Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_7,

суддів: ОСОБА_8, ОСОБА_9,

з участю прокурора ОСОБА_10,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2 в режимі відеоконференції

розглянула в судовому засіданні 19 листопада 2015 року в м. Києві кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за його касаційною скаргою на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2013 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого, -

засуджено за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Вирішено питання щодо цивільних позовів, судових витрат та про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року зазначений вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 01 год., знаходячись на кухні в АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпивали спиртні напої. В ході їх розпивання між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_2 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 взяв зі столу кухонний ніж і умисно наніс ОСОБА_5 три удари, один з яких в область грудної клітини був проникаючим колото-різаним з ушкодженням серця, з крововтратою і розвитком крововтрати та шоку, і який відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, від якого на місці настала смерть потерпілого ОСОБА_5

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_6 різані рани в області верхньої губи, заподіявши легкі тілесні ушкодження і два проникаючих колото-різаних поранення грудної клітини, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя й перебувають, у прямому причинно-наслідковому зв'язку зі смертю потерпілого, яка настала на місці злочину.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2 посилається на неповноту встановлення судами обставин, які, на його думку, мають значення для призначення покарання, а саме, що судами не враховано, що конфлікт розпочав потерпілий ОСОБА_5, що умислу вбивати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у нього не було, що він захищався від їх протиправних дій, і в його діях вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 118 КК. Також посилається на суворість призначеного йому покарання у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону, а саме положень ст. 66 КК, зокрема, вказує, що судами при призначенні покарання не враховано щире каяття, сприяння слідству, відсутність умислу на вбивство двох осіб, та зазначає, що перебування його в стані алкогольного сп'яніння не має відношення до вчиненого злочину і просить пом'якшити призначене йому покарання до 10 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які підтримали касаційну скаргу і просили пом'якшити призначене покарання до 10 років позбавлення волі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 398 КПК 1960 року в суді касаційної інстанції підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Вирішення питань щодо неповноти та однобічності судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи до повноважень касаційного суду не віднесено.

Згідно з положеннями ст.367 КПК 1960 року перегляд справ з підстав однобічності або неповноти дізнання, досудового чи судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи віднесено до компетенції апеляційного суду.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінальної справи, визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК, та призначив йому відповідне покарання.

На вказаний вирок місцевого суду засудженим ОСОБА_2 була подана апеляція з доповненнями до неї, в якій засуджений наводив доводи, у тому числі аналогічні доводам його касаційної скарги, щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінальної справи, неповноти судового слідства, зокрема, відсутності у нього умислу на вбивство потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та, що він захищався від їх протиправних дій та діяв у стані необхідної оборони і його дії містять ознаки злочину, передбаченого ст. 118 КК.

Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, передбаченому ст. 365 КПК 1960 року, переглянувши справу за вказаною апеляцією засудженого, погодився, з наведенням в ухвалі відповідних доводів, з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини засудженого ОСОБА_2 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК.

Доводи, наведені у касаційній скарзі засудженого, щодо відсутності у нього умислу на вбивство двох осіб та наявності в його діях ознак злочину, передбаченого ст. 118 КК, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції за апеляцією засудженого і обґрунтовано визнані безпідставними.

Висновки апеляційного суду, на думку колегії суддів, належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні засудженому ОСОБА_2 покарання суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 65 КК, врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину; обставину, що обтяжує покарання, а саме, вчинення засудженим злочину в стані алкогольного сп'яніння; дані про особу засудженого і дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Призначене засудженому покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

При цьому з матеріалів справи не вбачається обставин, що пом'якшують покарання ОСОБА_2, у тому числі і таких, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того судами цілком обґрунтовано враховано обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_2, - вчинення ним злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону судом касаційної інстанції не встановлено.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги засудженого є безпідставними.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396, 400-2 КПК 1960 року, п. п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року відносно нього - без зміни.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9