ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 17 грудня 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 30 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 16 червня 2015 року.

За вищевказаним вироком засуджено
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України,
раніше не судимого,
за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 88 282,60 грн на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 100 000 грн моральної шкоди.
Вирішено питання про зарахування строків попереднього ув`язнення.

Ухвалою суду апеляційної інстанції вказаний вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 02 вересня 2012 року приблизно о 22:00 год., перебуваючи біля приміщення сільського клубу у с. Зелень Дубровицького району Рівненської області після суперечки під час гри в карти з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в ході силового конфлікту з останніми, умисно, через особисту образу, завдав ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в ділянку голови зліва, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У касаційних скаргах:
- захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 та направлення справи на новий судовий розгляд у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону. Вказує, що вирок суду не відповідає вимогам статей 323, 327, 334 КПК України 1960 року. Посилається на те, що суд не врахував положення ст. 36 КК України, оскільки ОСОБА_5 захищався від протиправної поведінки потерпілого ОСОБА_9 , його брата та інших осіб. Зазначає, що судом не було перевірено позицію захисту про те, що потерпілий міг сам завдати собі тілесне ушкодження, від якого помер, коли завдавав удари головою ОСОБА_5 або в результаті падіння з висоти власного зросту, а не внаслідок удару, нанесеного засудженим, а вирок в цій частині не містить висновків щодо оцінки доказів, у тому числі висновку судово-медичної експертизи. Також зазначає про безпідставну перекваліфікацію дій ОСОБА_5 із ст. 128 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України. Вказує, що ухвала суду апеляційної інстанції суперечить вимогам ст. 377 КПК України 1960 року, а відмова апеляційного суду у задоволенні клопотання про проведення часткового судового слідства є безпідставною.
- засуджений ОСОБА_5 зазначає вимогу про зміну судових рішень та перекваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 121 на ч. 1 ст. 119 КК України у зв`язку з неправильним застосуванням вимог кримінального закону, на обґрунтування чого наводить доводи, аналогічні із доводами захисника.
За змістом скарг також фактично посилаються на неповноту та однобічність досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильну оцінку доказів по справі.
У запереченнях на касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_7 зазначає про необґрунтованість її доводів та просить судові рішення щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали касаційні скарги, позицію прокурора, який зазначав про необґрунтованість доводів касаційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, підставою для скасування вироку, ухвали чи постанови, є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону. Судом апеляційної інстанції справа розглянута з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.
Зокрема, ст. 377 КПК України 1960 року передбачено, що зміст ухвали апеляційного суду повинен містити виклад суті апеляції, короткий зміст пояснень осіб, які брали участь у судовому засіданні, і докладні мотиви прийнятого судом рішення. В ухвалі повинні бути проаналізовані і співставлені з наявними у справі доказами всі доводи апеляції і на них має бути дана вичерпна відповідь, а у разі залишення апеляції без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.
Як убачається із матеріалів справи, не погоджуючись із постановленим щодо ОСОБА_5 вироком, на нього були подані апеляції прокурором, а також самим засудженим та його захисником ОСОБА_6 , у яких вони порушували питання про скасування вироку та закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину. Обґрунтовуючи вимоги апеляцій, ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 посилались на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що потягло неправильне застосування кримінального закону, відсутність у ОСОБА_5 умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, в обґрунтування чого наводили конкретні доводи та відповідні аргументи на їх підтвердження.
Проте, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні апеляцій засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 вимог ст. 377 КПК України 1960 року не дотримався, неповно виклав суть поданих апеляцій та свої висновки належним чином не мотивував,у повному обсязі не обґрунтував прийняття такого рішення, не проаналізував і не співставив з наявними у справі доказами доводи, наведені в апеляціях, не дав на кожен з них вичерпну відповідь, не виклав докладні мотиви й підстави для визнання окремих доводів апеляції безпідставними, у тому числі щодо спрямованості умислу ОСОБА_5 на вчинення злочину. При цьому апеляційний суд фактично послався на ті ж самі висновки, що і суд першої інстанції, що свідчить про формальний розгляд справи.
З огляду на вищевикладене, касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, а ухвала Апеляційного суду Рівненської області від 16 червня 2015 року скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

При новому розгляді кримінальної справи в апеляційному порядку суд повинен врахувати викладене, виконати вимоги ст. 358 КПК України 1960 року, за необхідності провести судове слідство, перевірити зібрані у справі докази, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, ретельно перевірити доводи апеляцій учасників процесу, зваживши на доводи у касаційних скаргах, та з урахуванням усіх обставин справи прийняти законне та обґрунтоване рішення,виклавши його у відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.
Керуючись статтями 394-396, 398 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3