Справа № 420/319/13-к
Провадження № 11кп/782/278/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року Апеляційний суд Луганської області у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Сєвєродонецького міського суду Луганської області кримінальне провадження №0000056 за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури Марківського району Луганської області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Старобільського районного суду Луганської області від 08 травня 2014 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Веселе Марківського району Луганської області, який має неповну середню освіту, не одружений, не працює, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

10 жовтня 2012 року Марківським районним судом Луганської області за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно із ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

засуджений за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна;
за п.6 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі статей 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Марківського районного суду Луганської області від 10 жовтня 2012 року за ч.1 ст.263 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.
Строк відбування покарання постановлено відраховувати з 14 грудня 2012 року.
Питання про долю речових доказів вирішено.
В С Т А Н О В И В :
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень за таких обставин.
13 грудня 2012 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого тимчасового проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить громадянці ОСОБА_10 , почав вимагати від неї гроші у сумі 5 грн. на спиртне, при цьому вдарив її один раз долонею по обличчю. Після того, як ОСОБА_10 відмовилася дати гроші, ОСОБА_7 , маючи умисел на скоєння на неї нападу з метою заволодіння її грошовими коштами, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я у момент заподіяння, а також її умисного вбивства з корисливих мотивів у ході вчинення ним розбійного нападу, з силою вивів ОСОБА_10 з будинку на подвір`я, де застосовуючи насильство, фрагментом палиці у вигляді рогатини став наносити удари останній в область обличчя та голови, а коли ОСОБА_10 впала на землю, продовжив наносити їй удари палицею в область обличчя та голови, в той час як ОСОБА_10 вже знаходилася в безпомічному стані. Потім ОСОБА_7 відтяг ОСОБА_10 до садка, розташованого на подвір`ї, поклав у кущах, та взявши іншу дерев`яну палицю наніс чотири удари ОСОБА_10 в область тулуба, після чого зняв з потерпілої одяг, намагаючись знайти сховані у ньому гроші, однак, не знайшовши їх, облишив ОСОБА_10 лежати в садку, а сам повернувся у будинок. Приблизно через 20 хвилин по тому, ОСОБА_7 перетяг ОСОБА_10 до будинку, де залишив лежати на підлозі серед житлової кімнати, а сам, маючи намір приховати скоєний ним злочин, запалив на ліжку в іншій житловій кімнаті подушки, які згодом загасив водою та залишив місце скоєння злочину.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, правого плечового суглобу, правого колінного суглобу, правого стегна, бокової поверхні грудної клітки і садна в проекції правої лопатки, правого плечового суглобу, крововилив в м`які тканини голови під м`які мозкові оболонки, переломи черепу та ребер.
Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок численних переломів кісток лицьового скелету, основи черепу з крововиливами під м`які мозкові оболонки з розвитком набряку головного мозку.
В апеляції старший прокурор прокуратури Марківського району Луганської області ОСОБА_8 , не оспорюючи доведення вини ОСОБА_11 , вважає, що вирок підлягає скасуванню, оскільки призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що судом неналежним чином надано оцінку тяжкості скоєного кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що у вироку зазначені обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_12 - вчинення злочину щодо особи похилого віку, яка перебувала в безпорадному стані, а також вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що необхідно врахувати особистість обвинуваченого, який характеризується негативно, тривалий час ніде не працював, веде антиморальний образ життя, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має судимість яка не знята та не погашена, належних висновків не зробив та вчинив нові особливо тяжкі умисні злочини.

Просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_13 :

за ч. 4 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього належного йому майна;

за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого більш суворим покарання і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі статей 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Марківського районного суду Луганської області від 10.10.2012 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що свою вину не визнає. Вважає що свідки та поняті дають такі покази, які їм сказали оперативні співробітники ОСОБА_14 та слідчий ОСОБА_15 , що ОСОБА_14 був присутнім при допиті свідків, що до нього працівники міліції застосовували заборонені методи фізичного впливу і тому він все підписував, що суд не врахував, що на слідчому експерименті він був побитий, вказує, що слідчі приходили до нього без його захисника. Вважає, що суддя ОСОБА_16 не слухала його покази. Також вказує, що на досудовому слідстві прокурор Плахотя залякував його та застосовував до нього заборонені методи фізичного впливу. Просить направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд та призначити повторні експертизи.
Після доповіді судді-доповідача, були вислухані - обвинувачений ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляції, пояснив, що він не скоював цього злочину, він бачив вбивцю у вікно, це був ОСОБА_17 , який вбив ОСОБА_10 кастетом,
захисник ОСОБА_6 , який підтримав апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 і просив скасувати вирок, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд,
прокурор ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляції прокурора, вважала, що судом першої інстанції докази були оцінені як окремо так і в сукупності, версії обвинуваченого були перевірені і не знайшли свого підтвердження, разом з тим при призначенні покарання судом не в повній мірі врахована ступінь тяжкості скоєного злочину, просила вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років, а апеляцію обвинуваченого залишити без задоволення.
Провівши судові дебати, надавши обвинуваченому ОСОБА_7 останнє слово, перевіривши доводи апеляцій, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає апеляції такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України за обставин встановлених судом, підтверджується зібраними та перевіреними судом першої інстанції доказами, які наведені у вироку та відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, яке було відновлено ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 27 жовтня 2015 року у встановленому законом порядку, відповідно до вимог статей 524-527 КПК України ( а.к.п.100-101).

Так, потерпілий ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що убита ОСОБА_10 його мати. Про обставини вбивства йому нічого не відомо, обвинуваченого не знав. Претензій морального та матеріального характеру він не має, просив суд покарати обвинуваченого по закону.
Із протоколу огляду місця події від 14.12.2012 р. та фототаблицями до нього вбачається, що на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 по стежці від будинку до садка маються сліди бурого кольору схожі на кров, частково присипані снігом, та сліди волочіння. Виявлено фрагмент палиці у вигляді рогатини з нашаруванням речовини яскраво-червоного кольору, схожої на кров. В будинку виявлено труп жінки, з чисельними тілесними ушкодженнями, оголений у нижній половині тіла. В кімнаті, де знаходиться труп, порушений порядок маються сліди крові на постільній білизні. В першій кімнаті, на ліжку знаходяться обгорілі подушки. На ліжку, яке знаходиться праворуч від входу в другу кімнату порушено порядок. На ліжку, яке знаходиться ліворуч від входу до кімнати порядок не порушено. Під зазначеним ліжком знаходиться пара чоловічих туфель, під лівою половиною ліжка знаходиться чемодан. Вся поверхня підлоги під ліжком покрита нашаруванням пилу, поверхня чемодану також покрита нашаруванням пилу, слідів волочіння, стирання не виявлено (а.к.п.67-70).
За висновком судово-медичної експертизи № 92 від 15.12.2012 року при експертизі трупа ОСОБА_10 встановлені тілесні ушкодження: синці обличчя, правого плечового суглобу, правого колінного суглобу, правого стегна, бокової поверхні грудної клітини і садна в проекції лопатки, правого плечового суглобу, поперечної ділянки, крововилив в м`які тканини голови, під м`які мозкові оболонки, переломи черепу та ребер, які утворилися від дії тупого твердого предмету, та по ступеню тяжкості стосовно живих осіб їх варто віддиференціювати: синці та садна відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; перелом черепу з крововиливом під м`які мозкові оболонки відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень; переломи ребер до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок чисельних переломів кісток лицьового скелету, основи черепу з крововиливами під м`які мозкові оболонки з розвитком набряку головного мозку.
Ушкодження у вигляді кровопідтьоків обличчя, крововиливів в м`які тканини голови, під м`які мозкові оболонки і перелом черепу знаходяться в причинному зв`язку із настанням смерті; смерть від даної сукупності ушкоджень настала незадовго після їх спричинення.
При експертизі трупу слідів зґвалтування не виявлено.
Вказані вище тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (тів) можливо в тому числі від дії дерев`яної палки, враховуючи кількість ушкоджень, виявлених при дослідженні трупу ОСОБА_10 було спричинено не менше 9 ударів (а.к.п.82-87).
Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 21.12.2012 року (а.к.п. 71-74) та відеозаписом до нього, який судом першої інстанції був досліджений в судовому засіданні 06.05.2014 року, ОСОБА_7 розказав про обставини вбивства, детально пояснив та показав, як він здійснював вбивство ОСОБА_10 , продемонстрував на макеті, яким чином наносив удари ОСОБА_10 , показав місце звідки брав рогатин, палку та куди їх викинув, де ним на подвір`ї був залишений одяг ОСОБА_10 .
Із показів свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 вбачається, що вони були присутніми при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , який добровільно показував та розповідав про обставини скоєного ним злочину.
Із висновку судово-медичної експертизи трупа від 28.01.2013 року вбачається, що враховуючи характер ушкоджень і їх локалізацію згідно із протоколом проведення слідчого експерименту, можна судити що встановлені ушкодження могли утворитись при обставинах, вказаних громадянином ОСОБА_7 . Судово-медичних даних, дозволяючи індиференціювати від якого удару утворилось яке ушкодження, не має. Безпосередньою причиною смерті є численні переломи кісток лицьового черепу, основи черепу з крововиливами під м`яку мозкову оболонку з розвитком набряку головного мозку і таким чином состоять у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
При проведенні дослідження трупа ОСОБА_10 слідів зґвалтування не виявлено. Крововиливи в навколо маточну клітчату могли утворитись при обставинах, вказаних ОСОБА_7 , а саме коли «… штрикав потерпілій ОСОБА_10 нижнім кінцем палиці в область паху зверху вниз…» (а.к.п.88).
Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 7 від 19.12. 2012 року на палці (об`єкт № 1) в змиві біля речей трупа (об`єкт № 2), в змиві шиферу (об`єкт № 4) виявлена кров людини групи О з ізогемаглютининами анти-А і анти- В, яка могла утворитися від потерпілої ОСОБА_10 , походження виявленої крові від ОСОБА_7 виключається. В змиві біля порогу (об`єкт № 3) виявлена кров людини, в якій виявлений лише антиген Н, що не виключає походження крові від ОСОБА_10 . Кров не могла утворитися від ОСОБА_7 (а.к.п.80-81).
Із висновку судово-медичної експертизи № 5 від 19.12.2012 року, вбачається, що кров трупа ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А і анти- В. Кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютининами анти-А супутнім антигеном - Н. На кофті (светрі) (об`єкти № 1,2) рушнику (об`єкт №4) наволочці (об`єкт № 5) підодіяльнику (об`єкт № 6,7), вилучених при огляді місця події виявлена кров людини, в якій виявлений лише антиген Н, що не виключає походження крові від ОСОБА_10 . Кров не могла утворитися від ОСОБА_7 (а.к.п. 201-203 Том № 2).
У вироку суду в якості доказів вини ОСОБА_7 наведені також покази свідків, які були допитані в судом.
Так із показів свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , вбачається, що ОСОБА_7 в грудні 2012 року приходив до них вранці і розповідав, що до них прийшов невідомий чоловік, який вимагав у співмешканки гроші, душив її, бив, палив білизну. Казав, що ОСОБА_10 вбив невідомий чоловік.
Свідок ОСОБА_25 , який був допитаний в режимі відеоконференції під час судового провадження, показав, про те, що приблизно о 5-00 годині ранку 14 грудня 2012 р. до нього в будинок прийшов ОСОБА_7 і сказав, що невідомий йому чоловік побив вікна, проник у будинок та убив ОСОБА_10 . Після чого він разом з ОСОБА_7 пішов до них додому. Вікна в будинку були цілі, в будинку був запах диму, горів килим, подушки. ОСОБА_7 показав, що вирваний чіпок на вхідних дверях. Тіло вбитої ОСОБА_10 він побачив в кімнаті на підлозі, її голова була повернута на бік, в калюжі крові. ОСОБА_7 поясняв, що невідомий йому чоловік говорив «по-западенські», вимагав гроші, душив ОСОБА_10 , а він сховався під ліжко, той чоловік був одягнений у сині брюки, коричневу куртку. ОСОБА_7 був схвильований, про допомогу не просив. Незнайомих осіб на той час в селі не бачив.
Свідок ОСОБА_26 , яка була допитана в режимі відеоконференції під час судового провадження, надала покази, які містять аналогічні відомості.
Крім того, свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 показали, про те що незнайомих осіб в селі не бачили.
Покази свідків, які наведені у вироку суду, апеляційним судом приймаються до уваги, оскільки вони містяться на архівній копії з технічного носія, на якому зафіксовано судове провадження, і який ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 27.10.2015 року був відновлений та долучений до матеріалів кримінального провадження.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, пославшись як на доказ винуватості ОСОБА_7 на протокол проведення слідчого експерименту з його участю та відеозапис до нього, оскільки під час слідчого експерименту ОСОБА_7 визнав свою провину, детально розповів та показав яким чином було скоєне ним вбивство ОСОБА_10 , яке знаряддя при цьому було застосовано, локалізацію ударів та їх кількість. Покази, які були надані обвинуваченим ОСОБА_7 під час слідчого експерименту, об`єктивно узгоджуються із іншими доказами, наведеними у вироку суду, в тому числі протоколом огляду місця події, висновками судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном ( розбій), поєднаний з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень що потягли смерть потерпілої, та за п.6 ч.2 ст.115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів.
Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що злочину він не скоював спростовуються доказами, які були досліджені судом, які об`єктивно узгоджуються між собою. Так, покази обвинуваченого ОСОБА_7 під час слідчого експерименту про обставини скоєння вбивства ОСОБА_10 , а саме про локалізацію ударів, які він наносив ОСОБА_10 , про предмет, яким ці удари наносились, про місце звідки брав рогатин, палку та куди їх викинув, про місце де ним був залишений одяг ОСОБА_10 , об`єктивно підтверджуються даними протоколу огляду місця події ( а.к.п.67-70), висновками вищенаведених судово-медичних експертиз.
Покази обвинуваченого ОСОБА_29 в суді про те, що вбивство ОСОБА_10 було скоєне невідомим чоловіком, який крім того зґвалтував потерпілу, були перевірені судом і не знайшли свого підтвердження.
Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 15 квітня 2014 року надавалось судове доручення органу досудового розслідування для перевірки показів ОСОБА_7 про скоєння умисного вбивства при обтяжуючих обставинах під час розбійного нападу на ОСОБА_10 , іншою особою.
Як зазначено у вироку суду матеріали судового доручення були судом досліджені та перевірені. В ході проведення слідчих дій, а саме, додаткового допиту свідків, збору інформації щодо перебування в селі Кабичівка Марківського району Луганської області сторонніх осіб чи осіб із західної України, подвірного обходу усіх жителів с. Кабичівки, даних про те, що вбивство ОСОБА_10 скоєно не ОСОБА_7 , а іншою особою, не отримано. Демографічна та географічна характеристика с. Кабичівка вказує на те, що з урахуванням часу та обставин скоєння злочину, випадкове знаходження на момент вбивства ОСОБА_10 в місці скоєння злочину сторонньої особи, малоймовірно.
Свідки ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , які були допитані в порядку судового доручення органами досудового слідства, а також допитані режимі відеоконференції під час судового провадження, показали, що про перебування в селі осіб із західної України їм не відомо.
Крім того, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_7 , в тій частині, що він під час вбивства ОСОБА_10 незнайомим чоловіком, знаходився у кімнаті під ліжком, суд першої інстанції обґрунтовано надав їм критичну оцінку, як таким, що спростовуються даними протоколу огляду місця події із якого вбачається, що під ліжком, яке розташоване ліворуч від входу до кімнати вся поверхня підлоги покрита нашаруванням пилу, поверхня чемодану, який знаходився під ліжком також покрита нашаруванням пилу, на поверхні пилу слідів волочіння, стирання не виявлено ( а.к.п.70).
Покази обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що незнайомий чоловік зґвалтував ОСОБА_10 спростовуються висновками судово-медичних експертиз відповідно до яких при експертизі трупу ОСОБА_10 слідів зґвалтування не виявлено ( а.к.п.82-87,88).
Отже, в ході досудового слідства, а також під час судового розгляду кримінального провадження не було отримано даних, які могли б свідчити про те, що до вказаного злочину причетні інші особи.
Заява обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному суді про те, що вбивство ОСОБА_10 скоїв ОСОБА_17 , вбивши її кастетом, апеляційний суд розцінює критично, як бажання ОСОБА_7 уникнути відповідальності за скоєний злочин, оскільки ця заява спростовується показами обвинуваченого в суді першої інстанції, де він не вказував прізвище особи, яка скоїла злочин, висновком судово-медичної експертизи № 92 від 15.12.2012 року трупа ОСОБА_10 відповідно до якого тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (тів) можливо в тому числі від дії дерев`яної палки, враховуючи кількість ушкоджень, виявлених при дослідженні трупу ОСОБА_10 було спричинено не менше 9 ударів (а.к.п.82-87), а також наведеними у вироку даними, отриманими органом досудового розслідування під час виконання судового доручення по перевірці показів ОСОБА_7 про скоєння умисного вбивства ОСОБА_10 іншою особою.
Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього заходів фізичного впливу з боку працівників Марківського РВ ГУМВС під час досудового розслідування, були предметом перевірки Марківської районної прокуратури, за результатами якої винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях працівників Марківського РВ ГУМВС складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 373 КК України (а.к.п.63-64), яка була досліджена судом першої інстанції.
Крім того, судом першої інстанції досліджувався відеозапис слідчого експерименту, відповідно до якого, як зазначено у вироку, впливу, тиску, будь-яких інших насильницьких дій з боку працівників правоохоронних органів до обвинуваченого не застосовувалося.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_7 , про те що він не вчиняв вбивства, а покази під час досудового розслідування він надавав під тиском працівників міліції, як таким що є неправдивими і не відповідають дійсності, розцінив їх як метод захисту та бажання уникнути відповідальності за вбивство.
У вироку суд навів висновки судово-психіатричної експертизи № 15 від 01.02.2013 року про те, що у ОСОБА_7 виявлені клінічні ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності у особи з легкою розумовою субнормальністю. Зазначені порушення психічної діяльності не позбавляють його здатності в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними в даний час, а також не позбавляли його здатності в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, в період часу, який відноситься кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. В застосуванні примусових заходів медичного характеру за психічним станом не потребує. Доцільно застосування примусового протиалкогольного лікування, в зв`язку з виявленими у ОСОБА_7 ознаками алкогольної залежності (а.с. 164-166 Том № 2).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які згідно ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами; дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризуються негативно, раніше судимий, не працює, не має постійного місця проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що обтяжують покарання, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку, рецидив злочину, відсутність обставин, пом`якшуючих покарання. Судом призначено покарання у відповідності із вимогами статей 70,71 КК України.
Призначена обвинуваченому ОСОБА_7 міра покарання є необхідна і достатня для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для призначення більш суворої міри покарання апеляційний суд не вбачає, тому доводи апеляції прокурора в цій частині є необгрунтованими.
На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :
Апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури Марківського району Луганської області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Старобільського районного суду Луганської області від 08 травня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_34 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3