Справа № 11а-685 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Категорія: ст.335 КК України Доповідач: Урдюк Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого - Леона О.І.

суддів - Урдюк Т.М., Перетятько В.О.

за участю прокурора - Остапик О.

захисника - ОСОБА_1.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 14.07.2010 року,

встановила:

Цим вироком: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, призовника, на призовному обліку перебуває в Личаківсько-Шевченківсько-Залізничному обєднаному райвійськкоматі м. Львова, не судимого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

Засуджено за ст. 335 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_2 звільнено від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязано засудженого ОСОБА_2В не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти цей орган про зміну місця постійного проживання.

Раніше обраний ОСОБА_2 запобіжний захід - підписку про невиїзд залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що він, будучи громадянином України та таким, що підлягає призову на військову службу, пройшов призовну комісію та рішенням Шевченківської районної призовної комісії м. Львова від 05 квітня 2010 року (протокол № 4) був визнаний придатним до проходження військової служби. Однак ОСОБА_2, незважаючи на те, що 26 березня 2010 року він був належним чином повідомлений про те, що 24 травня 2010 року зобовязаний зявитись у Личаківсько-Шевченківсько-Залізничний обєднаний райвійськкомат м. Львова, на відправку для проходження строкової військової служби не прибув та про причини неявки військовий комісаріат не повідомив,ухилився від призову на строкову військову службу.

В апеляції захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_2 просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 14.07.2010 року, звільнити останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, а кримінальну справу закрити на підставі ст. 7-2 КПК України. Вважає, що під час судового розгляду було допущено істотне порушення кримінально-процесуального закону (ч. 1 п.З ст. 367 КПК України).

Заслухавши доповідача по справі, захисника ОСОБА_1 на підтримку внесеної апеляції, думку прокурора про залишення вироку районного суду без змін, а апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 299 КПК України зі згоди учасників судового розгляду, - дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи судом не проводилось.

Вимоги ст. 299 КПК України належним чином було розяснено ОСОБА_4, про що свідчить його письмова заява, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 88), протокол судового засідання (а.с. 89 зворот). Крім того з цієї заяви вбачається, що останній відмовляється від послуг адвоката, вину визнає повністю. Питання про закриття справи відносно нього не ставив.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у звязку з дійовим каяттям, якщо: вона вчинила злочин вперше, вчинене нею діяння належить до злочинів невеликої тяжкості, і її посткримінальна поведінка є позитивною і повністю відповідає змісту дійового каяття, яке включає такі обовязкові елементи, як: а) щире покаяння особи, б) активне сприяння розкриттю злочину, в) повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 року №12 - щире каяття характеризує суб'єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася...

Сприяння розкриттю злочину і добровільне відшкодування заподіяної шкоди, що не супроводжується щирим покаянням, є обставинами, які помякшують відповідальність при призначенні покарання п.1.2 ст. 66 КК України.

Сутність дійового каяття як підстави обовязкового звільнення від кримінальної відповідальності полягає у тому, що особа , яка вчинила злочин, не лише внутрішньо переживає і словесно розкаюється у вчиненому, а й підтверджує це своїми соціально корисними і активними діями.

Як вбачається з матеріалів справи, на день порушення кримінальної справи 27 травня 2010 року так і на день розгляду справи судом по суті 14 липня 2010 року ОСОБА_2 суспільною корисною працею не займався, відсутні також данні про те, що останній звертався в органи районного військового комісаріату м. Львова про бажання проходити військову строкову службу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом не встановлено достатніх підстав передбачених ст. 45 КК України для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у звязку із дійовим каяттям.

Призначаючи покарання ОСОБА_2, судом першої інстанції враховано характер і тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, не займається суспільно корисною працею.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст. ст. 65, 66, 67 КК України Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 14 липня 2010 року, відносно ОСОБА_2 - залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_1- без задоволення.

Головуючий:

Судді: 1)

2)