Справа № 308/4926/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.12.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників процесу: прокурора ОСОБА_5 , захисника підозрюваного
ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 грудня 2015 року задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 (далі слідчого) про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 362 ; ч. 4 ст. 27- ч. 1 ст. 362 ; ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України кримінальних правопорушень
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні 4 неповнолітніх дітей, раніше не судимого.
Слідчим суддею продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою до 13 січня 2016 року включно.
У задоволенні клопотання захисника про зменшення розміру застави, визначеної для підозрюваного ОСОБА_6 й визначеної відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України відмовлено.
Роз`яснено, що сторона захисту, у відповідності до КПК України, має право подати до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування клопотання про зміну запобіжного заходу.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 11 грудня 2015 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене з начальником відділу прокуратури Закарпатської області клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Закарпатської області про продовження на один місяць строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 ..
У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 , працюючи головним державним інспектором митного поста «Мукачеве» Чопської митниці Міністерства доходів і зборів України, будучи службовою особою державного органу та представником влади, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб суб`єктів ЗЕД ТОВ «Євро Азія Трейд», ТОВ «Компанія Теса» та ТОВ «Ремонт», приватних підприємців ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у вигляді незаконного звільнення від митного контролю та зміни митного режиму стосовно транспортних засобів та товарів ввезених на митну територію, у порядку передбаченому ст. ст. 91-95 МК України, звільнення від обов`язків щодо доставлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення до митного органу призначення, звільнення від декларування товарів, їх митного оформлення та сплати митних платежів у порядку встановленому законодавством України з питань державної митної справи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, використовуючи службове становище, регламентований доступ до ПІК ЄАІС Держмитслужби та навички роботи в програмно-інформаційних комплексах і комп`ютерних мережах митних органів АСМО (ПІК) «Інспектор 2006» та ЄАІС, всупереч інтересам служби, у порушення вимог посадової Інструкції та ст. ст. 246, 247, 255, 289, 318, 321, 329 МК України, перебуваючи за місцем роботи у приміщенні митного поста «Мукачеве», що розташований за адресою м. Мукачеве вул. Берегівська Об`їзна, 12, Закарпатської області, із використанням службових комп`ютерів встановлених на митному посту, атрибутів (паролів та логінів) доступу до комп`ютерних мереж митниці інших працівників митниці, здійснив несанкціоновані дії з інформацією, яка обробляється в автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах митних органів, змінивши наявну в автоматизованих системах, комп`ютерних мережах митних органів ЄАІС інформацію стосовно транспортних засобів комерційного призначення та товарів, що у них перевозились, і які перебували під митним контролем Чопської митниці Міндоходів, шляхом внесення до програмно-інформаційного комплексу «Контроль» за доставкою вантажів ЄАІС та збереження недостовірної інформації (відміток) про «Умовне завершення переміщення грузу» та «Завершення переміщення грузу», а також перебуваючи у приміщенні митного поста «Тячів», що розташований за адресою м. Тячів вул. Пролетарська, 2, Закарпатської області, із використанням службового комп`ютера, що перебував у користуванні інспекторів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , під атрибутами (паролі та логіни) доступу цих державних інспекторів до комп`ютерних мереж митниці, здійснив несанкціоновані дії з інформацією, яка обробляється в автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах митних органів, змінивши наявну в автоматизованих системах, комп`ютерних мережах митних органів ЄАІС інформацію стосовно транспортних засобів комерційного призначення та товарів, що у них перевозились, які перебували під митним контролем Чопської митниці Міндоходів, шляхом внесення до програмно-інформаційного комплексу «Контроль» за доставкою вантажів ЄАІС та збереження недостовірної інформації (відміток) про «Прибуття вантажу на митницю» та «Завершення переміщення грузу», що призвело до несплати до бюджету митних платежів на загальну суму 4770841 грн. 69 коп. У клопотанні слідчий також вказує на те, що строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 17.12.2015 року, а строк досудового розслідування 16.01.2016 року. У клопотанні слідчий також вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 362 ; ч. 4 ст. 27- ч. 1 ст. 362 ; ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України кримінальних правопорушень, два з яких відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років ; під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні раніше не проявив належної процесуальної поведінки як підозрюваного, зокрема, у період з 21.05.2015 року по 20.10.2015 року переховувався від органу досудового розслідування і суду, у зв`язку із чим був оголошений у розшук, тому 21.05.2015 року слідчим суддею щодо нього було прийнято рішення про затримання з метою доставки до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і на виконання цього рішення 20.10.2015 року він був затриманий. У зв`язку з наведеним слідчий вважає, що є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може і надалі вчиняти спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому застосування менш суворого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання визначеним ст. 177 КПК України ризикам. Просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на один місяць, тобто, до 16.01.2015 року.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 362 ; ч. 4 ст. 27- ч. 1 ст. 362 ; ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України кримінальних правопорушень, два з яких відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, під час проведення досудового розслідування переховувався від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку із чим був оголошений у розшук, що свідчить про наміри підозрюваного переховуватися від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також можливість іншим шляхом перешкоджати досудовому розслідуванню, зокрема, шляхом впливу на свідків. При цьому, в задоволенні клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави суд відмовив, у зв`язку з тим, що обставини, які служили для визначення такого розміру застави, не відпали й апеляційний суд при перегляді ухвали від 21.10.2015 року про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також дав оцінку визначеному розміру застави і погодився з тим, що саме такий розмір застави зможе забезпечити належне виконання підозрюваним своїх обов`язків. Тому слідчий суддя прийшов до переконання, що викладені слідчим у клопотанні та доповнені прокурором у судовому засіданні обставини про те, що ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою, не зменшилися та наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу, є обґрунтованими. Доводи клопотання захисника та підозрюваного про зміну останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відхилені. В обґрунтування висновку слідчий суддя посилається на те, що кримінальним процесуальним законом не передбачений порядок розгляду такого клопотання й клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу або продовження строку тримання під вартою в одному провадженні. Крім того, слідчим суддею роз`яснено, що сторона захисту має право подати до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування клопотання про зміну запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників процесу : захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , та підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу ; прокурора, який судове рішення вважав законним та обґрунтованим, перевіривши провадження за клопотанням, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна особа має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не можне бути заарештований, або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку визначеному законом.
Указані гарантії права на свободу та особисту недоторканість, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції ), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції». У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію ст. 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини у всіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 закону України «Про виконання рішень та практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду.
Відповідно до ст. ст. 177, 194 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України підстав.
Зі ст. 194 КПК України вбачається, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити : 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою ; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність тримання особи під вартою, про продовження строку тримання особи під вартою, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора. При цьому необхідно враховувати, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку із чим він обирається чи продовжується лише за наявності підстав вважати, що інші ( менш суворі ) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 177 КПК України, і його належної поведінки.
Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про продовження на один місяць строку тримання ОСОБА_6 під вартою слідчим суддею належним чином не були враховані вищевказані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принципи верховенства права закладені в Конвенції та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно не перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права не можна визнати законним та обґрунтованим.
Дослідивши викладені у клопотанні відомості, колегія суддів встановила, що всупереч вимог ст. 199 КПК України у клопотанні слідчим не викладені обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою ; не викладені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (а.с. 1-9).
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, не дав належну оцінку цим порушенням кримінального процесуального закону.
В ухвалі слідчого судді також не викладені обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також не викладені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою (а. с. 110-116).
При розгляді апеляційної скарги слідчий ОСОБА_8 не навів обставини, які свідчать про те, що з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Посилання слідчого на те, що свідку ОСОБА_13 оголошено про підозру у вчиненні ним злочинних дій, колегія суддів з огляду на положення кримінального процесуального закону не може визнати як наявність нового ризику, який виправдовує тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.
З матеріалів судового провадження не вбачається, що слідчий ОСОБА_8 або прокурор подавали до місцевого суду доповнення, в якому би містились твердження про те, що прокурор посилався на те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою ; наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу. У журналі судового засідання не міститься будь-яких даних у підтвердження висновку слідчого судді у цій частині. Відсутність технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження, не дає підстави для висновку про те, що прокурор посилався на ці обставини. Враховуючи наведене, колегія суддів висновки слідчого судді у цій частині визнає такими, що не підтверджені передбаченими кримінальним процесуальним законом документами, а відповідно висновки слідчого судді такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Крім того, при розгляді апеляційної скарги слідчий ОСОБА_8 не послався на дані, які свідчать про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
При оцінці цих доводів колегія суддів враховує пояснення слідчого ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_6 звільнений із посади головного державного інспектора митного поста «Мукачеве» Чопської митниці Міністерства доходів і зборів України ; документи надані слідчим у підтвердження пояснень у цій частині копію наказу від 15 січня 2015 року № 4 -0 про звільнення ОСОБА_6 з посади.
При оцінці доводів апеляційної скарги про необґрунтоване продовження строку тримання особи під вартою, колегія суддів враховує пояснення підозрюваного ОСОБА_6 про те, що з моменту обрання йому запобіжного заходу 21 жовтня 2015 року, більше двох місяців, ніяких слідчих дій із його участю слідчим не проводилось ; по фактах висунутої підозри він додатково не допитувався, хоча його захисником адвокатом вносились клопотання про проведення слідчих дій за його участю.
Слідчим ОСОБА_8 вказані твердження підозрюваного не спростовані. При дачі пояснень у цій частині слідчий послався на те, що по справі проводились інші слідчі дії, спрямовані на повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин кримінальних правопорушень.
При оцінці обґрунтованості висновків, викладених в ухвалі слідчого судді, враховуються положення Європейського суду з прав людини, зазначені в п. 75 Рішення від 10.02.2011 року Справа «Харченко проти України» про те, що «Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні відповідних підстав є несумісним із принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5. У п. 79 цього ж Рішення «Суд повторює, що розумність строку тримання особи під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин про які йдеться в рішеннях національних судів, рівня переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості«.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «W.v. Switzerland», строк тримання особи під вартою повинен бути розумним і не може оцінюватись абстрактно. Питання розумності знаходження обвинуваченого під вартою повинно оцінюватись в кожній справі відповідно до її специфічних рис. Тривале тримання під вартою може бути виправданим у конкретній справі лише, якщо є специфічні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи («W.v. Switzerland judgment of 26 Januaru 1993, Series A no. 254 A, p. 15, § 30)».
Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді місцевого суду містить стандартний набір підстав саме для тримання особи під вартою, без розгляду правдоподібності таких підстав у контексті конкретної життєвої ситуації. При цьому зазначає, що підстави тримання особи під вартою, підстави для продовження строку тримання особи під вартою мають бути чітко вказані в судовому рішенні.
З ухвали вбачається, що в порушення вищевказаної норми Конституції України слідчий суддя належним чином не обґрунтував своє рішення про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою до 13 січня 2016 року.
При прийнятті рішення, колегія суддів враховує, що, зазначаючи про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою на один місяць, слідчий не врахував вимоги закону в цій частині, те, що ОСОБА_6 тримається під вартою з 21 жовтня 2015 року.
Як слідчий у клопотанні, так і слідчий суддя в ухвалі не вмотивували, перший доводи, а другий висновок про те, що продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою з урахуванням суспільного інтересу та особливостей кримінального провадження переважує принцип поваги до свободи особистості.
Дослідивши доводи клопотання колегія суддів також встановила, що, обґрунтовуючи необхідність продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою слідчий послався на те, що ОСОБА_6 переховувався від органа досудового розслідування, не з`являвся на виклики до слідчого і на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 362 ; ч. 4 ст. 27- ч. 1 ст. 362 ; ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України кримінальних правопорушень, два з яких відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. У клопотанні також вказується на те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень є обґрунтованою, підтвердженою доказами, що зібрані органом досудового розслідування. У підтвердження обґрунтованості підозри слідчим ОСОБА_8 апеляційному суду надані відповідні докази, достовірність яких учасниками процесу не оспорювалась.
При оцінці доводів апеляційної скарги враховується, що викладені в ухвалі слідчого судді висновки у цій частині визнані доведеними, належним чином вмотивованими в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.10.2015 року. Тому ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 03.11.2015 року ухвала слідчого судді про тримання ОСОБА_6 під вартою залишена без зміни. З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги, яку подав адвокат ОСОБА_7 про те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень є необґрунтованою, відхиляються.
З п. 3 Рішення Конституційного суду України № 14-рп/ 2003 від 08 липня 2003 року в справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, убачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого запобіжного заходу, тому зазначений в ухвалі місцевого суду висновок про врахування тяжкості злочинів, у скоєнні яких ОСОБА_6 підозрюється визнається таким, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Колегія суддів вважає, що зазначені в ухвалі місцевого суду мотиви й підстави не поєднуються з такими положеннями Конвенції та Рішенням Європейського суду в справі «Летельє проти Франції» про те, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку (п. 51 Рішення).
Крім того, колегія суддів також вважає, що продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою є несумісним із принципом верховенства права, що обґрунтування ухвали слідчого судді місцевого суду про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, не приводить до висновку про те, що є розумні підстави вважати, що продовження строку тримання під вартою є засобом запобігання вчиненню ним нових злочинів чи його втечі, тобто, повторному ухиленню від слідства й суду, про що вказується у клопотанні.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення апеляційним судом ураховуються й положення п. 84 вищевказаного Рішення Суду в справі «Харченко проти України» про те, що «Суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання та подальшого тримання під вартою» і, зокрема, докази, які вказують на вчинення злочинів саме підозрюваним ОСОБА_6 ..
При розгляді апеляційної скарги, колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону сприяла учасникам процесу в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.
Враховуючи сукупність вищенаведених обставин, даних про особу ОСОБА_6 : одружений, має на утриманні від попередніх шлюбів чотирьох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, а також позитивно характеризується за місцем попередньої роботи, стан його здоров`я переніс хірургічне втручання, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, відсутність даних про те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, принципи верховенства права, колегія суддів, вважає, що ухвала слідчого судді підлягає до скасування як незаконна та необґрунтована, що по справі відповідно до ст. 407 КПК України, необхідно постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити і обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави менш суворий запобіжний захід, який забезпечить його належну процесуальну поведінку.
Визначаючи розмір застави, відповідно до ст. 182 КПК України, колегія суддів враховує наведене вище, а також наступне.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 362 ; ч. 4 ст. 27- ч. 1 ст. 362 ; ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України кримінальних правопорушень, два з яких відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Цивільний позов по справі не заявлявся. Учасниками процесу апеляційному суду не надані відомості про те, що будь-хто зі службових осіб юридичної чи фізичної особи, подавав заяви про визнання його цивільним позивачем. Крім того, стороною обвинувачення апеляційному суду не надані відомості про те, що ОСОБА_6 визнавався по справі цивільним відповідачем. Раніше пред`явлений ОСОБА_6 об`єм обвинувачення не збільшився, а зазначені в клопотанні слідчого окремі ризики визнані такими, що не підтверджені.
Відповідно до ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах : щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.
Тому, колегія суддів, враховуючи викладене, конкретні обставини справи, вищенаведені дані про особу підозрюваного, вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 30 (тридцять) мінімальних розмірів заробітної плати, що відповідає 36.540 (тридцять шість тисяч п`ятсот сорок) гривням, що вказаний розмір застави забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.
Обираючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави, колегія суддів, відповідно до ст. 194 КПК України, покладає на нього передбачені цією нормою права обов`язки : прибувати до слідчого, прокурора або суду на першу їх вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну ; з метою уникнення будь-якого тиску на свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , спілкуватися з останніми лише з дозволу слідчого, прокурора чи суду ; не відвідувати митні пости «Мукачеве» та «Тячів» (їх структурні підрозділи) Закарпатської митниці ДФС.
Доводи апеляційної скарги про те, що в клопотанні не наведені докази, які б підтверджували, що кримінальні правопорушення вчинено саме підозрюваним ОСОБА_6 , колегія суддів відхиляє й вважає, що в клопотанні наведені дані про вчинення кримінальних правопорушень саме ОСОБА_6 , а також зазначає, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанцій, не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, і вважає, що апеляційному суду надані докази, які вказують на вчинення ОСОБА_6 злочинів, підозра у скоєнні яких йому оголошена, що повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 276 КПК України й підозра йому оголошена та вручена з додержанням вимог ст. ст. 277, 278 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга, яку подав адвокат ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ст. ст. 182, 183, 194, 405, 407, 419, 376 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 грудня 2015 року про продовження до трьох місяців 13 січня 2016 року, строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 про продовження на один місяць строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , відмовити.
Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 30 мінімальних розмірів заробітної плати, що відповідає 36 540 (тридцять шість тисяч п`ятсот сорок) гривням.
Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець зобов`язані не пізніше п`яти днів із дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави внести кошти на відповідний рахунок та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.
Роз`яснити заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на першу їх вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; з метою уникнення будь-якого тиску на свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , спілкуватися з останніми лише з дозволу слідчого, прокурора чи суду; не відвідувати митні пости «Мукачеве» та «Тячів» (їх структурні підрозділи) Закарпатської митниці ДФС.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Роз`яснити, що в разі невнесення застави, щодо підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
У разі внесення застави, роз`яснення вказаних обов`язків заставодавцю, покласти на слідчого чи прокурора.
Підозрюваного ОСОБА_6 звільнити з-під варти негайно у залі судових засідань Апеляційного суду Закарпатської області.
Судді: