Справа № 2114/1930/12
ВИРОК

іменем України

13 березня 2013 року Комсомольський районний суд м. Херсона

у складі головуючого судді Мусулевського Я.А.

при секретарі Труновій Н.С. та Байша М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за скаргою приватного обвинувачення про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в м. Нова Каховка Херсонської області, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка працює заступником директора з навчально-виховної роботи Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 55, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимої, в скоєні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,

встановив:

ОСОБА_1 13.12.2011 року близько 11.00 год. перебуваючи в своєму робочому кабінеті в приміщенні Херсонської загальноосвітньої школі І-ІІІ ступенів № 55 за адресою: м. Херсон, вул. Лавреньова, 9б, в результаті конфлікту, який виник раптово, штовхнула ОСОБА_2. В наслідок даного поштовху, остання вдарилася о шафу та отримала тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, крововилив в мякі тканини голови потиличної області зліва. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоровя.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винною себе в предявленому обвинуваченні не визнала та пояснила, що вона ОСОБА_2 не штовхала, тому остання не могла отримати тілесні ушкодження від її дій. Вважає, що ОСОБА_2 та свідки по даній справі говорять не правду, оскільки у неї з ними склалися неприязні стосунки, повязані з роботою. ОСОБА_2 могла отримати тілесні ушкодження в будь-який інший час та в іншому місці. Цивільний позов також не визнала, просила залишити його без задоволення.

Враховуючи позицію підсудної, суд вважає, що її вина у вчинені злочину передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України доведена та підтверджується наступними доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_2, яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює заступником директора Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 55. 13.12.2011 року від класного керівника 5-в класу ОСОБА_3 їй стало відомо, що між ученицею 5-в класу даної школи ОСОБА_4 та вчителем ОСОБА_5 виник конфлікт. Про цей конфлікт довідалася ОСОБА_1, яка забрала дитину з уроку та відвела до медсестри. Пізніше вона забрала дитину до себе в кабінет. На запитання ОСОБА_3, чому ОСОБА_1 забирає дитину, та відповіла щоб класний керівник не втручався, а дівчинка буде чекати батьків у неї в кабінеті. ОСОБА_3 звернулася за допомогою у вирішені ситуації яка склалася до неї (ОСОБА_2М.). Вона разом з вчителем ОСОБА_5 зайшла до кабінету ОСОБА_1 де побачили ОСОБА_4, яка була дуже налякана, заплакана, вся тремтіла і тримала біля себе свій портфель та верхній одяг. Вони повідомили ОСОБА_1, що також будуть чекати приходу батьків дитини. ОСОБА_1 почала на них кричати та виганяти з кабінету. Оскільки дівчинка була налякана, то вона (ОСОБА_2М.) запитала у неї, як вона себе почуває. Дівчина відповіла, що у неї коле серце. На запитання ОСОБА_2, чи піде вона з нею, дівчина позитивно кивнула головою. Весь цей час, ОСОБА_1В продовжувала грубо висловлюватися на її адресу та перешкоджала забрати дитину. Коли ОСОБА_2 намагалася забрати дитину, до неї ззаду підскочила ОСОБА_1 та штовхнула її. Від даного поштовху вона вдарилася головою об шафу. Коли вона відсторонившись від шафи, ОСОБА_1 вдруге її штовхнула. На гуркіт до кабінету забігла викладач ОСОБА_6 Їм вдалося забрати дитину з кабінету ОСОБА_1 і відвести дитину до медичної сестри де вона дочекалися батьків. Після даної події вона (ОСОБА_2М.) стала себе погано почувати та звернулася до медичної сестри за допомогою. Вона відчувала слабкість, головний біль та головокружіння. Їй викликали швидку допомогу, лікарі якої встановили підвищений тиск та зробили укол, після чого тиск знизився. Також директор школи викликав міліцію, співробітники якої, пізніше винесли постанову про відмову в порушені кримінальної справи. Ввечері цього дня, вночі та на наступний день вона себе почувала дуже погано, після чого звернулася до лікарні, де їй поставили діагноз: закрита черепно-мозкова травма; струс мозку. З 14.12.2011 року по 26.12.2011 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні, а з 27.12.2011 року по 21.01.2012 року на амбулаторному.

Показами свідка ОСОБА_3, яка в судовому засіданні пояснила, що 13.12.2011 року їй стало відомо, що ОСОБА_1 забрала ученицю її класу до себе в кабінет через конфлікт з вчителем. Вона бачила, що дитина погано себе почуває, але допомогти дівчині не могла, оскільки ОСОБА_1 вигнала її з кабінету. Тому вона звернулася за допомогою до ОСОБА_2 Про конфлікт який в подальшому виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вона дізналася від ОСОБА_2 та інших викладачів. Також ОСОБА_4 їй розповіла, що під час конфлікту в кабінеті ОСОБА_1, остання сильно штовхнула ОСОБА_2 В цей же день вона бачила ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у медичної сестри. Ввечері цього дня вона та інші вчителі ходили в гості до ОСОБА_6 ОСОБА_2 погано себе почувала.

Показами свідка ОСОБА_5, яка в судовому засіданні пояснила, що 13.12.2011 року вона проводила урок в 5-в класі та зробила зауваження учениці ІНФОРМАЦІЯ_4, яка погано висловилася на її адресу. Під час цього, в клас зайшла ОСОБА_1, яка також зробила зауваження дитині. ОСОБА_4 розплакалася і ОСОБА_1 забрала її до медсестри. Пізніше дитина повернулася в клас. На перерві в її присутності ОСОБА_1 знову забрала дитину до свого кабінету. Про даний випадок вона повідомила ОСОБА_2, яка в свою чергу, попросила її бути присутньою в кабінеті ОСОБА_1 Про події, які відбувалися в кабінеті ОСОБА_1 свідок дав покази аналогічні показам ОСОБА_2 Також вона пояснила, що після конфлікту бачила ОСОБА_2 в кабінеті у медичної сестри і знає, що їй викликали швидку допомогу.

Показами свідка ОСОБА_6, яка в судовому засіданні пояснила, що 13.12.2011 року вона перебувала в учительській. В даному приміщення знаходиться вхід до кабінету ОСОБА_1 Через відкриті двері вона бачила та чула, що ОСОБА_1 в грубій формі виганяла зі свого кабінету ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Потім вона почула сильний грохот. Вона зразу зайшла до кабінету то зрозуміла, що ОСОБА_1 штовхнула ОСОБА_2 і та вдарилася о шафу. В кабінеті також знаходилася ОСОБА_5 та дитина. Дану дитину вони забрали з кабінету ОСОБА_1 та відвели до медсестри. Пізніше вона знову прийшла до медичної сестри. Там знаходилася ОСОБА_2, якій було погано і вона викликала швидку допомогу.

Показами свідка ОСОБА_7, яка в судовому засіданні пояснила, що являється медичною сестрою в школі № 55. 13.12.2011 року до неї в кабінет ОСОБА_1 привела дитину, яка плакала. Вона дала дитині валеріанки і після того, як та заспокоїлася, дитина пішла в клас. Пізніше, на перерві їй знову привели ту саму дитина, яка знову плакала. Пізніше до неї звернулася ОСОБА_2 зі скаргами на головний біль. Також у неї був високий тиск.

Показами свідка ОСОБА_8, яка в судовому засіданні пояснила, що про конфлікт вона знає з пояснень вчителів школи та у звязку з тим, що була членом комісії, яка розгляділа даний конфлікт. Комісія опитувала вчителів та складала висновки.

Показами свідка ОСОБА_9, яка в судовому засіданні пояснила, що про конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вона дізналася від вчителів школи. 13.12.2011 року вона була разом з іншими вчителями на святкуванні дня народження ОСОБА_6 ОСОБА_2 стало погано, їй викликали таксі і вона поїхала додому.

Показами свідка ОСОБА_10, яка пояснила, що про конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вона знає через те, що була призначена головою комісії, яка розглядала цей конфлікт. Про сам конфлікт дізналася 13.12.2011 року. В цей день бачила ОСОБА_2 в кабінеті медичної сестри та знає, що їй викликали швидку допомогу.

Показами свідка ОСОБА_11, яка пояснила, що працює психологом в 55 школі. В присутності мами дитини, вона опитувала ОСОБА_4 з приводу конфлікту, який стався між ОСОБА_12 та ОСОБА_2 Дитина їй розповіла, що ОСОБА_12 забрала її до свого кабінету, а ОСОБА_2 хотіла відвести її до медсестри. Дитина сказала, що ОСОБА_1 штовхнула ОСОБА_2. Також дитина була налякана тим, що сталося в кабінеті ОСОБА_1 ОСОБА_6 дівчинки не заперечувала проти того, щоб заслухати дівчинку. Під час пояснень ОСОБА_4 була спокійною, все розповідала самостійно, їй ніхто не підказував.

Доповідними ОСОБА_1, в яких вона описала конфліктну ситуацію яка склалася 13.12.2011 року в її кабінеті між нею та ОСОБА_2 З доповідної вбачається, що ОСОБА_1 забрала з уроків ученицю ОСОБА_4 до свого кабінету, де дитина чекала батьків. В цей час в її кабінет увійшла ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 вимагала забрати дитину та спробувала це зробити силоміць. В цей час до кабінету забігла ОСОБА_6 і вони намагалися спровокувати бійку. В цій ситуації вона відійшла від дитини і ОСОБА_4 забрали з її кабінету (т. 1 а.с. 8, 14, 134).

Доповідною ОСОБА_2 від 14.12.2011 року, яка за своїм змістом співпадає з поясненнями ОСОБА_2 даними в судовому засіданні (т. 1 а.с. 15-17).

Актом від 15.12.2011 року який був складений комісією у складі директора школи № 55 ОСОБА_13, класного керівника 5-в класу ОСОБА_3, практичного психолога даної школи ОСОБА_11 В акті вказано, що комісія у присутності матері ОСОБА_14, учениці 5-в класу ОСОБА_4, заслухали ОСОБА_4, і з її слів встановили, що 13.12.2011 року вона знаходилась в кабінеті ОСОБА_1 і чекала батьків, яких викликала остання. В кабінеті були присутні ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 поцікавилася її самопочуттям, і вона їй відповіла, що почуває себе не добре і їй потрібно до медпункту. Коли ОСОБА_2 запропонувала відвести дитину до медпункту, ОСОБА_1 заперечила і штовхнула ОСОБА_2, в наслідок чого ОСОБА_2 сильно вдарилася головою об шафу. На гуркіт в кабінет зайшла ОСОБА_6. Пізніше її відвели до медпункту, де вона залишилася до приходу батька (т. 1 а.с. 23, 133).

Висновком комісії про результати службового розслідування щодо подій, які вийшли за межі службових відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 16.12.2011 року. Комісія встановила, що під час конфлікту, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, при спробі останньою забрати дитину, ОСОБА_1 повелася неадекватно: некоректно висловлювалась на адресу ОСОБА_2 та штовхнула її. Комісія, визнала, що поведінка ОСОБА_1 являється порушенням педагогічної етики і суперечить обовязкам педагогічного працівника (т. 1 а.с. 25, 136, 137).

Актом про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 12.01.2012 року. В якому зазначено, що нещасний випадок стався 13.12.2011 року об 11,40 год. в Херсонській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 55, в кабінеті заступника директора з навчально-виховної роботи. Потерпілою являється ОСОБА_2 ОСОБА_10 події стала травма заподіяна іншою особою. Особою, яка допустила порушення вимог про охорону праці визнано ОСОБА_1 Свідками події являються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 26-28).

Повідомленням до дільничного лікаря зі станції швидкої допомоги, де зазначено, що бригада швидкої допомоги 13.12.2011 року о 13.08 год. надала медичну допомогу ОСОБА_2 в школі № 55. Встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба (т. 1 а.с. 32 ).

Витягом з історії хвороби складеним КЗ Херсонська міська клінічна лікарня, згідно якого ОСОБА_2 знаходилася на лікуванні з 14.12.2011 року по 26.12.2011 року. Їй було встановлено діагноз: ЗЧМТ; струс головного мозку (13.12.2011 року) з розсіяною органічною симптоматикою, вираженим антено-вегетативним с-мом; посттравматична оптикопатія обох очей (т. 1 а.с. 34).

Думкою спеціаліста № 115 від 25.01.2012 року де зазначено, що струс головного мозку, крововилив в мякі тканини потиличної області голови у ОСОБА_2 , утворилися від дії тупого предмету, не виключено 13.12.2011 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоровя. ( т. 1 а.с. 36,37).

Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 15.12.2011 року де зазначено, що 13.12.2011 року до Комсомольського ВМ надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Херсон, вул.. Лавреньова, 9, ЗОШ № 55 скандал зі співробітниками школи. ДІМ Комсомольського РВ встановив, що конфлікт виник між ОСОБА_1, яка являється заступником директора школи з навчально-виховної роботи та ОСОБА_15, яка являється заступником директора з виховної роботи. Суд вважає, що дану постанову можливо прийняти до уваги, як доказ існування конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, без урахування явної помилки, яку допустили працівники міліції при написанні прізвища ОСОБА_2, оскільки всі дані зазначені в даній постанові, вказують саме на події конфлікту, які розглядаються судом (т. 1 а.с. 38).

Висновком експерта № 521/115 в якому вказано, що ОСОБА_16 були завдані наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, крововилив в мякі тканини потиличної області голови. Тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету на протязі пяти днів до 14.12.2011 року, не виключено що 13.12.2011 року. Тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоровя. Також експерт зазначив, що діагноз: Гіперметропатія слабкого ступеня обох очей. Пресбіопія не являється травматичним і (або) посттравматичним (т. 2 а.с. 19,20).

Таким чином, під час судового слідства було встановлено, що 13.12.2011 року в кабінеті ОСОБА_1 виник конфлікт між нею та ОСОБА_2, в результаті чого ОСОБА_1 двічі штовхнула ОСОБА_2 При першому поштовху ОСОБА_2 вдарилася головою об шафу та отримала легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я.

Для кваліфікації діянні за ст.. 125 КК України необхідне встановлення умислу винної особи на заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Суд вважає, що умисел у ОСОБА_1 був направлений на заподіяння невизначеної шкоди ОСОБА_2 і в результаті її дій було спричинено легке тілесне ушкодження.

Висновок суду ґрунтується на аналізі доказів досліджених під час розгляду справи.

Так, всі свідки, потерпіла та підсудна зазначили, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час існує конфлікт. Раніше ОСОБА_1 була звільнена з роботи і одним з ініціатором її звільнення була ОСОБА_2 Потім, рішенням суду ОСОБА_1 була поновлена на роботі.

Крім того, непрямим доказом наявності умислу на завдання шкоди є та обставина, що ОСОБА_1 приховує та не визнає, що вона застосувала силу до ОСОБА_2 під час конфлікту 13.12.2011 року.

Також, на наявність умислу на завдання шкоди вказує те, що ОСОБА_1 двічі штовхнула ОСОБА_2 на шафу. Дана обставина вказує на умисне застосування сили та бажання завдати шкоду.

На підставі вищезазначеного суд вважає, що винність ОСОБА_1 в скоєні злочину доведена повністю.

ЇЇ дії повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я.

Суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 з привиду відсутності факту застосування сили до ОСОБА_2, оскільки її позиція спростовується зібраними по справі доказами, які у своїй сукупності є логічними та послідовними.

Не визнання своєї вини суд розцінює як бажання ОСОБА_1 ухилитися від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_2 було заявлено цивільний позов в якому вона просила стягнути з ОСОБА_1 3112,09 грн. матеріальної шкоди, 17000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. (т. 1 а.с. 41-47).

В подальшому ОСОБА_2, з урахуванням висновку експерта, уточнила позовні вимоги в частині стягнення компенсації за завдану моральну шкоду та просила стягнути з ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 44720 грн. при прямому умислі дій підсудної, 33540 грн. при непрямому умислі ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 186).

В обгрунтування свої вимог ОСОБА_2 послалася на те, що в результаті неправомірних дій з боку ОСОБА_1 їй були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми. На лікування в період з 14.12.2011 року по 21.01.2012 року вона витратила 2937,09 грн. та на оплату таксі для пересуванню по місту 175 грн., всього 3112,09 грн. Обгрунтовує необхідність пересування на таксі тим, що в період лікування погано себе почувала і користуватися іншим видом транспорту не могла.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки судом був встановлений факт завдання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2, в результаті чого остання проходила стаціонарне та амбулаторне лікування на яке витратила власні кошти, її вимоги щодо стягнення з винної особи компенсації за понесені витрати є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Доказами що підтверджують суму витрат є квитанції та фіскальні чеки, які знаходяться в матеріалах справи.

Тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 3112,09 грн. матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_1, які призвели до тілесних ушкоджень у ОСОБА_2 та її принижені перед колегами по роботі та учнями, позивачу було завдано моральних страждань, які виразилися в емоціональній напруженості, зниженню настрою, зниження впевненості в собі, порушення самооцінки, дискомфорті, високої залежності від середовищних впливів, тривожності, негативних спогадах, які повторюються, уникненні конфліктних ситуацій, порушенні активної уваги, зниженні інтересу до різних видів діяльності, рівня бажань і таке інше.

Дані висновки суду ґрунтуються на вищезазначених доказах та акті амбулаторної судово-психологічної експертизи № 134-212 від 17.11.2012 року в якому зазначено, що для ОСОБА_2 ситуація, яка досліджується являється психотравматичною: ОСОБА_2 в наслідок конфлікту, який стався 13.12.2011 року з ОСОБА_1 і його наслідків перенесла стресовий стан. Коефіцієнт сумарного стресового еквівалента для ОСОБА_2 відповідає легкому вираженому ступеню. Сума матеріального еквіваленту моральної шкоди для ОСОБА_2 може дорівнювати: а) при простій необережності дій відповідача 11180 грн.; б) при грубій необережності дій відповідача 22360 грн.; в) при непрямому умислі дій відповідача 33540 грн.; г) при прямому умислі дій відповідача 44720 грн. (т. 1 а.с. 181-184).

Оскільки судом було встановлено, що умисел ОСОБА_1 був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоровю, то він являється непрямим і розмір компенсації за завдану моральну шкоду може становити 33540 грн.

Зважаючи на глибину та тривалість моральних страждань, які перенесла ОСОБА_2, суд вважає, що позов щодо розміру відшкодування за завдану моральну шкоду підлягає задоволенню на суму заявлену потерпілою та становить 33540 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення витрат за надання правової допомоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на суму 2000 грн., оскільки вказана сума підтверджується договором про надання правової допомоги за № 20/02-01 від 20.02.2012 року та квитанцією від 20.02.2012 року про сплату цієї суми.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь суспільної небезпечності скоєного, особу підсудної, яка за місцем роботи характеризується позитивно. В той же час в характеристиці зазначено й про те, що вона за характером імпульсивна, іноді-нестримана, не толерантна. Ставлення до колег неоднозначне. Виникають конфлікти між нею та деякими колегами, яким притаманна така ж нестриманість. За місцем проживання характеризуються задовільно. Раніше судима не була, на обліку в психоневрологічній поліклініці та наркологічному диспансері не перебуває. Обставин, які обтяжують та (або) помякшують покарання суд не виявив. З урахуванням встановленого суд вважає необхідним призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 грн.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_1 покарання за злочин передбачений ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 3112,09 грн. матеріальної шкоди, 33540 грн. моральної шкоди та 2000 грн. витрат за надання правової допомоги.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Херсонської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Комсомольський районний суд м. Херсона.

Суддя:ОСОБА_17