справі ОСОБА_10 , з якою на протязі довгого часу зустрічався та неодноразово по взаємній згоді мав статеві відносини. Тому 28.08.2015 він, прийшовши до неї додому, вступив з нею у статевий контакт без будь-якого примусу з його боку, а навпаки за спільним бажанням. Окрім того, зазначив, що забрав з її телефону карту пам`яті на 8 ГБ у зв`язку з тим, що думав, що на ній є інтимні фотографії ОСОБА_6 . Дану карту пам`яті мав намір в подальшому повернути потерпілій. Окрім того, зазначив, що причиною подачі заяви ОСОБА_10 є ревнощі, оскільки він на той час зустрічався з іншою дівчиною. Мама потерпілої ОСОБА_11 знала про те, що вони довгий час зустрічалися та мали статеві відносини.

Також заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив обрати інший менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючи на те, що він має постійне місце проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , де він проживає разом із 87 річною бабусею ОСОБА_12 , яка є особою потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, людиною одинокою, яка потребує постійного догляду, який він надає. Окрім того, зазначив, що раніше мав постійне офіційне місце роботи на АЗС ОККО, де зарекомендував себе з позитивної сторони. На даний час також працює, хоча і неофіційно, проте має стабільний заробіток, який надає можливість утримувати себе та похилого віку бабусю.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив в задоволенні клопотання відмовити та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, які не будуть перешкодою в денний час працювати підозрюваному, посилаючись на те, що доводи прокурора щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 152 та ч. 2 ст. 186 КК України є непереконлива, вважає, що має місце умисне завищення правової кваліфікації дій підозрюваного, а повідомлення про підозру не містить посилання на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів, тобто відсутнє належне формулювання підозри. Прокурор посилається виключно на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі до дванадцяти років. Проте, згідно рішень Європейського суду з прав людини Єлов, Харченко, Клішин проти України (кожне окремо) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину та скоєння злочину, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого злочину, не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, тримання під варто може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, перевалює на принципом поваги до свободи особистості, підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Також зазначив, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявність жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України та того, що інші, менш суворі запобіжні заходи, в тому числі, і домашній арешт не забезпечать належної поведінки підозрюваного, враховуючи, що він має постійне місце проживання, а саме за адресою: квартира АДРЕСА_2 , де він проживає разом із 87 річною бабусею ОСОБА_12 , яка є особою потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, людиною одинокою, яка потребує постійного догляду, який він надає; раніше мав постійне офіційне місце роботи на АЗС ОККО та позитивні характеристики за місцем здійснення своєї діяльності; на даний час також працює в "Кузня", різноробочим, хоча і неофіційно, проте має стабільний заробіток, який надає можливість утримувати себе та похилого віку бабусю. Тримання під вартою не тільки позбавить його можливості заробляти на життя, а й тяжким тягарем відобразиться на членах його родини. При цьому, ствердив, що ОСОБА_4 дійсно раніше притягався до кримінальної відповідальності та сумлінно відбув призначене покарання, проте прокурором окрім констатації цього факту не доведено, що він раніше порушував обрані відносно нього запобіжні заходи, намагався ухилитися від відповідальності та покарання, впливати на потерпілих та свідків, іншим чином намагався перешкодити слідству. Також після вчинення інкримінованих йому злочинів у сторони обвинувачення відсутні відомості, що підозрюваний вчинив інший злочин, притягувався до адміністративної відповідальності, натомість, він взагалі за насильницькі чи хуліганські дії не притягувався і не був помічений, на обліку в наркодиспансері та психіатричній лікарні не перебуває. Також вважає, що по даній справі відсутні будь-які об`єктивні докази злочинної діяльності ОСОБА_4 , оскільки всі слідчі дії за участі потерпілої проведені у присутності її матері ОСОБА_11 , яка має на неї великий вплив, без педагога або психолога, що в свою чергу свідчить про недопустимість як доказів протоколів допитів та протоколу слідчого експерименту, виходячи з практики Європейского суду та судів національної юрисдикції. Посилання на відсутність працевлаштування, негативну характеристику та відсутність міцних соціальних зв`язків не відповідає дійсності, оскільки спростовуються наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме довідкою виконкому Ладижинської міської ради від 17.11.2015 № 3312, виданою про те, що ОСОБА_4 проживає разом з "опікуном" ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_3 , яка є особою потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, що стверджується відповідним посвідчення серії НОМЕР_1 , категорія 1, виданого 23 вересня 2002 року, та є людиною одинокою, яка потребує постійного догляду, що підтверджується її похилим віком 87 років, довідкою характеристикою від 17.11.2015 за № 2-10-333, виданою виконком Ладижинської міської ради, з якої вбачається, що по відношенню до ОСОБА_4 за місцем проживання матеріали компрометуючого характеру відсутні, що також підтверджується і довідкою характеристикою від 28.08.2015 за № 2-10-2500, доданою стороною обвинувачення до матеріалів клопотання. Натомість, згідно характеристики, наданої з попереднього місця роботи підозрюваного, видно, що останній навпаки працював на АЗС ОККО - 38 в м. Ладижині Вінницької області, в роботі зарекомендував себе з позитивної сторони, службові обов`язки виконував добросовісно, старанно; в колективі мав дружні стосунки. Таким чином зібрані дані про особу ОСОБА_4 , його способу життя і поведінка під час досудового розслідування, свідчать, що у підозрюваного не має мети і намірів переховуватись від слідства та суду, чи покину України, беручи до уваги також і ту обставину, що паспорт останнього вилучений слідчим. Навпаки він найбільше з усіх учасників кримінального провадження заінтересований в об`єктивному і неупередженому досудовому розслідуванні, з метою встановлення істину. Також зазначив, що з моменту вчинення інкримінованих йому злочинів, а саме 28.08.2015 він постійно і негайно з`являвся до слідчого та прокурора, про що прокурор не заперечив в судовому засіданні, оскільки сам мав можливість спілкуватись із підозрюваним. Також жодним чином не впливав і не мав наміру впливати на потерпілу та свідків, що стверджується відсутністю в матеріалах кримінального провадження належних доказів. При цьому зазначив, що із змісту протоколів допиту свідків видно, що вони не були очевидцями події, тому будь-яких істотних та вагомих відомостей про обставини вчинення інкримінованих йому злочинів повідомити не можуть.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, який підтримав дане клопотання, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на сумлінне ставлення підозрюваного до явки до органу досудового розслідування, суду, проаналізувавши наявні матеріали провадження та додані до клопотання матеріали, слідчий вважає, що правових підстав для задоволення клопотання прокурора немає, виходячи з такого.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В п. 1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Як вбачається із представлених суду матеріалів, в провадженні Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження за № 0000172, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч.2 ст. 186 КК України. Зокрема, органи досудового слідства вважають встановленим, що ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а також зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, кваліфікуючою ознакою якого є зґвалтування неповнолітньої.

12.11.2015 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а 17.11.2015 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Всупереч доводам сторони захисту висунута підозрюваному ОСОБА_4 підозра обґрунтована викладеними в ній фактами, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити поставлені йому у провину суспільно небезпечні діяння, не вдаючись при цьому у тонкощі кримінально-правової кваліфікації та вирішення питання доведеності його вини. Джерела походження такої інформації ідентифікуються з наведеного прокурором переліку вчинення процесуальних дій під час досудового розслідування. Що ж стосується питання достатності і безспірності доказів винуватості підозрюваного, то воно вирішується судом при ухваленні вироку (п.п. 1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України).

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вказаних вище злочинів повністю підтверджується наданими суду та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: письмовою заявою ОСОБА_6 від 28.08.2015 про скоєння відносно неї ОСОБА_4 злочинів 28.08.2015; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.11.2015, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 розповіла та показала на місці всі обставини вчиненого підозрюваним ОСОБА_4 відносно неї злочину, що мав місце 28.08.2015; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 від 12.09.2015 та протоколом додаткового допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 від 13.11.2015, під час яких остання також детально розповіла про обставини вчинення щодо неї злочинів та прямо вказала на ОСОБА_4 , як на особу яка вчинила щодо неї вказані вище злочини; даними висновку експерта № 237 від 11.09.2015 за наслідками проведення судово-медичної експертизи неповнолітньої ОСОБА_6 ; даними висновку експерта № 238 від 09.09.2015 за наслідками проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_4 ; даними висновку експерта № 371 від 15.09.2015 за наслідками проведення судово-медичної експертизи марлевого тампону з вмістом піхви неповнолітньої ОСОБА_6 .

Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч.2 ст. 186 КК України та вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. 5 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема, те, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення тяжкого злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України, за який був 24.10.2014 засуджений Іллінецьким районним судом Вінницької області до покарання у виді 3 років позбавлення волі й звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, підозрюється у вчиненні нових умисних злочини, один з котрих являється особливо тяжким, за який законом передбачається покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років.

Натомість, ризики, які вважав прокурор встановленими і перелічив у вказаному клопотанні, а саме п. 1, 3 ст. 177 КПК України - здійснення підозрюваним спроб переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків не доведені фактичними обставинами справи, оскільки в судовому засіданні встановлено та не заперечується самим прокурором, що підозрюваний являється до органу досудового розслідування на виклики своєчасно та негайно, не будучи тривалий час обтяженим заходами забезпечення взагалі, виконує всі покладені на нього обов`язки. Окрім того, згідно досліджених судом протоколів допитів свідків видно, що вони не були очевидцями події і будь-яких даних про обставини інкримінованих підозрюваному злочинів не повідомили, тому не має підстав вважати, що підозрюваний може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування шляхом здійснення будь-якого впливу (погрози, підкуп, умовляння свідків або схилення їх до дачі неправдивих показань). Також з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження не вбачається наявності відомостей про те, що з боку підозрюваного або його близьких, друзів чи родичів були вчинені спроби у будь-який спосіб впливати на потерпілу. З огляду на викладене, прокурором не додано до матеріалів кримінального провадження доказів, які засвідчують факти нез`явлення підозрюваного за викликом до слідчого, прокурора; показання свідків або потерпілої щодо намагання змінити свої показання.

Таким чином, слідчий суддя звертає увагу на те, що одного лише зазначення у клопотанні про застосування запобіжних заходів обставин про те, що підозрюваний може не виконати покладених на нього процесуальних обов`язків, а також намагається чи намагатиметься переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду чи вчиняти інші дії, спрямовані на протидію розслідуванню, недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватися відповідними матеріалами, які має дослідити слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя враховує конкретні обставини справи та дані про особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочинів, один з який є особливо тяжким та за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років, його вік, стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Також, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не може оцінюватися виключно на підставі наявності попередніх судимостей та тяжкості злочину, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, прокурором при розгляді клопотання було доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 КПК України, але не обґрунтовано та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з цим, враховуючи те, що під час розгляду клопотання, прокурором жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначеного ризику (п. 5 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за адресою: квартира АДРЕСА_2 , де він проживає разом із бабусею ОСОБА_12 , яка є особою потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, що стверджується відповідною довідкою виконкому Ладижинської міської ради від 17.11.2015 № 3312 та посвідчення серії НОМЕР_1 , категорія 1, виданого 23 вересня 2002 року, та яка є людиною одинокою, яка потребує постійного догляду, що підтверджується її похилим віком 87 років, що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність у нього родини; раніше був офіційно працевлаштований на АЗС ОККО, різноробочим, де згідно дослідженої судом характеристики в роботі зарекомендував себе з позитивної сторони, службові обов`язки виконував добросовісно, старанно, в колективі мав дружні стосунки; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання матеріали компрометуючого характеру відсутні, що стверджується відповідною довідкою характеристикою від 17.11.2015 за № 2-10-333, виданою виконком Ладижинської міської ради, доданою стороною захисту і довідкою характеристикою від 28.08.2015 за № 2-10-2500, доданою стороною обвинувачення до матеріалів клопотання. При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, ОСОБА_4 дійсно раніше притягався до кримінальної відповідальності, проте прокурором окрім констатації цього факту не доведено, що він раніше порушував обрані відносно нього запобіжні заходи, намагався ухилитися від відповідальності та покарання, впливати на потерпілих та свідків, іншим чином намагався перешкодити слідству. Також після вчинення інкримінованих йому злочинів у сторони обвинувачення відсутні відомості, що підозрюваний вчинив інший злочин, притягувався до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, посилання сторони обвинувачення на негативну характеристику та відсутність міцних соціальних зв`язків спростовуються вказаними вище доказами. Також судом не береться до уваги твердження сторони захисту щодо працевлаштування підозрюваного на даний час в "Кузні", різноробочим та отримання стабільного заробітку, оскільки дана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами.

У зв`язку з чим, вбачається за можливе застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186-187, 193-194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора прокуратури м. Ладижина Вінницької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000172 від 28.08.2015 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ладижина Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 та постійно проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- не відлучатися з місця проживання (за адресою: АДРЕСА_3 ) цілодобово, що обґрунтовується необхідністю профілактичного нагляду за ОСОБА_4 та за для недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали для виконання передати до органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали визначити до 18 січня 2016 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя