Справа № 183/2183/15
№ 1-кп/183/40/16
В И Р О К
іменем України
16 лютого 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши в залі Новомосковського міськрайонного суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в:
20 листопада 2014 року наказом №251 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду кулеметника 1 відділення 2 взводу 7 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

19 грудня 2014 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування військової частини, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, не приймаючи мір для повернення до військової частини.

16 березня 2015 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе.

Таким чином, у період з 19 грудня 2014 року по 16 березня 2015 року, солдат ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби тривалістю понад один місяць.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

Обвинувальний акт надійшов до Новомосковського міськрайонного суду з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої під час досудового розслідування підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненому правопорушенні, взяв зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, щиро каятися, активно сприяти розслідуванню кримінального правопорушення, прокурор та підозрюваний узгодили покарання обвинуваченому з застосуванням ст. 60,69 КК України у виді арешту.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п.1 ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання суд вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання.

При цьому суд враховує, що обвинувачений раніше не був судимий, скоїв злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Обставиною, що пом`якшує покарання визнається щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, тому з урахуванням визнання вини обвинуваченим, суд вважає за можливе призначити йому покарання з застосуванням ст.ст. 60,69 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_5 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 березня 2015 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та ОСОБА_5 .

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст. 407 КК України з застосуванням ст.ст. 60,69 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1