АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/634/15 Справа № 710/497/15-к Категорія: ч. 2 ст. 125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

предст. потерпілого - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника-адваката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Шполянського районного суду від 20 травня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Журавка Шполянського району Черкаської області, українець, громадянин України, з середньо-технічною освітою, одружений, житель АДРЕСА_1 , не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 1579 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. - моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що він 11.10.2014 року близько 19 год. в АДРЕСА_1 під час сварки на ґрунті неприязних відносин, яка переросла в бійку, заподіяв потерпілому ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді (згідно висновку судово-медичної експертизи №230 від 28.11.2014 року) струсу головного мозку, ран лоба і волосяної частини голови.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, мотивуючи, що суд недостатньо дослідив і невірно оцінив наявні докази, зокрема показання безпосередніх свідків даної пригоди ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , висновок судово-медичної експертизи, а також не дослідив речовій докази, безпідставно не урахував, що потерпілий заходився у стані алкогольного сп`яніння і напав з молотком в руці на ОСОБА_8 , який діяв в межах необхідної оборони, і неналежно вирішив питання про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, пояснення прокурора та представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , які заперечили апеляційні доводи і вимоги сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, оглянувши за клопотанням сторони захисту речовий доказ ліхтар та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні і наведеними у вироку доказами, яким суд дав правильну оцінку і такі висновки відповідають встановленим фактичним обставинам.

Те, що саме обвинувачений ОСОБА_8 умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого, шляхом нанесення обвинуваченим 3-4 ударів ручним ліхтарем по голові потерпілого, підтверджується як показаннями потерпілого ОСОБА_10 , так і показанням самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який по суті цей факт і не оспорює, при цьому добровільно видав органам розслідування свій ліхтар, яким наносив удари, і який, як було встановлено під час його огляду апеляційним судом, як речового доказу, має довжину 31 см. та з металевим циліндричним корпусом чорного кольору діаметром 4-5 см., має голівку з світловим елементом та руків`я, в який вставлено три великі елементи живлення, що придають йому вагу, на руків`ї збоку є невелика без певної форми вм`ятина.

Згідно висновків судово-медичної експертизи встановлено, що дійсно у потерпілого ОСОБА_10 було виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді струсу головного мозку, рани лоба і волосяної частини голови, яке могло бути заподіяне від ударів ліхтарем, який видав обвинувачений ОСОБА_8 .

Наведені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи і твердження, що удари таким ліхтарем обвинувачений наніс з метою захисту від нападу на нього з боку потерпілого і намагання останнього нанести йому удар молотком, суд першої інстанції належно дослідив і обґрунтовано дійшов висновку, що обвинувачений не знаходився у стані необхідної оборони, оскільки, як було встановлено органами досудового розслідування і судом з показань потерпілого і свідків, які в їх сукупності узгоджуються між собою і встановленими фактичними обставинами, між обвинуваченим з одного боку та потерпілим і свідком ОСОБА_16 з іншого, на той час виникли неприязні стосунки із-за того, що обвинувачений підозрював зокрема потерпілого у браконьєрстві і самовільно сховав човен ОСОБА_17 , і саме з цього приводу між ними і виникла сварка, яка перейшла в бійку. При цьому, будь-яких даних про інші причини і приводи конфлікту сторони суду не повідомили.

Потерпілий ОСОБА_10 показав, що він і ОСОБА_16 не нападали на обвинуваченого, а лише мали намір з`ясувати, чи дійсно той сховав човен і чому, у відповідь на що обвинувачений наніс і Полтавцю і йому удари твердим предметом по голові. У руках він (потерпілий) мав лише мобільний телефон, який випустив на місці пригоди і який знайшов на другий день та повернув йому свідок ОСОБА_18 .

Висновок суду про те, що між обвинуваченим і зокрема потерпілим спочатку виникла сварка, а потім бійка, крім показань потерпілого і свідка ОСОБА_17 ,також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_19 , яка найбільш докладно відобразила подію, не заперечуючи і наявність в певний момент в руках потерпілого молотка, проте підтвердила показання потерпілого, що він спочатку не нападав з молотком в руках на обвинуваченого і, що спочатку між ними виникла сварка, а потім штовханина і обоюдна бійка, в ході якої найбільш постраждав саме потерпілий.

З наведених підстав колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який обґрунтовано дав критичну оцінку як показанням обвинуваченого, так і показанням свідків (дружини обвинуваченого та сусідів) про те, що потерпілий напав на обвинуваченого і намагався вдарити його молотком. Такі показання не узгоджуються з фактичними обставинами, зокрема про те, що у обвинуваченого не було виявлено тілесних ушкоджень, а твердження сторони захисту, що на корпусі ліхтаря є сліди від удару молотком, об`єктивно не підтверджено, оскільки вм`ятина на корпусі є збоку невелика без певної форми і тому, стверджувати, що така вм`ятина виникла саме від удару молотком, а не від удару ліхтарем по голові, як про це показав сам обвинувачений і, що не заперечується сторонами, немає достатніх підстав. Окрім того показань обвинуваченого вбачається, що вони з потерпілим раніше знайомі, і в цей же день спілкувалися між собою. Це підтверджує те, що причин, як таких, для здійснення нападу на обвинуваченого з нанесенням ударів молотком, та ще у присутності багатьох громадян, до початку конфлікту у потерпілого не було.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що своїми діями потерпілий ОСОБА_10 , не створював реальну загрозу заподіяння ОСОБА_8 шкоди і вважає, що активні дії ОСОБА_8 , який у присутності інших громадян не уникав спору і участі у бійці з потерпілим, неодноразово умисно наніс удари ліхтарем (досить важким і твердим предметом) по голові потерпілого, що є життєво-важливим органом людини, правильно оцінено судом, як умисні дії на грунті неприязних стосунків з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, а не з метою здійснення захисту. Колегія суддів вважає, що доведеність факту, що потерпілий знаходився у стані алкогольного сп`яніння, не спростовує правильність висновків щодо винуватості обвинуваченого в умисному спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень. Негативна поведінка потерпілого, як це слідує з вироку суду, урахована судом при призначенні обвинуваченому покарання.

Так, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд призначив у відповідності з вимогами ст.. 65 КК України, з врахуванням тяжкості вчиненого ним правопорушення, особи винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також негативної поведінки самого потерпілого, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, і обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу, яке є достатнім для виправлення винуватого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що в цілому і не оскаржується апеляційній скарзі.

В апеляційній скарзі стороною захисту не наведено належного обґрунтування доводів про поверхове розв`язання судом цивільного позову потерпілого.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що вирок суду є обґрунтованим і законним, будь-яких, передбачених ст. 409 КПК України підстав для його скасування чи зміни при перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
вирок Шполянського районного суду від 20 травня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 без задоволення

Дана ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :