АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/2452/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2238/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11-кп/790/2009/15 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миколаївка Сімферопільського району Кримської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:

- 13.03.2014 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.125, ч.1 ст.317, ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,-
засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 6 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2014 року та визначено остаточне покарання - 6 років 3 місяці позбавлення волі.
Як установив суд, 11 червня 2015 року близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_10 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння у бесідці на території домоволодіння за місцем спільного проживання зі співмешканкою ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході сварки, що виникла на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_11 , діючи умисно та протиправно, схопив сокиру та наніс останній п`ять ударів лезом сокири в тім`яну та потиличну ділянку голови, тобто, в життєво важливий орган, після чого викликав потерпілій «швидку допомогу», та її було доставлено до КЗОЗ БРР «Балаклійська центральна районна клінічна лікарня», де їй було надано медичну допомогу.

У результаті умисних дій ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_11 було заподіяно відкриту черепно-мозкову травму у формі забою головного мозку, втиснутого перелому лівої скроневої кістки та потиличної кістки зліва з наявністю п`ятьох забито-рублених ран в лівій тім`яно-потиличній області, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
В апеляційних скаргах:

- прокурор посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Указав, що у порушення вимог ст.374 КПК України, у сформульованому у мотивувальній частині вироку обвинувачені, визнаному судом доведеним, не зазначено мотивів вчинення обвинуваченим злочину та направленості умислу ОСОБА_10 при застосуванні насильства до потерпілої. Зазначив, що характер дій обвинуваченого, який наніс лезом сокири п`ять ударів у життєво важливий орган - голову потерпілої, свідчить про направленість умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерпілої, який ОСОБА_10 не довів його до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як від топорища відпала металева частина сокири і потерпілій була надана кваліфікована медична допомога. Однак суд залишив ці обставини поза увагою і необґрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_10 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України та призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі винного. Просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції;

- обвинувачений указує на суворість призначеного йому покарання, посилаючись на неврахування судом того, що він свою винуватість свою визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дитину, вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій, яка претензій до нього не має, та просила не позбавляти його свободи. Просить призначити йому із застосуванням ст.69 КК України більш м`яке за своїм розміром покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити скаргу ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону є обґрунтованими.

Відповідно до положень ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, до якого належить і судове, підлягають доказуванню ряд обставин, що мають для нього значення, зокрема: час, місце, спосіб, форма вини та мотив вчинення кримінального правопорушення і ці обставини, згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України, повинні бути наведені у сформульованому у мотивувальній частині вироку обвинувачені, визнаному судом доведеним.

Про це ж зазначено у роз`ясненнях, які містяться в п.п.8, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ и постановлення вироку» від 29.06.1990 року № 5, згідно яких суди у кожній справі повинні встановлювати відмічені вище обставини, а також спрямованість умислу підсудного.

Цих вимог належним чином не виконано.

Як слідує із матеріалів провадження суд, формулюючи обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України, визнане доведеним, у порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку не зазначив мотивів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та на що був спрямований умисел ОСОБА_10 при нанесенні потерпілій ударів сокирою по голові.

Отже суд не встановив і не зазначив у мотивувальній частині вироку передбачені ч.1 ст.91, п.2 ч.3 ст.374 КПК України обставини, які мають значення для кримінального провадження, що призвело до порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист від конкретного обвинувачення.

Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК - є підставами для скасування вироку.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження вищевказаних обставин кримінального провадження, оскільки ці обставини під час кримінального провадження у суді першої інстанції не були встановлені.

За таких обставин, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбаченої п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження щодо забезпечення обвинуваченому права на захист, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Оскільки вирок скасовується у зв`язку з істотними прошеннями вимог кримінального процесуального закону, тому згідно положень ч.2 ст.415 КПК України, поставленні в апеляційній скарзі прокурора питання щодо доведеності обвинувачення, застосування іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а також доводи скарги обвинуваченого про суворість призначеного покарання, колегія суддів не перевіряє.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального, перевірити доводи апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого і постановити рішення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів, тобто до 20 лютого 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: