Справа № 128/3362/15-к
ВИРОК
Іменем України
16 жовтня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
та учасників судового провадження:
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щуровичі, Радехівського району Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, -
30.11.2014 року ОСОБА_4 , знаходячись в будинку (без номеру), що розташований в урочищі «Кожушок» в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області, який належить ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 (якого засуджено за вказане правопорушення Вінницьким районним судом Вінницької області 13.07.2015 року), маючи злочинний умисел на викрадення чужого майна, упевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, вчинили крадіжку електропили «Makita UC-3530А», вартість якої на момент вчинення злочину згідно висновку експерта НДЕКЦ № 1074 від 22.12.2014 року становить 1708,73 грн. та відрізків листа міді загальною вагою 20 кг, вартість якої на момент вчинення злочину згідно довідки ВКП «Стенк» становить 72 грн. за 1 кг, на загальну суму 1440 грн., чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 02.12.2014 року ОСОБА_4 , знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 (якого засуджено за вказане правопорушення Вінницьким районним судом Вінницької області 13.07.2015 року), маючи злочинний умисел на викрадення чужого майна, упевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, вчинили крадіжку електродрилі марки «STURMID 2088», вартість якої на момент вчинення злочину згідно висновку експерта НДЕКЦ № 1075 від 22.12.2014 року становить 440,96 грн., чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленими йому обвинуваченнями вину визнав повністю при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Суду показав, що крадіжки вчинив, оскільки в нього не було грошей поїхати додому. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд даного кримінального провадження у їх відсутність, претензій до обвинуваченого ні матеріального, ні морального характеру не мають, просять його суворо не карати, в заявах також зазначили, що не бажають приймати участь в судових дебатах.
Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На досудовому слідстві дії ОСОБА_4 по епізоду від 30.11.2014 року вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якої є крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб; по епізоду від 02.12.2014 року вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якої є крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, офіційно не одружений, проте проживає з співмешканкою та неповнолітньою дитиною, відсутність претензій потерпілих до обвинуваченого.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття.
Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчинених ним злочинів, розмір завданих збитків, позицію державного обвинувача, потерпілих та захисту щодо міри покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з приміненням ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілих.
В зв`язку з зазначеним, враховуючи вимоги ч.1 ст.377 КПК України, ОСОБА_4 слід скасувати обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити його з-під варти в залі судового засідання.
Цивільний позов потерпілими не заявлявся.
Витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню в розмірі 491,40 грн., згідно обвинувального акту, відшкодовано ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст.349, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України, суд -
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Скасувати ОСОБА_4 обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити його з-під варти в залі судового засідання.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання перебування під вартою з 30.07.2015 року.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1