У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2015 року.

Вироком Тлумацького районного суду від 24 липня 2014 року засуджено
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянинаУкраїни,
в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,
- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції ч. 3 ст. 358 КК України від 05.04.2001 року) на 3 місяці арешту;
- за ч. 2 ст. 367 КК України (в редакції ч. 2 ст. 367 КК України від 07.04.2001 року) на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням ним адміністративно-господарських і організаційно-розпорядчих функцій в підприємствах, установах, організаціях різних форм власності строком на два роки без сплати штрафу.
На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного та додаткового покарання за ч. 3 ст. 358 КК України та ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Цим же вироком ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, та виправдано за відсутністю в його діянніскладу злочину.
Постановленостягнути з ОСОБА_5 судові витрати в сумі 328,44 грн., вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він, будучи службовою особою з 2000 року та здійснюючи відповідно до статуту СВК «Корнів» як голова правління, адміністративно-господарські та організаційно розпорядчі функції, протягом 2004-2007 років, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, допустив несплату СВК «Корнів» до бюджету обов`язкових платежів (податків, зборів, внесків) в сумі 92 844 грн., спрямувавши наявні грошові кошти, отримані від реалізації майна, та прибутки, отримані від господарської діяльності кооперативу, на різні господарські потреби кооперативу, що заподіяло тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам держави.
Також, ОСОБА_6 влітку 2007 року придбав для власних потреб автомобіль марки ВАЗ 2102 (без документів), яким в подальшому без відповідної та належної реєстрації в органах ДАІ МВС України користувався на підставі придбаного влітку того ж року у невстановленої особи завідомо підробленого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль марки ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_2 .
15 грудня 2009 року ОСОБА_5 в м. Городенка у вечірній час керуючи автомобілем марки ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_2 , використав підроблений документ - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , пред`явивши його працівникам ВДАІ, які зупинили автомобіль для перевірки документів.
Крім того, органомдосудового слідства ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 282 КК України, а саме, в тому, що він, будучи службовою особою, умисно не виконував рішення судів, що набрали законної сили, чим заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян та державним інтересам, на суму 163 266 грн. Визнаючи ОСОБА_5 не винуватим в цій частині та виправдовуючи його за відсутністю в діях складу злочину, суд першої інстанції зазначив, що надані суду докази винуватості ОСОБА_5 не містять в собі свідчень про вчинення ним умисних дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду чи перешкоджання виконанню та не доведено наявність можливостей виконати в повному об`ємі рішення судів, оскільки діяльність СВК «Корнів» у 2007 році була збитковою, а показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 встановлено, що за наявності рішення суду про стягнення заборгованості на користь ПП «Октан», АТ «Райффайзен Банк Аваль», голова правління умисно не ухилявся від сплати, погашення боргу проводились частково та добровільно, зокрема заборгованість перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» на суму 120000 грн. погашена добровільно без втручання ВДВС, також були сплачені витрати виконавчого провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2015 року вирок Тлумацького районного суду від 24 липня 2014 року в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 367 КК України скасовано, а кримінальну справу в цій частині закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України за відсутністю в діянні ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. В решті вирок залишено без зміни.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необґрунтованості висновку суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у службовій недбалості, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, а також інтересам держави.

При цьому апеляційний суд зазначив, що ні органом досудового слідства, ні судом фактично не встановлено, чи дійсно були допущені будь-які порушення з боку ОСОБА_5 як голови правління СВК «Корнів», не вказано, у чому вони полягали, чи були ці порушення зафіксовані та чи існує причинний зв`язок між цими діями та тяжкими наслідками.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду в частині, якою вирок місцевого суду про його засудження за ч. 3 ст. 358 КК України залишено без зміни. Просить закрити справу в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960 року за відсутністю в діянні складу злочину. Посилається на неправильне застосування кримінального закону, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону. Вважає, що суд не звернув уваги, що наявні у письмових доказах дані свідчать про фабрикацію справи органом досудового слідства, залишив поза увагою клопотання у судовому засіданні про допит окремих свідків. Вказує, що судом не було надано належної оцінки зібраним у справі доказам, не проаналізовано їх у сукупності та взаємозв`язку, не усунуто суперечностей у показаннях свідків, не наведено мотивів, з яких суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші. Зазначає, що апеляційний суд залишив поза увагою порушення, допущені судом першої інстанції, не надав належної оцінки доказам, зібраним у справі, необгрунтовано визнав законним рішення суду про його засудження за ч. 3 ст. 358 КК України, та безпідставно залишив в силі вирок, який ґрунтується на припущеннях, та в основу якого покладено неналежні докази, отримані незаконним шляхом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який вважав, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із направленням справи на новий апеляційний розгляд з таких підстав.

Висновки суду про відсутність в діяннях ОСОБА_5 складузлочинів, передбачених ч. 2 ст. 382 і ч. 2 ст. 367КК України, та правильність виправдання його судами першої та апеляційної інстанції у касаційній скарзі не оспорюються й відповідно до вимог ст. 395 КПК України 1960 року не перевіряються судом касаційної інстанції.
Перевіркою кримінальної справи за доводами касаційної скарги ОСОБА_5 встановлено такі порушення вимог кримінально-процесуального закону судом апеляційної інстанції, які є підставою для прийняття рішення про скасування ухвали апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому вона повинна відповідати тим же вимогам, що і рішення суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою. Крім того, ухвала апеляційного суду за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 377 КПК України 1960 року. У ній, крім іншого, мають бути зазначені суть апеляцій із наведенням усіх наведених в них доводів, вони повинні бути проаналізовані та жоден із них не повинен залишитися без відповіді, мають бути наведені докладні мотиви прийнятого рішення, а при залишенні апеляцій без задоволення підстави, через які їх визнано необґрунтованими.
Як убачається з матеріалів справи, апеляційний суд при розгляді в апеляційному порядку кримінальної справи щодо ОСОБА_5 зазначених вимог закону не дотримався.
Викладаючи доводи апеляції ОСОБА_5 в частині оскарження вироку про його засудження за ч. 3 ст. 358 КК України, апеляційний суд формально послався в ухвалі на те, що він не погоджується з вироком суду в цій частині, при цьому, не навів докладних доводів, які були наведені в апеляції.

Разом з тим, зі змісту апеляції ОСОБА_5 убачається, що ним наводилися докладні доводи на обґрунтування його думки щодо незаконності вирокув цій частині, і ці доводи є аналогічними тим, які викладені в його касаційній скарзі.
Також апеляційний суд не проаналізував належним чином викладені в апеляційній скарзі засудженого доводи, лише зазначивши в ухвалі, що висновки місцевого суду ґрунтуються на доказах, які були оцінені судом першої інстанції та про відсутність порушень кримінально-процесуального закону.
Таким чином, апеляційним судом в ухвалі не наведено достатніх аргументованих мотивів на спростування доводів ОСОБА_5 про незаконність вироку в частині його засудження за ч. 3 ст. 358 КК України, а також не зазначено підстав, з яких апеляційний суд визнав ці доводи необґрунтованими, внаслідок чого апеляційним судом не дотримано вимог ст. 365 КПК України 1960 року, яка вимагає перегляду апеляційним судом вироку в межах поданої апеляції.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду є необґрунтованою та не відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.
На підставі ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, у зв?язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу апеляційного суду в частині залишення без зміни вироку Тлумацького районного суду від 24 липня 2014 року про засудження ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 358 КК Українинеобхідно скасувати, а справунаправити на новий апеляційний розгляд, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати вищевикладене, надати належну оцінку доводам ОСОБА_5 щодо незаконності вироку суду про визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, розглянути справу відповідно до вимог закону та ухвалити обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 394-396, 398 КПК України від 28 грудня 1960 року та пунктами 11, 15 Перехідних положень КПК України від 13 квітня 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2015 року в частині залишення без зміни вироку Тлумацького районного суду від 24 липня 2014 року про засудження ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції ч. 3 ст. 358 КК України від 05.04.2001 року) на 3 місяці арешту та звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, скасувати, а справу в цій частині направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3