АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, українця, громадянина Україна, не працюючого, раніше судимого, -

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 листопада 2014 року державним обвинувачем ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу.

Згідно, вироку суду І інстанції, ОСОБА_6 , обвинувачено:

-за ст. 185 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 4-х місяців арешту.

Вирішено долю речового доказу.

В своїй апеляції прокурор ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку та постановлення нового.

Не заперечуючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його

Провадження №11-кп/794/271/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст.185 ч.2 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

вини, апелянт вважає, що вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Посилається на те, що судом при призначенні покарання обвинуваченому залишено без уваги обставини, що обтяжують покарання, а саме рецидив злочинів, а також вчинення ОСОБА_6 злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення від 11.08.2014 р.. Ще апелянт зазначає, що суд, всупереч вимогам закону, в резолютивній частині вироку не зазначив про початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ..

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, а саме прокурора, який просив скасувати вирок та ухвалити новий вирок, міркування обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які просили вирок суду І інстанції залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція сторони обвинувачення не підлягає задоволенню.

Судом І інстанції встановлено, що 11 серпня 2014 р. приблизно о 18.00 год., ОСОБА_6 , знаходячись навпроти магазину «Німфа», що розташований за адресою проспект Незалежності, 80 в м. Чернівці, таємно викрав велосипед марки «Лакес» вартістю 2000 грн., який був прикріплений кодовою колодкою до металевої лавки, яку застосувавши силу ривком розірвав, після чого з викрадени велосипедом з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 2000 грн..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся. Викрадений велосипед повернув потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні вказав, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має та просив його суворо не карати. Свою думку виклав і в письмовій заяві наданій до апеляційного суду.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи, дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України і висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину відповідає сукупності зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності, і яка ніким не оспорюється.

Згідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі прокурора порушується питання про скасування вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначення покарання, колегія суддів, керуючись п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», не наводить у своєму вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляції, і скасовує вирок цього суду лише в тій частині, у якій визнав його незаконним чи необґрунтованим.

Отже, що стосується міри покарання обраної ОСОБА_6 , то вона, на думку колегії, відповідає загальним принципам призначення покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Відповідно до вимог п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 12.06.2009 року про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - «Призначаючи покарання в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів».

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом при призначені покарання враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим правопорушення, яке відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, наслідки, які наступили, які не є тяжкими, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Як пом`якшуючу відповідальність обставину суд врахував щире каяття та сприяння розкриттю злочину ОСОБА_6 , інші обставини скоєння злочину, відсутність матеріальних претензій зі сторони потерпілого, а також особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, у зв`язку з чим призначив покарання у вигляді арешту.

Разом з тим, судом враховано і те, що ОСОБА_6 раніше двічі судимий, у тому числі за вчинення аналогічного умисного корисливого злочину, новий злочин вчинив через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі Зазначене свідчить про те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід було би врахувати обставину, яка обтяжує покарання це рецидив злочину.

Однак, після вчинення злочину поведінка ОСОБА_6 змінилася, він одружився у жовтні місяці 2014 року, а в березні місяці 2015 року у нього народилася донька. За цим вироком повністю відбув призначене покарання в місцях позбавлення волі у вигляді 4 місяців арешту, після звільнення нових злочинів не вчиняв і в протиправній поведінці поміченим не був. В даний час має на утриманні сім`ю та мати, яка хворіє на цукровий діабет і є єдиним годувальником.

Посилання прокурора на ту обставину, що суд безпідставно не врахував наявність обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки, у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, судом дані вимоги були виконані, оскільки органом досудового слідства обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину у стані алкогольного сп`яніння не пред`являлось. ?

Відповідно до ч. 2 статті 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З огляду на наведене підстав для застосування ст.ст. 69,75,76 КК України, щодо ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

Обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання, яке останній відбув реально і воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та призначено у відповідності до вимог ст.ст 50,65 КК України, тому підстав для скасування вироку колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419, КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Шевченківського району ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3