Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_9
суддів ОСОБА_10 і ОСОБА_11
при секретарі судового засідання ОСОБА_12.,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2,

за участю прокурора ОСОБА_13
захисника ОСОБА_14
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_14 з вимогами про перевірку постановленого щодо ОСОБА_5 вироку апеляційного суду.

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки, з покладенням на нього обов'язків передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Як зазначено в резолютивній частині вироку Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року, вказаним вироком скасовано вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання із застосуванням ст. 75 КК України та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

В решті вирок залишено без зміни.

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_14 посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність апеляційним судом що вплинуло на призначення такого покарання ОСОБА_5, яке не відповідає тяжкості вчиненого останнім злочину та особі засудженого, внаслідок суворості, просить змінити вирок апеляційного суду та звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

Обґрунтовуючи скаргу захисник твердить, що апеляційний суд при вирішенні питання про скасування вироку місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, неналежно врахував дані про особу засудженого, його щире каяття, факти примирення засудженого з потерпілим та відсутність у останнього будь-яких претензій до ОСОБА_5

ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 9 липня 2014 року приблизно о 0 годині 30 хвилин, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1, на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово під час сварки, яка переросла в обопільну бійку з ОСОБА_8, взяв зі столу у кухні вказаної квартири ножа та одним його ударом в область грудної клітки зліва, заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав свою касаційну скаргу, прокурора, який вважав за необхідне скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження з урахуванням зазначених у ч. 2 ст. 433 КПК України обмежень, перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника ОСОБА_14 підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину та правильність кваліфікації його дій ґрунтується на сукупності встановлених у справі та досліджених в судовому засіданні доказів й у касаційній скарзі не оспорюється.

Доводи висловлені захисником ОСОБА_14. у касаційній скарзі щодо можливості звільнення засудженого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, є обґрунтованими.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у тому числі й у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. Іспитовий строк установлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Як видно з судового рішення апеляційного суду, підставою для постановлення вироку щодо ОСОБА_5 стало недостатнє обґрунтування місцевим судом рішення щодо можливості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Дійшовши висновку, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є необґрунтованим, апеляційний суд вказав, що поза увагою місцевого суду залишився характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є тяжким, а також, що місцевим судом не надано уваги характеру та локалізації тілесних ушкоджень, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння. Саме з цих підстав апеляційний суд скасував вирок щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання та постановив свій.

Однак, вказане обґрунтування суперечить вимогам закону, оскільки при призначенні покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України, окрім іншого, враховується не характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, а ступінь тяжкості вчиненого злочину, й крім того, тяжкість тілесних ушкоджень є ознакою злочину, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 й впливає на його кваліфікацію.

Постановляючи вирок та призначаючи засудженому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом'якшують покарання, зокрема щире каяття, сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше й відсутність обставин, що обтяжують покарання.

При цьому поза увагою апеляційного суду залишилась думка потерпілого ОСОБА_8, який в засіданні апеляційного суду просив не позбавляти ОСОБА_5 волі.

Колегія суддів вважає, що зазначені обставини у їх сукупності із ступенем тяжкості вчиненого злочину, даними про особу винного та іншими обставинами справи, свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи особу засудженого, який щиро розкаявся у вчиненому, негативно оцінив власну протиправну поведінку, а також висловлену в апеляційному суді думку потерпілого ОСОБА_8 щодо призначення ОСОБА_5 покарання, відсутність претензій матеріального та морального характеру у потерпілого до засудженого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою протягом максимального строку, передбаченого ч. 4 ст. 75 КК України.

За таких обставин, касаційна скарга захисника ОСОБА_14 підлягає задоволенню а вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_5 зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_14 задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому іспитового строку 3 роки.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обовʼязки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

В решті вирок Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11