АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2220/15-к Номер провадження 11-кп/786/844/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст. 263 КК- Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

та обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження №0000915 за апеляційними скаргою захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 вересня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ Луганської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263 КК України і призначено покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 296 КК України з призначенням покарання у виді 6 місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати пов`язані з проведенням вибухотехнічної експертизи в розмірі 794 грн. 94 коп.

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з даним вироком засуджений захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про зміну вироку суду в частині призначення покарання посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказують, що суд не взяв до уваги такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та те, що обвинувачений раніше не судимий.

Також, вважають недопустимим доказом постанову Комсомольського міського суду від 14.08.2014 року про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності, оскільки в силу ст.39 КУпАП він вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню. Апелянти зазначають, що суд помилково дійшов висновку про те, що обвинувачений призваний на військову службу з 27.10.2014 року, хоча насправді був призваний 28.08.2014 року про що зазначено у військовому квитку та характеристиці з військової частини.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі прохають дослідити такі докази, як: постанову Комсомольського міського суду від 14.08.2014 року; характеристику командира військової частини ПП НОМЕР_1 від 08.09.2015 року; протокол загальних зборів особового складу 2-ї МПР 23 ОМБП в/ч ПП НОМЕР_1 від 08.09.2015 року; довідку про несудимість.

В зв`язку з цим просять вирок суду змінити в частині визначення остаточного покарання за ч.1 ст. 263 та ч.1 ст.296 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, пом`якшити покарання та застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

На дану апеляційну скаргу надійшли заперечення прокурора, який вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції за результатами судового розгляду вірно прийшов до висновку про відсутність таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обвинуваченим. Зазначає, що судом надано оцінку характеристиці за місцем служби обвинуваченого, де він характеризується позитивно, наявність нагород за сумлінну службу та отриманому під час служби захворюванню.

Згідно вироку районного суду встановлено, що ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, який з 27 жовтня 2014 року був призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період, під час проходження військової служби, в лютому місяці 2015 року, знаходячись в зоні АТО на території населеного пункту в с. Новоселівка Донецької області (за невстановлених слідством обставин) незаконно придбав дві ручні гранати РГД-5 з запалами УЗРГМ, які п`ять місяців потому, 11 липня 2015 року, скориставшись послугами служби доставки «Нова пошта» переслав на власне ім`я до м. Комсомольська, де наступного дня, 12 липня 2015 року, отримав їх у Комсомольському відділенні «Нова пошта», прибувши у місто у строкову відпустку. Гранати обвинувачений залишив у власному незаконному зберіганні за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В продовження своєї злочинної діяльності, три дні потому, 15 липня 2015 року, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі дві ручні гранати РГД-5 з запалами УЗРГМ, з`явився до приміщення Комсомольської міської ради за адресою вул. Миру, 24 та зайшовши до приймальні міського голови, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та ігноруючи зауваження міського голови та секретаря приймальні, безпричинно, виявляючи особливу зухвалість, та демонструючи одну з гранат, відмовляючись залишити приміщення, заявив про свій намір поспілкуватись з міським головою, після чого був затриманий службою охорони міської ради. Одна з гранат була вилучена на місці вчинення злочину на підлозі в приймальні міського голови, друга при особистому огляді обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши виступ засудженого та його захисника на підтримку своєї апеляції, промову прокурора про законність вироку суду, дослідивши і перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження місцевий суд повно і всебічно розглянув обставини цього провадження, проаналізував надані сторонами докази, які перевірив і належним чином оцінив з точки зор допустимості, належності, достовірності та достатності та дійшов до правильного висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у інкримінованих йому злочинах і сторонами не оскаржується.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 263 та ч.1 ст. 296 КК України і сторонами та потерпілим не оспорюються.

При призначенні покарання обвинуваченому суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, прийняв до уваги наявність обтяжуючої обставини, а саме вчинення злочину з стані алкогольного сп`яніння, а також фактично визнав як обставиною яка обтяжує покарання схильність обвинуваченого до вчинення хуліганських дій в стані алкогольного сп`яніння, та призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

При цьому суд обґрунтовуючи можливість застосування вимог ст. 69 КК України в частині призначення менш суворого покарання ніж передбачене санкцією ч.1 ст. 263 КК України, не обговорив і не обґрунтував можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, більше року є добровільно демобілізованим та несе військову службу в зоні АТО, при цьому є учасником бойових дій, має поранення та нагороджений нагородами за мужність та героїзм, злочин вчинив в період перебування у відпустці у зв`язку з лікуванням, зобов`язаний і має бажання повернутись у військову частину для подальшого проходження військової служби в зоні АТО, за місцем служби характеризується виключно позитивно та відповідно до даних протоколу загальних зборів особового складу під час обстрілу артилерії великого калібру врятував життя менш досвідченому молодому солдату.

Крім того суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги як обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття у скоєному та сприяння розкриттю злочину, які зазначені в обвинувальному висновку.

Враховуючи фактичні обставини скоєння злочину, приймаючи до заслуги ОСОБА_8 перед Батьківщиною, клопотання особового складу військової частини про надання можливості продовження проходження військової служби ОСОБА_8 в зоні АТО для захисту суверенітету та цілісності України, враховуючи його щире каяття і готовність подальшого несення військової служби заради свободи народу України, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а вирок суду зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування призначеного вироком Комсомольського міського суду від 21.09.2015 року покарання у виді 2 років позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

ОСОБА_8 звільнити з під варти в залі судового засідання негайно.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Вирок набирає чинності з моменту проголошення ухвали, але може бути оскаржений протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_9 .