Справа №308/5578/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000502 від 14.02.2014 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, не одруженого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 190 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.
Потерпілі по справі не з`явились, повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Вислухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду суд вважає, що дане провадження не може бути призначено до судового розгляду виходячи з наступного.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Статтею 291 КПК України визначені вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту.
Проте, як вбачається з обвинувального акту та додатків до нього, вказані документи не відповідають вимогам ст.ст.109 та 291 КПК України.
В порушення ст.. 109 КПК України у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня інформація про час проведення відповідної процесуальної дії в окремих процесуальних діях (час ознайомлення обвинуваченого з матеріалами справи, кому надали доступ до матеріалів досудового розслідування).
Згідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України у обвинувальному акті повинно бути вказано виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000502 від 14.02.2014 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, що 11.02.2014 року в ЧЧ Ужгородського РВ УМВС надійшла заява громадянина ОСОБА_5 16.07.1981 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який заявив що в березні 2012 року, переглядаючи всі варіанти можливого придбання автомобіля, в мережі інтернету, на сайті безкоштовних оголошень, знайшов оголошення в якому пропонувалось на дуже вигідних умовах придбання вантажного автомобіля. Знайшовши вказане оголошення, ОСОБА_6 зателефонував за номером контактного телефону, що був вказаний в оголошенніі йому відповіла особа чоловічої статі, яка представилась громадянином ОСОБА_7 та підтвердивши, що саме він розмістив вказане оголошення, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті заволодіти грошовими коштами ОСОБА_5 і з самого початку не бажаючи виконувати умови домовленості, повідомив що він має можливість із-за кордону пригнати автомобіль який зацікавив гр. ОСОБА_5 по дуже вигідній ціні, але за умови, якщо ОСОБА_5 згідний та повинен здійснити передплату, а через деякий час приїхати в Чоп і вже забрати вантажний автомобіль, який був предметом обговорення, не маючи жодного відношення ні до обумовленого автомобіля ні до кордону. Повіривши переконанням ОСОБА_7 Гиршкан ОСОБА_8 23 березня 2012 року через свого знайомого ОСОБА_9 передав громадянину ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 24 000 гривень, про що має відповідну розписку. Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність при телефонних розмовах спонукав гр. ОСОБА_5 ще додатково переслати кошти на придбання обумовленого автомобіля. Тоді 22.05.2012 року через систему термінових переказів в м. Чернівці, на картковий рахунок ОСОБА_7 , який останній надіслав потерпілому у вигляді СМС повідомленні, гр. ОСОБА_5 здійснив грошовий переказ в сумі 5 000 гривень. Однак через деякий час після даного переказу готівки, ОСОБА_4 за попередньою змовою та спільно із ОСОБА_7 , заволодівши грошовими коштами громадянина ОСОБА_5 шляхом зняття їх із банківського рахунку ОСОБА_7 через банкомати, припинили будь-які контакти з останнім, уникають будь-яких контактів, свої зобов`язання не виконали і гроші не повернули, заволодівши ними шахрайським способом з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Таким чином умисними діями громадянина ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальні збитки на суму 29 000 (двадцять дев`ять) тисяч гривень.
Крім того, аналогічні обставини за період з лютого по липень 2013 року вказано стосовно потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Відповідно до вказаного обвинувального акту вказані фактичні обставини кримінальних правопорушень, вказана правова кваліфікація, передбачена ст. 190 ч. 3 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є заволодіння чужим майном вчинене повторно, за змовою групою осіб та шляхом обману та зловживанням довірою шахрайство, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Однак, вказані в обвинувальному акті фактичні обставини кримінальних правопорушень суперечать вказаній в обвинувальному акті правовій кваліфікації.
Згідно до ст.ст. 26,27 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину, а співучасниками злочину, поряд з виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник.
Обвинувальний акт містить істотні суперечності щодо такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.
Під попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 28 КК України) належить розуміти вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Домовитись про спільне вчинення злочину зазделегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч. 2 ст. 28, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.
Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль.
У обвинувальному акті не викладено у чому полягала попередня змова ОСОБА_17 та ОСОБА_4 на вчинення злочину, зміст домовленостей між ними.
Відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини, і, зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого ( прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, обвинувальний акт, в порушення вимог закону, не містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій щодо обвинуваченого.
На думку суду зазначене порушення вимог закону порушує права обвинуваченого на захист, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, яке сформульоване та викладене в обвинувальному акті, що є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення справи і права забезпечення обвинуваченого на захист.
Такі суперечності є істотними, оскільки виключають можливість визначення судом меж пред`явленого звинувачення, що є не конкретним викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 і про які він повинен бути обізнаний та обрати позицію захисту.
Також, в обвинувальному акті не зазначено, яке ж рішення прийняте по ОСОБА_17 , який обвинувачуються в тому, що разом з ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб вчинили кримінальне правопорушення передбачене ст. 190 ч. 3 КК України.
Статтею 217 КПК України передбачено, що матеріали досудового розслідування у разі необхідності можуть бути виділені в окреме провадження, а рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором, проте з реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, не вбачається, що прокурором приймалось рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження
Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 р.), суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст.ст.291,292 КПК України: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.
Суд прийшов до висновку, що усунути значені недоліки обвинувального акту шляхом зміни обвинувачення в суді не можливо, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 388 КПК України зміна правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення допускається лише в тому разі, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчинені якого обвинувачується особа. Також статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту та додатків до нього після його надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.
Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.
Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві чи такі, що перешкоджають розгляду або не перешкоджають розгляду справи по суті. Ст.291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Ст.109 чітко передбачено категоричний перелік відомостей які має містити реєстр матеріалів досудового розслідування. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, Законом не передбачено.
Гл.28 КПК України, якою врегульовано процедуру судового розгляду, не передбачено процедури виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.
Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з недоліками є неприпустим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.
Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.
За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Оскільки у даному випадку обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, його слід повернути.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 199, 331, 372 КПК України, суд -
ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000502 від 14.02.2014 року відносно обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України повернути старшому прокурору Ужгородської міжрайонної прокуратури, молодшому раднику юстиції ОСОБА_3 , який затверджував обвинувальний акт для усунення вище згаданих порушень вимог КПК України, протягом трьох тижнів з дня отримання матеріалів кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1