Справа № 640/1039/15-к
н/п 1-кс/640/4572/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" липня 2015 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю захисника ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
встановив:
До Київського районного суду м. Харкова поштою 15.06.2015 надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить скасувати зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана постанова є передчасною, прийнята без всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів, оскільки у даному кримінальному провадженні є докази, що свідчать про наявність складу злочину. Водій ОСОБА_6 підтвердив, що саме він приймав участь у ДТП, внаслідок якої ОСОБА_7 загинула на місці події. Під час допиту свідком ОСОБА_8 повідомила, що після скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 одразу зізнався, що саме він збив жінку. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 146-Ват/13 від 15.01.2014, причиною смерті ОСОБА_7 стала несумісна з життям травма голови і грудної клітини, й була звернута до транспортного засобу задньою лівою поверхнею тіла (а.с. 2-4).
В ході розгляду скарги захисником ОСОБА_3 подано доповнення до скарги, в якому захисник просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 27.05.2015; зобов`язати орган досудового розслідування провести авто-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам ХНДІСЕ ім. Бокаріуса; провести додатковий слідчий експеримент за обов`язковою участю представника потерпілої сторони, водія ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 , експерта автотехніка ХНДІСЕ ім. Бокаріуса. Захисник вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що пішохід ОСОБА_7 була травмована автомобілем, який рухався під керуванням водія ОСОБА_6 Послідовність та механізм утворення тілесних ушкоджень пішохода встановлена висновками криміналістичної експертизи № 125-КЕ/5571/2014 від 09.06.2015, висновками судово-медичної експертизи № 146-Ват/13 від 15.01.2014. Враховуючи висновки експертизи, висновки органу досудового розслідування про відсутність у ОСОБА_6 причетності до настання наслідків потерпілій ОСОБА_7 суперечать висновкам експертиз. В мотивувальній частині слідчий вибірково переписав висновки експертизи, не надавши їм належної оцінки з урахуванням механізму та послідовності виникнення травм у потерпілої ОСОБА_7 . Орган досудового розслідування необґрунтовано встановив відсутність елементів механізму події. Із показів водія ОСОБА_6 встановлено, що він керував автомобілем ЛУАЗ 969 М р.н. НОМЕР_1 та рухався по центру дороги, його осліпило сонце та через 10 секунд він відчув удар. Інших показів про обставини події водій пояснити відмовився. Вказаним показам водія органом досудового розслідування оцінка не надана. На виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.01.2015, слідчим проведено слідчий експеримент за участю водія ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , однак поза увагою залишилося клопотання сторони захисту щодо участі при проведенні вказаної слідчої дії. В ході досудового розслідування слідчим не встановлено, чи мав водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну видимість, бачити на проїзній частині на полосі його руху пішохода. Орган досудового розслідування, закриваючи кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю доказів для встановлення винуватості особи та вичерпаними можливостями їх встановити (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України), в резолютивній частині постанови посилається на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України відсутність в діях складу кримінального правопорушення, що є незаконним та необґрунтованим. Невиконання органом досудового розслідування ряду слідчих дій привело до одностороннього підходу в розслідуванні кримінального провадження, передчасному та незаконному закриттю кримінального провадження (а.с. 32-36).
В судовому засіданні при розгляді скарги захисник ОСОБА_3 просила скаргу задовольнити.
Старший слідчий відділу розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, оскільки досудове розслідування за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди проведено в повному обсязі, постанова слідчого винесена законно, обґрунтовано.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
В мотивувальній частині вказаної постанови слідчим ВР ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області встановлено, що 07.12.2013 приблизно о 13.00, поблизу 444 км+900 м. автодороги «Київ Харків-Довжанський» на території Валківського району Харьківської області, автомобілем «ЛУАЗ-969 М» р.н. . НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався зі сторони м. Харкова в напрямку м. Києва, стався наїзд на пішохода ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_7 загинула на місці пригоди.
В постанові слідчим також зазначено, що пішохід ОСОБА_7 була травмована внаслідок своїх необережних і необачних дій, які виразились в тому, що вона перед початком руху по дорозі затрималась на ній з невідомих обставин (якими могли бути й втрачені овочі та фрукти з візка), не переконалась у відсутності транспорту, що наближаються, тобто дії ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 4.1.та п. 4. 14. Правил Дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_6 не вбачається порушень Правил безпеки дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, та відповідно ознак складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України. (а. к/п 129-132).
Скасовуючи постанову слідчого від 26.12.2014 про закриття кримінального провадження, слідчий суддя в мотивувальній частині ухвали зазначив, що висновки слідчого про те, що дії пішохода ОСОБА_7 не відповідали п.п. 4.1, 4.14 Правил безпеки дорожнього руху України, є передчасними, оскільки на теперішній місце наїзду на пішохода достовірно не встановлено. Крім того, згідно наявних в матеріалах кримінального провадження експертиз, для надання відповідей на всі поставлені слідчим запитання, необхідно надання додаткових вихідних даних. На теперішній час слідчим не доведено, що можливість отримання таких вихідних даних вичерпано (а к/п.138-139).
Закриваючи кримінальне провадження в мотивувальній частині постанови орган досудового розслідування прийшов до висновку, що об`єктивна можливість добути докази винуватості водія ОСОБА_6 на цьому етапі слідства вичерпана, також як і можливість встановити причетність до настання цих наслідків потерпілої ОСОБА_10 . Здобути інші докази вини або невинуватості водія, також як і постраждалого не надалося можливим. У зв`язку з відсутністю інших свідків події, які б могли дати вичерпні свідчення щодо розташування місця наїзду транспортного засобу на потерпілого та інші елементи механізму події ДПТ, які можливо було використати в вихідних даних авто технічної експертизи, а також у зв`язку з відсутністю можливості доказати (встановити) механізм даної події експертним шляхом, що унеможливлює продовження слідства та встановлення істини в подальшому. Виходячи з цього, а також у зв`язку з тим, що по справі жодній особі не повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального право рушення, слідчий, керуючись ч. 3 та п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановив закрити дане кримінальне провадження (а. к/п150-153).
Слідчий суддя не погоджується з вказаною постановою слідчого від 27.05.2015 про закриття кримінального провадження, та вважає її передчасною.
В ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.
В постанові від 27.05.2015 підставою до закриття кримінального провадження слідчий зазначив п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Проте, у розумінні вимог кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні.
Однак, резолютивна частина постанови слідчого від 27.05.2015 не конкретизована, оскільки закриття кримінального провадження за відсутністю конкретного складу кримінального правопорушення можливе лише відносно певних осіб, про яких слідчим у резолютивній частині постанови не зазначено, що у сукупності із наведеним нижче доводами є підставою для скасування постанови слідчого у зв`язку з її невідповідністю вимогам КПК України.
Висновку, хто винен у даній дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якого загинула людина, оскаржувана постанова не містить.
В матеріалах кримінального провадження містяться пояснення водія ОСОБА_6 (а. к/п 22, 39-40), в яких він зазначає, що 07.12.2013 близько 13.00 він взяв автомобіль свого батька та на ньому поїхав до своєї дівчини ОСОБА_11 . Проїхавши по автошляху «Київ-Харьків-Довжанський», населиний пункт ОСОБА_12 , він почав спуск на автомобілі, в кінці спуску почався підйом. Рухаючись в цей час за кермом ОСОБА_6 засліпило сонце, по центру дороги, через 10 сек. після засліплення він відчув удар автомобіля, об що саме він не побачив. Після удару автомобіль почало заносити у правій бік, на узбіччя і через декілька метрів зупинився. Їхав він близько 50-60 км/год. Зупинившись та не виходячи з автомобілю водій почав рух на автомобілі назад, щоб виїхати з узбіччя. Виїхавши з кювету ОСОБА_6 вийшов з автомобілю і поглянув на скло автомобілю побачив шапку і зрозумів, що збив людину. Потів він поглянув на місце, що проїхав і побачив на узбіччі тіло жінки, підійшов до нього та нічого не чіпав, жінка не рухалась. Потім він повернувся до авто, побачив, що з 100 метрів стояв чоловік біля автомобіля, він вирішив підійти до нього, але чоловік став їхати та звернув право. Водій повернувся, сів у свій автомобіль і на ньому під`їхав до чоловіка, так як він міг бути свідком даної події. Чоловік сказав, що нічого не бачив і в цей час ОСОБА_6 побачив жінку, яка стояла біля тіла загиблої на яку він наїхав. В цей час водій на своєму автомобілі під`їхав до вказаного місця, їхав він заднім ходо і увімкнув аварійні вогні. Після чого автомобіль він більше не рухав. Також він зателефонував до лікарні коли був біля чоловіка на автомобілі.
В подальшому на протязі всього досудового розслідування водій автомобілю ОСОБА_6 відмовлявся давати будь-які пояснення в силу ст. 63 Конституції України.
В висновках судово-медичної експертизи №146-Ват/13 (а. к/п. 29-30) зазначено, що причиною смерті ОСОБА_7 з`явилася несумісна з життям травма голови і грудної клітини. За ступенем тяжкості зазначена травма має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, стосовно до оцінки у живих осіб. В момент первинного контакту з автомобілем ОСОБА_7 перебувала у вертикальному або близьким до нього положення і була звернена до рухомого транспортного засобу, найбільш ймовірно, задньо-лівої поверхнею тіла. Зазначені ушкодження є прижиттєвими і утворилися в короткий проміжок часу незадовго до смерті від ударної та ударно-ковзного дії тупих предметів, індивідуальні особливості травмуючої поверхні яких пошкодженнях не відобразилися, і могли бути заподіяні в умовах і в терміни, вказаної дорожньо-транспортної пригоди яка відбулась 07.12.2013.
Згідно висновкам судово-медичної експертизи речових доказів №39-МК/14 від 10.02.2014 до експерта були надані пальто, штани та чоботи загиблої. Після вивчення вищезазначених речей експерт дійшов до висновку, що пошкодження одягу і взуття ОСОБА_7 могли утворитися в ході дорожньо-транспортної пригоди в результаті взаємодії руховшегося автомобіля з пішоходом. У даному конкретному випадку, будь-яких об`єктивних судово-медичних даних для відповіді на питання про взаємне розташування пішохода і транспортного засобу, а також про те рухався або стояв пішохід в момент первинного контакту з ним не мається. (а. к/п 87-88),
Також в матеріалах кримінального провадження маються висновки комплексної судово-медичної та автотехничної експертизи, відповідно до яких, черепно-мозкова травма утворилась від ударної дії тупих предметів, індивідуальні властивості котрих не відобразились в ушкодженнях. Закрита травма грудної клітини утворилася від ударної дії тупих предметів індивідуальні властивості котрих не відобразились в ушкодженнях. (а.к/п 109-110).
Приймаючи до уваги тілесні ушкодження гр. ОСОБА_7 , механічні ушкодження на її одязі та взутті, і враховуючи механічні ушкодження на автомобілі «ЛУАЗ-969М» р.н. НОМЕР_1 ., зафіксовані у протоколі огляду місця події 07.12.2013р., та додаткового експертного огляду 10.06.2014р., механізм їх утворення представляється наступним:
В момент первинного контакту пішохід знаходилася в вертикальному, або близькому до нього положенні, та, ймовірно, була звернута до транспортного засобу задньо-лівою поверхнею тіла з деяким розворотом вліво. Контакт з автомобілем стався задньою поверхнею лівого стегна з лівою поверхнею частиною номерного знаку, внаслідок чого утворилася деформація номерного знаку, а у потерпілої травма лівого стегна у вигляді у вигляді відкритого перелому лівої стегнової кістки та крововиливу в підшкірну клітковину лівого стегна по задньо-зовнішній поверхні, та синці по задній поверхні правого стегна в нижній третині, в лівій підколінній ямці, по зовнішній поверхні лівої гомілки в нижній третині.
Надалі відбулося закидання тіла потерпілої на капот автомобіля, та його переміщення вздовж капота, що привело до деформації лівої сторони решітки облицювання передньої панелі, а також капоту в лівій передній та верхній частині, а у постраждалої утворилася закрита травма грудної клітини у вигляді перелому тіла грудини, перелому 2-го ребра по правій середній ключичній лінії, переломів 4,5,6,7 ребер по передній пахвовій лінії, переломів 2,3 ребра по лівій середній ключичній лінії, перелому тіла третього грудного хребця з порушенням цілісності спинного мозку, перелому лівої лопатки, забиття правої та лівої легені, крововиливу в підшкірну клітковину в міжлопатковій області, синця в лівій надключичній області.
Після цього відбувся за рахунок переміщення тіла вздовж капоту з послідуючим ударом лівої частини голови, внаслідок чого на автомобілі утворилася деформація у вигляді вигину металу на нижній лівій частині віконного отвору лобового скла, та радіальне пошкодження вітрового скла, а у постраждалої утворилася закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки по усіх поверхнях, крововиливів в м`які покрови голови в лобно-тім`яній області зліва садна та синця в області проекції лівого лобового горба з поширенням в ліву скроневу область, синця в області проекції лівої лицюватої дуги та шийного відділу хребта у вигляді «вивиху» зубовидного відростка другого шийного хрибця в спино мозковий канал з порушенням цілісності догастого мозку. Паралельно з цим, утоврилися пошкодження вітрового скла в правій частині, ймовірно, від контакту з верхньою кінцівкою постраждалої. Далі тіло було відкинуто на дорожнє покриття (а. к/п.109-110).
Згідно висновкам судово-трасологічної експертизи №5572 від 07.08.2014 зазначається, що на автомобілі «ЛУАЗ- 969М», д.н. НОМЕР_1 наявні пошкодження, що виникли від контактів зі стороннім об`єктом, дані пошкодження не характерні для контакту з ґрунтом та камінням (а. к/п.120-121).
Під час розгляду скарги за клопотанням слідчогов судовому засіданні допитаний судовий експерт транспорно-трасологічної експертизи ОСОБА_13 , який пояснив порядок проведення експертизи та необхідний обсяг вихідних даних.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.
В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Скасовуючи попередню постанову слідчого від 26.12.2014 про закриття кримінального провадження за фактом цієї дорожньо-транспортної пригоди, слідчий суддя в ухвалі від 28.01.2015 прийшов до висновку про наявність підстав до скасування цієї постанови слідчого, та зазначив, що при проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів проведення слідчого експерименту відповідно до вимог ст. 240 КПК України, в повному обсязі провести інші необхідні слідчі дії, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення (а к/п.138-139).
На виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.01.2015 слідчим проведено слідчий експеримент за участю водія ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 , понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (а. к/п. 143-148).
Однак, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження органом досудового розслідування не враховані заявлені стороною захисту клопотання.
Матеріали кримінального провадження підлягають поверненню для продовження досудового розслідування, при проведенні якого необхідно повно та об`єктивно встановити обставини кримінального правопорушення, та надати їм обґрунтовану юридичну оцінку, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1