Справа № 299/1805/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

26.01.2016 м. Ужгород
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Василівка Волчанського району Харківської області, мешканець АДРЕСА_1 , судимий,
засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі,
за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік 2 місяці позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 1 рік 2 місяці позбавлення волі.
На підставі ст.72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_7 за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2015 року у виді 1 року і 8 місяців обмеження волі переведено в 10 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарань за даним вироком та за вироком Мукачівського міськрайонного суду від 09 квітня 2015 року, остаточно до відбуття ОСОБА_7 призначено 2 роки позбавлення волі.
Запобіжним заходом ОСОБА_7 ухвалено залишити тримання під вартою, а строк відбування покарання ухвалено розпочати обчислювати з моменту затримання з 05 червня 2015 року.
Згідно встановлених судом обставин, ОСОБА_7 , будучи неодноразово засудженим, на шлях виправлення не став, а повторно скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
04 квітня 2015 року, близько 07 години, ОСОБА_7 , на АДРЕСА_1 , умисно, шляхом вільного доступу, з тильної неогородженої сторони зайшов на територію дворогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав одноколісну господарську тачку, належну ОСОБА_9 , вартістю 250,00 гривень спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.
Він же, 04 квітня 2015 року, близько 16 години 30 хвилин на присадибній ділянці, розташованій в АДРЕСА_3 , де умисно, шляхом зловживання довірою, повідомив ОСОБА_6 неправдиві відомості про термінову необхідність поїздки на його велосипеді марки BULLS до продовольчого магазину та про намір повернути його в подальшому. Проте, ОСОБА_7 , виманивши від ОСОБА_6 вказаний велосипед, незаконно привласнив його для власних потреб, завдавши при цьому ОСОБА_6 матеріальних збитків в розмірі 500 грн..
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку та призначення йому більш м`якого покарання, посилаючись визнання вини, щиросердечне каяття, активне сприяння у розкритті злочину та бажання стати на шлях виправлення й відшкодувати потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення, пояснення потерпілої, яка просила вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає.
У відповідності до ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, зокрема показаннях обвинуваченого, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, через що досліджувалися в порядку ст.349 КПК України і такі сторонами не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Разом з тим, не можна визнати обґрунтованими і твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про суворість призначеного йому покарання, так як покарання обвинуваченому призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих відповідальність обставин та даних, що характеризують винну особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував визнання вини, щире каяття останнього, активне сприяння у розкритті правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин і належним чином вмотивував в цій частині своє рішення.
Твердження обвинуваченого про неврахування судом цих обставин не дають підстав для визнання висновку щодо призначеного ОСОБА_7 покарання незаконним чи необґрунтованим.
Також зазначені у апеляційній скарзі ОСОБА_7 обґрунтування щодо необхідності застосування більш м`якого покарання є непереконливими, оскільки, враховуючи дані про особу засудженого, зокрема і те, що останній раніше судимий в тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, а тому висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства є обґрунтованим.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 2 листопада 2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк з дня вручення йому її копії.
Судді: