справа № 164/274/16-к
п/с 1-в/164/232/2016
У Х В А Л А
20 січня 2016 року смт. Маневичі
Суддя Маневицького районного суду Волинської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -
В С Т А Н О В И В:
19 січня 2016 року засуджений ОСОБА_2 звернувся в суд з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням. Вважає, що є всі підстави для заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, однак адміністрація установи безпідставно не направляє матеріали для розгляду даного питання до суду, а тому просив суд його клопотання задовольнити.
Клопотання засудженогоОСОБА_2 слід повернути для належного оформлення з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 3 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно ч. 3, 7 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. У разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання, мають відповідати вимогам, передбаченим ст. 110 Виправно-трудового кодексу України. Коли ці вимоги не виконано (характеристика не відображає процесу виправлення засудженого або стосується не всього періоду відбування ним покарання, немає даних про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків, не подано витяг із рішення спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх тощо) і заповнити ці прогалини в судовому засіданні неможливо, суддя на стадії підготовки справи до розгляду повертає матеріали для відповідного оформлення, а коли недоліки виявлено в судовому засіданні, - ухвалює відповідну постанову, в якій зазначає підстави для повернення матеріалів.
Згідно вимог ст. 154 КВК України клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням подається органом або установою виконання покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Звернення засудженого із зазначеним клопотанням КВК України не передбачено.
В даному випадку до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням звернувся сам засуджений, що суперечить вимогам вищевказаної статті. Крім того, засудженим в обґрунтування заявлених вимог не додано копії вироку суду, згідно якого він відбуває покарання у виді позбавлення волі, довідки про заохочення та стягнення, характеристики з місця відбування покарання. Тобто, клопотання засудженого ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 154 КВК України, п. 13 ППВС України № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки до нього не додано документів, які підтверджують процес виправлення засудженого.
Враховуючи вищевикладене, а також положення ч. 7 ст. 154 КВК України, відповідно до якої в разі прийняття рішення про відмову в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням адміністрація установи не матиме права звернутися до суду з аналогічним клопотанням не раніше, ніж через рік після відмови суду щодо такого звільнення, тобто, таким чином погіршиться становище засудженого, вважаю за доцільне повернути клопотання засудженого ОСОБА_2 для належного оформлення.
Керуючись ст. 82 КК України, ст. 154 КВК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_2 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волібільш м`яким покаранням повернути для належного оформлення.
Копію ухвали направитиу Маневицьку виправну колонію № 42 УДПтС України у Волинській області та засудженому ОСОБА_2 для відому.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя районного суду ОСОБА_1