Справа № 1-54/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«30» червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді регіонального менеджера ПАТ «Креді Агріколь Банк», розлученого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовозобов`язаного, на військовому обліку перебуває в ІНФОРМАЦІЯ_4 , не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України,

у с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_4 , перебуваючи згідно наказу №297-К від 31 березня 2008 року на посаді старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання судових рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Львівській області, в період червня 2009 року - серпня 2009 року скоїв службову недбалість, тобто неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

Вищевказаний злочин був вчинений підсудним ОСОБА_4 за наступних обставин.

Постановами Галицького районного суду міста Львова від 28 квітня 2009 року за результатами судового розгляду матеріалів щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст. 336 МК України, прийнято рішення щодо конфіскації в дохід держави автомашини марки «Iveco», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», ідентифікаційний номер № НОМЕР_2 , а у разі їх відсутності стягнути з ОСОБА_7 в доход держави відповідно 449 436,83 грн. та 170 704,31 грн.

Для подальшого виконання згадані вище постанови суду були скеровані в підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, де старшим державним виконавцем ОСОБА_4 01 червня 2009 року були відкриті виконавчі провадження №13084508 та №13083963.

Однак, після відкриття даних виконавчих проваджень підсудний ОСОБА_4 , будучи службовою особою та представником влади, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, не вжив в цих виконавчих провадженнях в передбаченому законодавством порядку відповідних заходів для виконання вищевказаних постанов Галицького районного суду м. Львова, що в подальшому посприяло ОСОБА_7 в уникненні конфіскації належного йому майна.

Неналежне виконання підсудним ОСОБА_8 своїх службових обов`язків, зокрема, виразилося в тому, що в рамках відкритих виконавчих проваджень №13084508 та №13083963 він організував виготовлення від імені начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Львівській області ряду запитів, винесених в порядку ст. 5, 6 Закону України «Про виконавче провадження», які адресував на Львівську митницю, Центр земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» з метою встановлення за боржником ОСОБА_7 рухомого та нерухомого майна. В подальшому підсудний ОСОБА_4 , будучи службовою особою та представником влади, через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 3.1, 3.5 «Посадової інструкції старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Львівській області», п.п. 1.4, 2.10, 2.11, 2.12 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженої наказом Міністерства юстиції № 2274/5 від 25 грудня 2008 року, підготовлені ним запити в УДАІ ГУ МВС України у Львівській області № 09-01-15/382/ВЗ-7706 від 28.07.2009 року, № 09-01-15/382/ВЗ-7699 від 28.07.2009 року щодо встановлення факту реєстрації автомашини марки «Iveco», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», ідентифікаційний номер № НОМЕР_2 , факту реєстрації за ОСОБА_7 інших транспортних засобів та в ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 09-01-15/382/ВЗ-7705 від 28.07.2009 року, № 09-01-15/382/ВЗ-7698 від 28.07.2009 року щодо встановлення факту реєстрації за ОСОБА_7 нерухомого майна, після їх реєстрації в секретаря діловода, в установленому порядку не скерував, а передав їх для підготовки відповіді адвокату ОСОБА_9 . В той же час, підготовлені та адресовані ним запити на Львівську митницю № 09-01-15/382/ВЗ-7703 від 28.07.2009 року щодо наявності рухомого майна, яке можна було конфіскувати у даних виконавчих провадженнях, та в Центр земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах № 09-01-22/382/ВЗ-7704 від 28.07.2009 року, № 09-01-22/382/ВЗ-7697 від 28.07.2009 року щодо наявності зареєстрованих за ОСОБА_7 земельних ділянок, були скеровані поштою з Головного управління юстиції у Львівській області. Вищевказані незаконні дії підсудного ОСОБА_4 надали можливість підсудному ОСОБА_7 отримати від ОСОБА_9 оригінали вказаних запитів і особисто виготовити підроблені листи-відповіді на вказані запити лист з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області № 9/931 від 26.08.2009 року, лист з Львівського ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №7584-В від 27.08.2009 року з неправдивою інформацією щодо відсутності зареєстрованого на нього рухомого та нерухомого майна, направити їх поштою для долучення до матеріалів виконавчого провадження, приховавши таким чином факт реєстрації на його установчі дані транспортних засобів.

Крім цього, в ході ведення вищевказаних виконавчих проваджень, ОСОБА_4 , під час проведення огляду майна боржника ОСОБА_7 за адресою його проживання по АДРЕСА_2 , 03 серпня 2009 року за відсутності понятих, схилив залучену до проведення виконавчих дій ОСОБА_10 до засвідчення її особистими підписами у складених ним за результатами проведення огляду актах державних виконавців неправдивої інформації щодо відсутності факту проживання її чоловіка ОСОБА_7 за вищевказаною адресою та відсутності його особистого майна, яке б підлягало до конфіскації в доход держави.

Внаслідок неналежного виконання підсудним ОСОБА_4 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, ОСОБА_7 було приховано від конфіскації належне йому на той час рухоме майно, а саме: автомашину «TOYOTA YARIS», 2007 року випуску, «MITSUBISHI LANCER», 1983 року випуску, «MERCEDES BENZ 420D»,. 1998 року випуску, а також останньому було надано можливість ухилитись від виконання рішень суду про стягнення з нього в доход держави 619 844,14 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто спричинило тяжкі наслідки.

Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав частково та показав, що відповідно до наказу №297-К Головного управління юстиції у Львівській області від 31 березня 2008 року він був призначений на посаду старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області. Перебуваючи на вказаній посаді, 01 червня 2009 року ним були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень згідно рішень Галицького районного суду м Львова щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності та конфіскації в доход держави автомашини марки «Iveco» та напівпричепа марки «Schmitz», а у разі їх відсутності стягнення з ОСОБА_7 відповідно 449 436,83 грн. та 1170 407,31 грн.

В ході проведення виконавчих дій ним були складені і зареєстровані запити щодо встановлення наявності та місцезнаходження майна боржника в ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», в УДАІ, в Львівську митницю та в Центр державного земельного кадастру. В подальшому, в ході виконання виконавчих проваджень, з`явився представник боржника ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 , про що ним була надана довіреність, яка була долучена до матеріалів виконавчого провадження. Адвокат ОСОБА_9 повідомив, що в ОСОБА_7 відсутнє рухоме і нерухоме майно та, що він зініціює швидке надіслання відповідей на підготовлені запити. Після цього, ним, ОСОБА_4 , за клопотанням ОСОБА_9 , було надано останньому запити в УДАІ та в ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», оскільки він пообіцяв, що відповіді надійдуть в найкоротші терміни. Така дія була вчинена ним виключно і інтересах служби та обумовлена стислими термінами виконання судових рішень. Про те, що адвокат ОСОБА_9 збирається передати підготовлені ним запити ОСОБА_7 , йому, ОСОБА_4 , відомо не було. На час вчинення виконавчих дій боржника ОСОБА_7 він особисто не знав та в інтересах останнього не діяв. Отримані на запити відповіді були підроблені досить вірогідно, а тому встановити, що вони є підробленими він не міг. Вважає, що в його діях може бути лише адміністративний чи дисциплінарний проступок, а не діяння, яке підпадає під ознаки злочину.

Крім часткового визнання підсудним ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні вищевказаного злочину повністю і об`єктивно стверджується наступними зібраними в ході досудового слідства та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Допитаний як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , показав, що підписи від його імені у листах обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 7580В від 27 серпня 2009 року та № 7584-В від 27 серпня 2009 року на адресу підрозділу примусового виконання покарань відділу ДВС Головного управління юстиції про відсутність нерухомого майна у ОСОБА_12 та ОСОБА_7 йому не належать, що підтверджує факт підробки ОСОБА_7 у змові з ОСОБА_12 зазначених листів з метою приховування майна, що підлягає конфіскації.

З даних на досудовому слідстві і оголошених в судовому засіданні показань ОСОБА_13 видно, що підписи від його імені, як заступника начальника УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, у листах УДАІ ГУ МВС України у Львівській області № 9/931рн та № 9/928 рн від 26 серпня 2009 року на адресу підрозділу примусового виконання покарань відділу ДВС Головного управління юстиції про відсутність транспортних засобів у ОСОБА_12 та ОСОБА_7 йому не належать, що підтверджує факт підробки ОСОБА_7 у змові з ОСОБА_12 таких листів з метою приховування майна, що підлягає конфіскації. При цьому, до протоколу допиту ним було надано роздрук з бази даних, в яких зазначено перелік транспортних засобів, які перебували у власності ОСОБА_12 станом на час перебування на виконанні виконавчих проваджень у підсудного ОСОБА_8 та перелік транспортних засобів, що знаходились у власності підсудного ОСОБА_14 на час перебування на виконанні виконавчих проваджень у державного виконавця ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження (т.8 а.с.180-190).

Допитаний на досудовому слідстві і в судовому засіданні в якості свідка адвокат ОСОБА_9 показав, що у червні 2009 року до нього звернувся підсудний ОСОБА_7 , з яким він знайомий приблизно з 2000-2001 р.р. у зв`язку з спільною роботою в готелі «Супутник», та повідомив, що відносно нього відкрито виконавче провадження в Львівському обласному управління юстиції та попросив його ознайомитись з матеріалами вказаного виконавчого провадження та надати правову допомогу. Для підтвердження його повноважень вони уклали угоду про надання юридичних послуг, якою ОСОБА_7 його уповноважив на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Вказані матеріали стосувались вантажної автомашини та вантажного причепа. Приблизно в липні 2009 року він звернувся до державного виконавця, вказаного у постанові, яку йому передав ОСОБА_7 , де ознайомився з матеріалами провадження. Згідно вказаних матеріалів в ОСОБА_7 повинні були конфіскувати вантажну автомашину та причіп. Познайомившись з державним виконавцем, прізвище якого ОСОБА_16 , він звернувся до нього з проханням про пришвидшення розгляду даного виконавчого провадження, направлення відповідних запитів по інстанціях, оскільки, ОСОБА_7 йому повідомив, що вказаних автомашин він ніколи не бачив і відношення до них не має. На його прохання про надання запитів на руки для пришвидшення доставки їх адресату, державний виконавець ОСОБА_16 видав йому такі запити для того, щоб він їх заніс у відповідні органи. Зокрема, в ОСОБА_17 він отримав шість запитів в органи ДАІ, в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», в прикордонну службу України, які передав ОСОБА_7 для організації їх розвезення та передачі у канцелярії відповідних органів. Для фіксації фактів передачі йому також передали другі примірники цих запитів, де необхідно було проставити відмітку про доставку. Другі примірники запитів, на які потрібно було поставити відмітку про отримання їх адресатом, залишились у нього на руках, він долучив їх до протоколу. Як пояснив йому пізніше ОСОБА_7 , запит, адресований в органи прикордонної служби України, в нього в ІНФОРМАЦІЯ_5 по АДРЕСА_3 не прийняли, оскільки така інформація надавалась центральним апаратом прикордонної служби у м. Києві, а тому він, ОСОБА_7 , надіслав цей запит поштою. Подальша доля отриманих в державного виконавця ОСОБА_17 запитів йому не відома, оскільки він вибув у відрядження і більше цією справою не займався. Зі слів ОСОБА_7 йому відомо, що отримані запити він подав у канцелярії відповідних органів і установ та отримав на них відповіді. Крім цього, ОСОБА_7 попросив його, ОСОБА_9 , передати такі відповіді державному виконавцю, однак він йому в цьому відмовив, оскільки був відсутнім у м. Львові та запропонував ОСОБА_7 відправити їх поштою.

Як видно з показань допитаної на досудовому слідстві в якості свідка провідного спеціаліста відділу нотаріату Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_18 , які були оголошені в судовому засіданні, реєстрація вихідних запитів в державні установи та організації, які готувались державними виконавцями підрозділу примусового виконання рішень регламентована наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року. Підготовлений державним виконавцем запит поступав до неї після його підписання керівництвом підрозділу або керівництвом Головного управління юстиції, вона присвоювала даному документу реєстраційний номер, про що робила відповідний запис у журналі реєстрації вихідної кореспонденції. В подальшому запит запаковувався у конверт, на якому вона вручну записувала назву адресата, його адресу, вихідний реєстраційний номер документу, після чого ці конверти вона передавала спеціалісту відділу організаційного забезпечення та документування ОСОБА_19 , яка була відповідальна за відправку кореспонденції. Факт такої передачі запитів фіксувався в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, в якому ОСОБА_19 , звіряючи номери запитів на конвертах із записами про їх реєстрацію в цьому журналі, здійснювала відмітку про отримання них шляхом проставлення свого особистого підпису та дати.

Відповіді на запити фіксувались в журналі обліку листів-відповідей на запити державного виконавця. Як правило такі запити приходили поштою, вона їх реєструвала в даному журналі, проставляла на них відтиски прямокутного штампу «вхідний номер» на якому записувала вхідний номер документу та дату та віддавала їх для резолюції керівництву підрозділу або управління. Після ознайомлення керівництва з цими листами відповідями вона повертала їх державним виконавцям під розписку в даному журналі. За час її роботи на займаній посаді спеціаліста були лише поодинокі випадки, коли виконавці приносили для реєстрації особисто відповіді на надіслані ними запити, хоча і в такому випадку процедура реєстрації цих документів дотримувалась. Згідно з

усною вказівкою начальника підрозділу ОСОБА_20 , у випадку, якщо державному виконавцеві необхідно було пришвидшити процес виконавчого провадження і передачі запиту адресату, нею було дозволено отримання виконавцем на руки відповідного запиту, про що ним робилась відповідна відмітка у графі «справи, в яких містяться матеріали» журналу реєстрації вихідної кореспонденції, а саме «державним виконавцем передано особисто» та проставлено підпис. Будь-якими нормативними чи відомчими документами такий порядок передачі документів не регламентувався. Розносна книга використовувалась виключно для обліку внутрівідомчого руху документів. Будь-яка форма звіту виконавця щодо вручення ним запиту адресату не вимагалась, оскільки сам факт такої доставки документів (запитів) не передбачався порядком роботи з документами. Крім цього, свідок ОСОБА_18 заперечила здійснення реєстрації запитів про надання інформації в УДАІ ГУМВСУ у Львівській області та ЛОД ДКП БТІ та ЕО № 09-01-15/382/В3-7706 від 28.07.2009 р. № 09-01-15/382/В3-7699 від 28.07.2009 р., № 09-01-15/382/В3-7705 від 28.07.2009 р., № 09-01-15/382/В3-7698 від 28.07.2009 р., № 7980 від 24.07.2009 р., 6201 від 18.06.2009 р., 6569 від 23.06.2009 р., 7976 від 3.08.2009 р., 7979 від 24.07.2009 р., № 7977 від 3.08.2009 р.; відповіді з УДАІ у Львівській області № 9/931 від 26.08.2009 р., № 928 рм від 26.08.2009 р. з Львівського ОКП БТІ № 7584-В від 27.08.2009 р., № 7580 в від 27.08.2009 р..

Аналогічні показання, які були перевірені в судовому засіданні, дала допитана в ході досудового слідства свідок ОСОБА_21 , яка обіймала посаду спеціаліста відділу організаційного забезпечення Львівського міського управління юстиції та була відповідальною за відправку кореспонденції. Свідок ОСОБА_21 також заперечила факт відправки нею запитів в УДАІ у Львівській області та ЛОД ДКП БТІ та ЕО № 09-01-15/382/В3-7706 від 28.07.2009 р. № 09-01-15/382/В3-7699 від 28.07.2009 р., № 09-01-15/382/В3-7705 від 28.07.2009 р., № 09-01-15/382/В3-7698 від 28.07.2009 р., № 7980 від 24.07.2009 р., 6201 від 18.06.2009 р., 6569 від 23.06.2009 р., 7976 від 3.08.2009 р., 7979 від 24.07.2009 р., № 7977 від 3.08.2009 р. та підтвердила, що відповіді з УДАІ Львівської області № 9/931 від 26.08.2009 р., № 928 рм від 26.08.2009 р. з Львівського ОКП БТІ № 7584-В від 27.08.2009 р., № 7580 в від 27.08.2009 р потрапили до Голованого управління юстиції у Львівській області через поштову скриньку в загальному порядку (т.8 а.с.271-275).

З перевірених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_22 спеціаліста першої категорії підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного Управління юстиції у Львівській області, вбачається, що запити в УДАІ ГУ МВС України у Львівській області та ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 7698 від 28.07.2009 р., №7699 від 28.07.2009 р., №7705 від 28.07.2009 р.,№ 7706 від 28.07.2009 р. після проведення їх реєстрації були передані нею особисто ОСОБА_4 на його ж прохання для особистої передачі адресатам, про що він розписався в журналі реєстрації вихідної кореспонденції напроти кожного з цих запитів. Реєстрацію запитів № 09-01-15/382/В3-7706 від 28.07.2009 р. № 09-01-15/382/В3-7699 від 28.07.2009 р., № 09-01-15/382/В3-7705 від 28.07.2009 р., № 09-01-15/382/В3-7698 від 28.07.2009р. вона здійснювала особисто, а реєстрацію запитів № 7980 від 24.07.2009 р., №6201 від 18.06.2009 р., №6569 від 23.06.2009 р., №7976 від 3.08.2009 р., №7979 від 24.07.2009 р., №7977 від 3.08.2009 р. здійснював особисто державний виконавець ОСОБА_8 , записи почерком якого знаходяться в графах відповідного журналу та показала, що це робилось без її відома. Свідок також ствердила, що запити, які готувались в рамках цих виконавчих проваджень ОСОБА_8 та ОСОБА_4 в УДАІ ГУ МВС України у Львівській області та ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» для відправки в загальну канцелярію Львівського обласного управління юстиції нею не передавались, відомості щодо їх передачі засобами пошти адресатам в управлінні та підрозділі відсутні.

Що стосується листів з ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 7580-В від 27 серпня 2009 року та № 7584-В від 27 серпня 2009 року та з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області № 9/931рн та 9/928 рн від 26 серпня 2009 року, то такі листи реєструвались нею особисто, а також вона здійснювала їх видачу ОСОБА_8 та ОСОБА_4 під розписку в журналі обліку листів відповідей на запити державних виконавців.

З показань вказаного свідка також видно, що згідно журналу обліку листів відповідей № 09-01-41, відповіді з ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» під порядковим номерами 556, 557 проводилась стажистом ОСОБА_23 в її присутності і були передані нею ОСОБА_4 під розписку в даному журналі. Це було приблизно 3-4 вересня 2009 року. Реєстрацію відповідей з ДАІ під порядковими номерами 571,572 проводила вона особисто, після чого передала їх ОСОБА_4 та ОСОБА_8 під розписку в даному журналі. Це приблизно було 7-8 вересня 2009 року.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_24 показала, що станом червень жовтень 2009 року вона обіймала посаду начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Львівській області та в її підпорядкуванні знаходились вісім державних виконавців та два спеціалісти, якими здійснювалось виконавчі провадження за постановами судів Львівської області. Зокрема, в цей період часу в підрозділі працювали державні виконавці ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , за якими була закріплена ділянка роботи по конфіскації транспортних засобів. Ведення діловодства здійснювали спеціалісти діловоди її підрозділу ОСОБА_18 та ОСОБА_22 , які, зокрема, вели відповідні журнали обліку вхідної та вихідної кореспонденції. ОСОБА_24 також показала, що передача запитів стороннім особам для доставки їх адресатам не дозволяється, оскільки це не передбачено порядком ведення діловодства в органах державної виконавчої служби.

З перевірених в судовому засіданні показань свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 вбачається, що з червня 2008 року по серпень 2009 року вони проходили стажування у підрозділі виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Львівськії області, де їх залучали до різних процесуальних дій державні виконавці ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . При цьому, свідок ОСОБА_25 підтвердив, що розписався, як понятий, в червні 2008 року на прохання ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у актах державних виконавців щодо обстеження приміщень по місцю проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 та по місцю проживання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 , однак заперечив свою присутність під час проведення огляду майна боржників за вказаними адресами. Свідок ОСОБА_26 заперечив як факт своє присутності щодо обстеження вищевказаних квартир, так і факт приналежності йому підписів у актах, які були складені вищевказаними державними виконавцями.

Факт відсутності ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , як понятих, при складанні акту щодо обстеження квартири за місцем проживання ОСОБА_7 стверджується також показаннями свідка ОСОБА_27 дружини ОСОБА_7 , яка була допитана в судовому засіданні.

Винуватість підсудного ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного злочину підтверджуються також наступними зібраними органом досудового слідства доказами, які були досліджені в судовому засіданні:

- вимогами державного виконавця в порядку ст.ст. 5, 6 Закону України «Про виконавче провадження» № 09-01-15/382/В3-7706 від 28 липня 2009 року, № 09-01-15/381/В3-7699 від 28 липня 2009 року, які були підготовлені старшим державним виконавцем ОСОБА_4 і підписані начальником підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_24 , на адресу начальника Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області, щодо надання інформації щодо реєстрації автомашини марки «Iveco» та напівпричепа марки «Schmitz», а також інших транспортних засобів за ОСОБА_7 , який проживає по АДРЕСА_2 ;

- вимогами державного виконавця в порядку ст.ст. 5, 6 Закону України «Про виконавче провадження» № 09-01-15/382/В3-7705 від 28 липня 2009 року, № 09-01-15/381/В3-7698 від 28 липня 2009 року, які були підготовлені старшим державним виконавцем ОСОБА_4 і підписані начальником підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_24 , на адресу директора ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» ОСОБА_28 щодо надання інформації про наявність об`єктів нерухомого майна, зареєстрованих на праві приватної власності за боржником громадянином ОСОБА_7 , який проживає по АДРЕСА_2 ;

- вимогами державного виконавця в порядку ст.ст. 5, 6 Закону України «Про виконавче провадження» № 09-01-15/381/В3-7697 від 28 липня 2009 року, № 09-01-15/382/В3-7704 від 28 липня 2009 року, які були підготовлені старшим державним виконавцем ОСОБА_4 і підписані начальником підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_24 , на адресу начальника ЛРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» щодо надання інформації про наявність земельних ділянок, зареєстрованих на праві власності чи перебувають в користуванні на підставі договору оренди, за боржником громадянином ОСОБА_7 , який проживає по АДРЕСА_2 ;

- листом ЛРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 956 від 17.08.2009 р. на вимогу державного виконавця № 09-01-15/В9-299-09/7978 від 03 серпня 2009 року, в якому зазначено про те, що в автоматизованій системі ведення державного земельного кадастру відсутні відомості про реєстрацію земельних ділянок за гр. ОСОБА_12 на території Львівської області (т.21 а.с. 293);

- листом ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за №7584-В від 27.08.2009р. на вимогу державного виконавця № 09-01-15/381/В3-7698 від 28 липня 2009 року, в якому зазначено, що згідно даних реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 18 серпня 2009 року, за ОСОБА_7 нерухоме майно не зареєстроване (т.21 а.с.295);

- поштовим марочним конвертом, який адресований з «ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», в. Липинського 54, м. Львів, 79024» на адресу «ДВС ГУ юстиції у Львівській обл. пл. Шашкевича,1 м. Львів, 79000»;

- листом Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області за №9/931рм від 26.08.2009 р. на вимогу державного виконавця № 09-01-15/381/В3-7699 від 28 липня 2009 року, в якому вказано, що згідно бази даних комп`ютерного обліку за ОСОБА_7 транспортні засоби не зареєстровані;

- поштовим марочним конвертом, який адресований з «ГУ МВС України у Львівській обл. УДАІ в.Перфецького 19 м.Львів, 79053» на адресу «ДВС ГУ юстиції у Львівській обл. пл. Шашкевича,1 м. Львів, 79000».

Вищевказані листи з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області№9/931рм від 26.08.2009р., з ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №9/931рм від 26.08.2009р. з неправдивою інформацією щодо відсутності зареєстрованого за боржником ОСОБА_7 рухомого та нерухомого майна, були особисто підроблені ОСОБА_7 у змові із ОСОБА_12 та адресовані ним в Головне управління юстиції у Львівській області для долучення до матеріалів виконавчого провадження, з метою приховування факту реєстрації на ОСОБА_12 транспортних засобів та нерухомого майна.

Факт підробки вказаних листів підтвердив в судовому засіданні сам підсудний ОСОБА_7 та ця обставина також стверджується даними висновку експертизи.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена.

Відповідно до постанови прокурора про зміну обвинувачення в суді від 30 червня 2014 року дії підсудного ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 364 КК України та зазначено, що своїми діями, він, будучи службовою особою, представником влади, вчинив зловживання владою та службовим становищем, тобто умисне, в інтересах третіх осіб використання службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

Однак таку кваліфікацію дій підсудного ОСОБА_4 суд вважає невірною, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ст. 364 КК України в редакції, що діяла станом на час вчинення інкримінованих підсудному ОСОБА_4 дій, зловживанням владою або службовим становищем є умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Кваліфікуючими ознаками частин 2 і 3 цієї статті було відповідно спричинення зловживанням владою або службовим становищем тяжких наслідків та вчинення таких дій працівником правоохоронного органу.

Законом України №746-VII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21 лютого 2014 року в абзаці першому частини першої статті 364 Кримінального кодексу України слова «з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб» замінено словами «з метою одержання будь-якої неправомірної для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи», а частина третя цієї статті виключена.

Однак ні в ході досудового слідства, ні в судовому засіданні не було здобуто об`єктивних доказів того, що підсудний ОСОБА_4 , працюючи на посаді старшого державного виконавця підрозліду примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Львівській області, будучи службовою особою і представником влади, умисно, з корисливих мотивів чи в інтересах третіх осіб, використовував владу та своє службове становище всупереч інтересам служби.

Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні встановлено, що підсудний ОСОБА_4 передав запити, які були адресовані в УДАІ ГУ МВС України у Львівській області та в ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» своєму адвокату ОСОБА_9 , який являвся представником боржника ОСОБА_7 та котрий погодився подати запити в канцелярії цих органів. Про те, що адвокат ОСОБА_9 передасть такі запити ОСОБА_7 , підсудному ОСОБА_4 відомо не було. Крім цього, на час вчинення виконавчих дій по виконанню постанов Галицького районного суду м. Львова щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст. 336 МК України, підсудний ОСОБА_4 боржника ОСОБА_7 взагалі не знав та між ними не було жодних стосунків.

З огляду на наведене, суд вважає, що твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_4 вчинив зловживання владою та службовим становищем в інтересах незнайомої йому фізичної особи є лише висунутою досудовим слідством версією, яка не підтверджена належними і допустимими доказами.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії підсудного ОСОБА_4 слід правильно кваліфікувати за ч.2 ст. 367 КК України, так як своїми діями він, будучи службовою особою та представником влади, вчинив службову недбалість, тобто неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

Призначаючи підсудному ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним злочину, його наслідки, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, те, що він позитивно характеризується за місцем свого проживання, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст. 367 КК України та що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Відтак, враховуючи, що згідно з положеннями ч.3 ст. 12 КК України злочин, який передбачений ч.2 ст. 367 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, та з часу його вчинення минули строки давності, які передбачені ст.ст. 49, 80 КК України, суд вважає, що ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (в редакції 1960 року), суд

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, в установах та організаціях терміном на два роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання.

На підставі ст.ст. 49, 80 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від даного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Раніше обраний ОСОБА_4 запобіжний захід підписка про невиїзд скасувати.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

СуддяОСОБА_1