Справа № 202/8202/14-к
Провадження №1кс/0202/2581/2014
УХВАЛА

04 серпня 2014 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділу розслідування ОВС та злочинів учинених ОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 зі скаргою, в якій просив суд визнати рішення слідчого відділу розслідування ОВС та злочинів учинених ОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , оформлене постановою від 29.07.2014 року про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000218 незаконним, постанову слідчого від 29.07.2014 року скасувати та постановити ухвалу, якою залучити ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000218 як потерпілого.
В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_3 зазначає, що висновки слідчого у постанові про те, що провадження № 0000218 не має відношення до кримінальних проваджень, на які посилається ОСОБА_3 у своїх клопотаннях є грубим порушенням Конституційного принципу діяльності посадових осіб органів державної влади, який закріплений у ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 9 КПК України. Посилається на те, що на момент порушення кримінальної справи прокурором Індустріального району м. Дніпропетровська № 36061032 право власності на квартиру належало йому, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2014 року встановлено, що предметом кримінального провадження № 0001042 та кримінального провадження № 0000218 є одне і те ж майно квартира АДРЕСА_1 та на момент проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000218 факти і документальні докази підтверджують, що незаконно заволодів квартирою не ОСОБА_3 , а ОСОБА_5 . Незаконним заволодінням квартирою ОСОБА_5 завдав ОСОБА_3 моральної та майнової шкоди.
Слідчий суддя, заслухавши ОСОБА_3 , вивчивши подану скаргу та додані до неї документи, матеріали кримінального провадження № 000218, приходить до наступних висновків.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється § 1 Глави 26 КПК України.
Частиною 1 статті 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою слідчого в ОВС СВ з РОВС та ЗВОГ СУ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 17.02.2007 року було припинено кримінальне переслідування відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню за ч. 4 ст. 190 КК України у зв`язку з недоведеністю його участі у скоєнні даного злочину.
Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року зазначену вище постанову слідчого СВ з РОВС та ЗСОГ СУ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 17.02.2007 року скасовано.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2014 року зобов`язано прокуратуру Дніпропетровської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2014 року.
Зазначені відомості були внесені 26.03.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
ОСОБА_3 17 липня 2014 року звернувся до слідчого з клопотанням про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого.
Постановою слідчого відділу розслідування ОВС та злочинів учинених ОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29 липня 2014 року було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 , потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218.
В мотивувальної частини постанови слідчим зазначено, що в ході розслідування провадження № 0000218 вирішується питання про кваліфікацію дій ОСОБА_3 за фактом незаконного заволодіння квартирою, яка належить ОСОБА_5 і вказане провадження не має відношення до кримінальних проваджень, на які посилається ОСОБА_3 у своїх клопотаннях. Окрім цього, під час досудового розслідування встановлено, що слідчим відділом РВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська направлений обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, де визнано потерпілим ОСОБА_3 , яка в свою чергу ввівши в обману, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_3 , які останній передав їй за придбання квартири АДРЕСА_1 . Також слідчим зазначено, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 був допитаний як свідок та відповідно має статус свідка.
Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Частиною 3 ст. 55 КПК України також встановлено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 5 статті 55 КПК України встановлено підстави для відмови у задоволенні заяви особи про залучення її як потерпілого, якій не завдано шкоди та обов`язок слідчого або прокурора винести вмотивовану постанову. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що в даному випадку заява про залучення до провадження в якості потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. Такі підстави, виходячи з норм КПК є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і може полягати зокрема: у відсутності події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України; неможливість визнання потерпілим конкретною особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.
Як вбачається із постанови слідчий вважає, що ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні шкоди не завдано, зазначає, що в даному кримінальному провадженні він має статус свідка та слідчим здійснюються дії щодо встановлення обставин причетності ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні до заволодіння кв. АДРЕСА_1 шахрайським шляхом у співучасті, виходячи з обставин, які внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань.
Отже, слідчим як процесуально самостійною особою прийнято рішення щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення його у кримінальному провадженні № 0000218 як потерпілої особи у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, та підстав для скасування зазначеної постанови слідчий суддя не вбачає.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови старшого слідчого відділу розслідування ОВС та злочинів учинених ОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 29 липня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000218 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1