НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/8164/15-к
Провадження № 1-кп/0182/802/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2015 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0003030 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Вознесенка, Мелітопольського району,Запорізької області

гр..України, без освіти, не одруженого, на утриманні знаходиться

двоє н/л дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3

не працює, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , мешкає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого, під вартою з 22 вересня 2015 року,

за правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 146 КК України ,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6

потерпілі ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

захисник ОСОБА_9

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 03.09.2015 року близько о 15.00 годин знаходячись біля будинку № 18 по вул.. Станіславського в м. Нікополі, Дніпропетровської області, маючи умисел на відкрите викрадення ОСОБА_7 та незаконне позбавлення її волі, не ставлячи до відома про свої істинні наміри ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які знаходились разом з ним у салоні автомобіля марки «ВАЗ-2108» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в присутності свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виліз із салону автомобіля та схопив за руки ОСОБА_7 , після чого проти її волі, застосовуючи фізичну силу, потягнув її до салону автомобіля марки «ВАЗ-2108» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під час чого завдав декілька ударів по тулубу, чим заподіяв потерпілій фізичних страждань та болю.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 із застосуванням фізичної сили, проти волі ОСОБА_7 , примусово заштовхнув її на заднє пасажирське сидіння автомобіля марки «ВАЗ-2108» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на якому знаходилась ОСОБА_12 , після чого сів у вказаний автомобіль та поїхав із вищевказаної адреси разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які достовірно не були обізнані про його злочинні наміри, внаслідок чого викрав ОСОБА_7 , тим самим незаконно позбавив її волі.

Відразу після цього ОСОБА_3 продовжуючи свої злочинні дії, примусово утримуючи потерпілу ОСОБА_7 на задньому сидіння вищевказаного автомобіля, завдаючи ОСОБА_7 удари руками по голові та тулубу, всупереч волі потерпілої, перевіз її до квартири АДРЕСА_3 , де умисно проти волі ОСОБА_7 утримував її в період часу із 03.09.2015 року до 22.09.2015 року, при цьому ОСОБА_3 систематично спричиняв тілесні ушкодження та фізичні страждання ОСОБА_7 , чим заподіяв останній, згідно висновку судово-медичної експертизи за № 4-С від 26.09.2015 року тілесні ушкодження у вигляді синців верхніх кінцівок, крововиливу грудей, синця правового стегна, саден лівого передпліччя, рубця 4-го пальця лівої кисті, що є слідом загоєння рани, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_3 вину свою визнав повністю і суду пояснив, що він знає ОСОБА_16 Єлізавету на протязі дев`яти років. Його рідний брат Сейман ОСОБА_17 живе з її рідною сестрою ОСОБА_18 і у них є четверо дітей. Він кохає Лізу. Десь 8-9 місяців тому назад він разом із ОСОБА_19 їздили на море. Її рідна сестра ОСОБА_18 говорила щоб він жив з ОСОБА_19 . Ліза сама приїздила в м. Мелітополь і вони разом жили в одній квартирі. Також з ОСОБА_19 у 2015 році вони їздили на ОСОБА_20 Україну і скуповували запчастини до тракторів. Ліза хотіла з ним розписатися, але її мати не віддала їй паспорта. Всі гроші які були у нього 10-15 тисяч грн.. він віддавав ОСОБА_21 . Він більше довіряв Лізі, ніж своїй матері. Він ОСОБА_21 купував все що вона замовляла. Коли він в інтеренеті побачив, що ОСОБА_22 в обнімку стояла з хлопцем, його «перемкнуло». Тоді він 03 вересня 2015 року поїхав в м. Нікополь, щоб поговорити з ОСОБА_19 . Він разом зі своїм братом, сестрою ОСОБА_23 і їх дочкою ОСОБА_24 , з ОСОБА_25 поїхали в м. Нікополь. Коли ОСОБА_22 вийшла із училища, він взяв її за руку і силою посадив в автомобіль і вони поїхали в АДРЕСА_4 , де мешкала її сестра з його братом і дітьми. З 03 вересня 2015 року вони разом з ОСОБА_19 ходили по м. Мелітополь, були в парку, вживали пиво, до них підходили працівники міліції із м. Дніпропетровська, перевіряли їх документи. Ліза надавала працівникам міліції студентський квиток, вони документи повернули їй назад. Також їх перевіряли працівники мелітопольської міліції. Ліза нічого працівникам міліції, про те що її хтось утримує не говорила. Також вони разом з ОСОБА_19 у вказаний період часу торгували на ринку сумочками. Він визнає позов на суму 20 000 грн., так як вдарив ОСОБА_26 . Вона сказала, що живе з ОСОБА_27 , тоді він приревнував її і вдарив в область плеча. Вона йому обіцяла, що буде жити з ним, він її любив тому приїхав в м. Нікополь. Вину визнає повністю, у скоєному щиросердечно кається, якщо ОСОБА_22 хоче жити зі своїм хлопцем, він не буде їм перешкоджати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , крім особистого визнання вини, також підтверджується поясненнями потерпілих, свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що вона ОСОБА_28 знала давно, так як приїздила до сестри в м. Мелітополь. 03 вересня 2015 року вона після закінчення навчання в педагогічному училищі разом із подругами вийшла на вул.. Станіславського в м. Нікополі, щоб їхати додому. Коли йшли через двір, у двір заїхав автомобіль в якому знаходився ОСОБА_29 . З даного автомобіля вибіг ОСОБА_28 і почав затягувати її в даний автомобіль. Затягнувши в автомобіль, ОСОБА_28 почав її бити. Вона говорила ОСОБА_28 що не хоче з ним їхати. Вони завезли її в АДРЕСА_4 , де ОСОБА_28 тримав її до 23 вересня 2015 року, до дня коли її звільнили працівники міліції. Там ОСОБА_28 постійно був з нею, говорив щоб вона з ним жила. Вона квартиру покидала разом із ОСОБА_28 , ходила з ним в магазин, їздила з ним у лікарню,була разом з ним у парку, на ринку. У ОСОБА_30 до них приходили працівники міліції, але вона їм нічого не говорила. Просить стягнути із ОСОБА_3 100 000 грн., так як його діями їй була завдана психологічна травма, а також він її бив.

Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_3 знає десь близько 9 років, так як він являється братом співмешканця її старшої дочки. 03 вересня 2015 року їй подзвонив однокласник дочки ОСОБА_31 і повідомив що її дочку викрали. Тоді вона разом із чоловіком поїхали в міськвідділ міліції і написали заяву. ОСОБА_28 перший раз викрав її дочку і вивіз у м. Прилуки. Також ОСОБА_28 літом 2015 року готував на її чоловіка замах. Коли ОСОБА_28 03 вересня 2015 року вивіз дочку, то дочка їй дзвонила майже кожен день зі свого мобільного телефону і повідомляла що у неї все нормально. Але вона рахує, що дочка це говорила під дією ОСОБА_3 .. Також дочка направляла їм з чоловіком СМС-повідомлення, що у неї все добре. Коли викрадали її молодшу дочку, то в автомобілі знаходилась її старша дочка.

Свідок ОСОБА_32 суду пояснив, що ОСОБА_3 знає близько 10 років, взаємовідносини з ним нормальні. ОСОБА_3 являється братом співмешканця його старшої дочки ОСОБА_33 . 03 вересня 2015 року подзвонила його дружина і повідомила, що викрали їхню меншу дочку. Тоді він разом з дружиною поїхали в міськвідділ міліції до начальника і написали заяву. Потім звернулися із заявою до прокуратури. На наступний день у вечері був дзвінок від незнайомої жінки, яка повідомила адресу де знаходиться його дочка. Тоді він разом із працівниками Нікопольського міськвідділу міліції їздив у м. Мелітополь за вказаною у повідомленні жінкою адресою, але дочки там не було. Також він тоді їздив до старшої дочки, але там також нікого не було. Тоді він поїхав до матері ОСОБА_3 і від неї подзвонив ОСОБА_3 , щоб той відпустив його дочку. Але ОСОБА_3 відповів що не відпустить. На протязі всього часу, коли його дочка знаходилась у ОСОБА_3 , дочка постійно їм з дружиною дзвонила. Він рахує, що дочка дзвонила їм під диктовку ОСОБА_28 . 23 вересня 2015 року дочку звільнили. Коли ОСОБА_28 перший раз викрав дочку, то до нього на квартиру дзвонив незнайомий і сказав що ОСОБА_28 замовив його побити.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що 03 вересня 2015 року ОСОБА_28 попросив його, щоб він в якості водія поїхав з ним в м. Нікополь, так як ОСОБА_28 хотів поговорити із бувшою своєю співмешканкою ОСОБА_34 . Вони приїхали в м. Нікополь десь близько о 13.00 годин. В автомобілі знаходився брат ОСОБА_28 і дружина брата. В ОСОБА_35 вони зупинилися біля училища, де навчалася ОСОБА_36 . Єлізавета вийшла з подругами із училища і направилась у двір будинків. Тоді вони поїхали за ними в даний двір. ОСОБА_28 вийшов із автомобіля, щоб поговорити із ОСОБА_37 . Потім ОСОБА_28 схватив Єлізавету і затягнув в автомобіль і вони поїхали в сторону м. Орджонікідзе. Там біля дамби зупинились і ОСОБА_38 із ОСОБА_28 вийшли із автомобіля і про щось розмовляли. Потім Єлізавте добровільно разом із сергалєєвим сіла в автомобіль і вони поїхали в м. Мелітополь. По дорозі вони зупинялися і

ОСОБА_36 разом зі своєю сестрою ходили в туалет, а також в кафе. По дорозі в м. Мелітополь ОСОБА_36 і ОСОБА_28 виясняли свої стосунки. Коли приїхали в м. Мелітополь, він вийшов із автомобіля і пішов додому, а вони поїхали далі. Після 03 вересня 2015 року він бачив у м. Мелітополі Єлізавету і ОСОБА_28 , вони разом ходили парк, їздили на автомобілі і торгували речами, ходили у інтернет-клуб. Також він бував у них на квартирі, у них все було добре. СМС-повідомлень він з телефону Єлізавети нікому не відправляв.

Вина ОСОБА_3 також підтверджується матеріалами кримінального провадження, які за клопотанням прокурора, та згодою інших учасників судового провадження дослідженні під час судового розгляду.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи за № 4-С від 26.09.2015 року встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців верхніх кінцівок, крововиливу грудей, синця правового стегна, саден лівого передпліччя, рубця 4-го пальця лівої кисті, що є слідом загоєння рани, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.( т.1 а.п.40-41).

Також судом враховуються конкретні обставини по справі, а саме сама поведінка потерпілої ОСОБА_7 , яка після того, як її 03.09.2015 року незаконно викрав із м. Нікополь і вивіз в м. Мелітополь обвинувачений ОСОБА_3 , вона перебуваючи в м. Мелітополь вільно пересувалась по місту, відвідували парк, інтернет-кафе, ринок, магазин. Також її документи студентський квиток перевіряли працівники міліції, яким вона могла повідомити, що її незаконно утримують. А також вона постійно спілкувалась із своїми батьками і направляла їм СМС-повідомлення, що підтвердили у судовому засіданні її батька ОСОБА_32 і ОСОБА_8 .

Таким чином оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчинені зазначеного кримінального правопорушення доведена саме за правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 146 КК України незаконне викрадення людини, та позбавлення волі, що супроводжувалось заподіянням їй фізичних страждань, та здійснюване протягом тривалого часу.
Відповідно до ст.. 66 КК України обставинами що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 являється його щире каяття.
Відповідно до ст.. 67 КК України обставинами що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.
Суд приходить до висновку що заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. підлягає частковому задоволенню у розмірі 20 000 грн., так як тяжких наслідків для потерпілої не наступило.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховую характер і ступінь суспільної небезпеки ним скоєного злочину, тяжкості скоєного ним злочину відповідно до вимог ст..12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, а також визнання ним вини, щиросердечне каяття у скоєному, що він за місцем мешкання характеризується позитивно, що у нього на утриманні знаходиться двоє н/л дітей : син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому враховую всі обставини по справі суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів з його сторони є покарання у вигляді позбавлення волі і суд рахує можливим застосувати до нього ст. 75 КК України звільнив його від відбуття покарання з випробовуванням.
Речові докази:
Мобільний телефон «Нокія-105», куртка жіноча із кожезамінника коричневого кольору, спідниця, кофта білого кольору, сумка жіноча, 3 зошити з методики на ім`я ОСОБА_7 , ручка червоного кольору, чохол для ключів, два ключа, газовий балончик, бейджик на ім`я ОСОБА_7 , пара сережок, які знаходяться у потерпілої ОСОБА_7 ( т.1 а.п. 135), залишити потерпілій ОСОБА_7 .
Зв`язка ключів, яка складається із 5 ключів, мобільний телефон «Нокія-101», чорного кольору, задня кришка відсутня, який знаходиться в камері схову Нікопольського відділу поліції ГУ НП у Дніпропетровській області ( т.2 а.п.52-53), повернути ОСОБА_3
Пластиковий технічний паспорт на автомобіль виданий Мелітопольським ВРЕВ УМВС України у Запорізькій області серії НОМЕР_2 на автомобіль ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_1 1983 року випуску, колір бежевий на ім`я ОСОБА_39 , який зареєстрований: АДРЕСА_5 ; поліс № АІ/5861478 обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів на ім`я ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які знаходяться у матеріалах кримінального провадження № 0003030 ( т.2 а.п.54), повернути ОСОБА_40 .
На підставі викладеного, керуючись ст..ст.368,370,374 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 146 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.
Згідно зі ст. 75 КК України з приміненням ст. 76 КК України ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити з випробовуванням строком на два роки, зобов`язав його: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодчино з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою відмінити, звільнив його з-під варти у залі суду.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 20000 грн.
Речові докази:
Мобільний телефон «Нокія-105», куртка жіноча із кожезамінника коричневого кольору, спідниця, кофта білого кольору, сумка жіноча, 3 зошити з методики на ім`я ОСОБА_7 , ручка червоного кольору, чохол для ключів, два ключа, газовий балончик, бейджик на ім`я ОСОБА_7 , пара сережок, які знаходяться у потерпілої ОСОБА_7 (т.1 а.п. 135), залишити потерпілій ОСОБА_7 .
Зв`язка ключів, яка складається із 5 ключів, мобільний телефон «Нокія-101», чорного кольору, задня кришка відсутня, який знаходиться в камері схову Нікопольського відділу поліції ГУ НП у Дніпропетровській області ( т.2 а.п.52-53), повернути ОСОБА_3
Пластиковий технічний паспорт на автомобіль виданий Мелітопольським ВРЕВ УМВС України у Запорізькій області серії НОМЕР_2 на автомобіль ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_1 1983 року випуску, колір бежевий на ім`я ОСОБА_39 , який зареєстрований: АДРЕСА_5 ; поліс № АІ/5861478 обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів на ім`я ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які знаходяться у матеріалах кримінального провадження № 0003030 ( т.2 а.п.54), повернути ОСОБА_40 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий :