провадження №1-кп/389/222/15
є.у.н № 389/3400/15-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2015 року Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001373 від 30 липня 2015 року, з обвинувальним актом стосовно
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Срібне Срібнянського району Чернігівської області, громадянки України, яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,освіта середня спеціальна, не працює, раніше судимої: 14.01.2005 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, 04.06.2008 року звільнена на підставі постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.05.2008 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання строком на 1 рік 8 місяців 5 днів; 28.04.2010 року Знам`янським міськрайонним судом за ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік; 20.10.2011 року Знам`янським міськрайонним судом з ч.1 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком на 2 роки; 21.08.2013 року Знам`янським міськрайонним судом за ч.1 ст.125 КК України до штрафу у сумі 850 грн.,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_5 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, за наступних обставин.
На початку квітня 2015 року ОСОБА_5 знаходилася в будинку АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи ОСОБА_5 шляхом вільного доступу, повторно таємно викрала належний ОСОБА_4 мобільний телефон «Samsung» вартістю 225 грн., після цього ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 225 грн., тобто скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
14 вересня 2015 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 471 КПК України.
Згідно умов вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинна понести ОСОБА_5 , за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, пов`язаних з призначенням зазначеного покарання, передбачених п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні вину свою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнала повністю, просила суд затвердити угоду про примирення та призначити їй узгоджену міру покарання, оскільки цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, які їй роз`яснені судом.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження угоди про примирення та просила призначити ОСОБА_6 узгоджену міру покарання.
Потерпіла ОСОБА_4 просила затвердити угоду про примирення від 14 вересня 2015 року та призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання. Вказала, що цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Суд також переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно з ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винною, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченою виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 14 вересня 2015 року, визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй, узгоджене сторонами, покарання у вигляді 2 років обмеження волі, зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, пов`язаних з призначенням зазначеного покарання, передбачених п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.373, ст.ст.374,475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 14 вересня 2015 року, укладену у кримінальному провадженні №1-кп/389/222/15 (єдиний унікальний номер 389/3400/15-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001373, між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити їй покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного їй покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений, з урахуванням ч.3 ст.394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1