1Справа № 335/7011/15-к 1-кп/335/51/2016
22 лютого 2016 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі : ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11
Ухвалами слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2015 року по даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строки продовження тримання під вартою в ході судового розгляду кримінального провадження продовжувалися судом. Згідно ухвали суду від 29.12.2016 року строк тримання під вартою обвинувачених закінчується 26 лютого 2016 року.

В той же час, суд, виходячи з вимог п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, висновків, викладених в рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2011, справа «Харченко проти України», суд кожні два місяці переглядає питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою відповідно до вимог частини 3 статті 331 КПК України 2012 року, якою передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

В судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 331 КПК України, поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Прокурор у судовому засіданні вважає за необхідне продовжити обвинуваченим строки тримання під вартою на 60 днів, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися і підстави для зміни запобіжного заходу відсутні. Крім того, відповідно до ч.5 ст.176 КК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які обвинувачуються к вчиненні злочинів, передбачених ст. 258-258-5 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 проти продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує, оскільки недоведені ризики ухилення обвинуваченого від суду, не доведено наявність на даний час достатніх підстав вважати, що відносно ОСОБА_7 існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав думку свого адвоката.

Адвокат ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_6 , у судовому засіданні заперечує проти продовження дії запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 і зазначив, що підстави для продовження строків тримання обвинуваченого під вартою відсутні і недоведені прокурором належним чином, оскільки не зазначено про жодний ризик і жодного обґрунтування, яке б виправдовувало цей запобіжний захід.

ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника, зазначивши, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 також заперечувала проти продовження строків тримання під вартою, і посилаючись на те, що ризики передбачені ст.177 КПК України прокурором не доведені.

ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти продовження строків тримання під вартою.

Розглянувши питання доцільності продовження обвинуваченим строків тримання під вартою, розглянувши клопотання ОСОБА_6 , клопотання ОСОБА_8 вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до ч.5 ст.176 КК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які обвинувачуються к вчиненні злочинів, передбачених ст. 258-258-5 КК України.

На думку суду, на даний час підстави для збереження відповідного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у кримінальному провадженні не відпали.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі.

Обрані відносно обвинувачених запобіжні заходи з урахуванням їх тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке їм інкримінується, на даний час не виходить за межі розумного строку і застосовані запобіжні заходи відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і меті запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосовані запобіжні заходи відповідають характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченим, не надає можливості обвинуваченим перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинувачених від суду, та враховуючи, що у судовому засіданні не допитані усі свідки - впливу на свідків по даному кримінальному провадженню.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який.

Обставини, які перераховані прокурором в якості підстав для продовження дії запобіжного заходу враховувалися слідчим суддею про обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і у судовому засіданні не встановлено даних, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків.

Суд також враховує, що стан здоров`я ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, всі обвинувачені є соціально адаптованими, мають міцні родинні зв`язки, проте незважаючи на наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, суду не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України або з`явилися нові обставини, що унеможливлюють їх тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що інші запобіжні заходи, на думку суду, не змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням конкретного строку і за доцільне продовжити строки дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою на 60 днів до 22 квітня 2016 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 197, 199, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з 22 лютого 2016 року до 22 квітня 2016 року включно.
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з 22 лютого 2016 року до 22 квітня 2016 року включно.
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з 22 лютого 2016 року до 22 квітня 2016 року включно.
Копію ухвали направити начальнику Запорізького слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3