Ухвала іменем україни 18 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 щодо ОСОБА_6 за касаційною скаргою засудженого на вирок Новоазовського районного суду Донецької області від 19 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 серпня 2014 року,
встановила:
Вироком Новоазовського районного суду Донецької області від 21 травня 2014 року засуджено
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, такого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, майора,
- за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;
- за ч. 1 ст. 364 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків на строк 2 роки, зі штрафом на користь держави у сумі 5 100 грн та зі спеціальною конфіскацією;
- за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 369 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки та зі спеціальною конфіскацією.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, зі штрафом на користь держави у сумі 5 100 грн та зі спеціальною конфіскацією.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на нього обов`язків згідно з пунктами 2,3,4 ст. 76 КК України.
Судом вирішено питання відшкодування судових витрат та долю речових доказів у справі.
Ухвалою Новоазовського районного суду Донецької області від 29 травня 2014 року внесено виправлення у вирок Новоазовського районного суду Донецької області від 19 травня 2014 року: у вступній частині вироку виправлено дату його ухвалення на «21 травня 2014 року». Крім того, перше речення абзацу третього резолютивної частини вироку викладено у наступній редакції: «На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки».
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 серпня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, під час проходження військової служби на умовах контракту, з 03 січня 2013 року по 15 липня 2013 року, перебуваючи на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якого, відповідно до посадових обов`язків, покладено здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи службовою особою, у двадцятих числах травня 2013 року, біля 9-00 год., звернувся до старшого прапорщика ОСОБА_7 з вимогою передати йому неправомірну вигоду у сумі 600 доларів США за те, щоб він не ініціював питання про переведення ОСОБА_7 до нового місця служби в іншому населеному пункті, на що останній відмовив.
Невдоволений цим, ОСОБА_6 , 13 червня 2013 року подав начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 клопотання про розгляд на постійно діючий атестаційній комісії при управлінні прикордонного загону питання про переміщення ОСОБА_7 на інший прикордонний пост, а 14 червня 2013 року подання про призначення ОСОБА_7 на рівнозначну посаду начальника відділення інспекторів прикордонного поста « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
16 червня 2013 року, біля 19 год.30 хвл., перебуваючи на території відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 на АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою отримання неправомірної вигоди для себе у вигляді грошей, використав своє службове становище всупереч інтересам служби, діючи у якості підбурювача, з прямим умислом, із корисливих мотивів, маючи намір незаконного збагачення, розуміючи, що ОСОБА_7 довіряє йому як начальнику, повідомив останньому неправдиві відомості про те, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 вирішив звільнити ОСОБА_7 з військової служби через службову невідповідність, ввівши при цьому його в оману, схилив ОСОБА_7 до замаху на скоєння злочину - запропонував ОСОБА_7 передати йому гроші у сумі 600 доларів США, з яких 400 доларів він залишить собі, а 200 доларів США нібито передасть начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 в якості неправомірної вигоди за те, щоб ОСОБА_7 не звільнили з роботи за службову невідповідність, на що останній погодився.
19 червня 2013 року біля 13 год. 20 хвл., перебуваючи у своєму службовому кабінеті на території відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 на АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді грошей, використав своє службове становище всупереч інтересам служби, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на особисте незаконне збагачення, шляхом обману та зловживання довірою, заволодів чужим майном грошима ОСОБА_7 у сумі 600 доларів США (що за курсом Національного Банку України складало 4 794 грн), нібито для передачі начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 у якості неправомірної вигоди, що завдало істотну шкоду у вигляді підриву авторитету та престижу правоохоронного органу ІНФОРМАЦІЯ_3 , також заподіяло моральну шкоду ОСОБА_7 , пов`язаної зі схиленням його до вчиненні кримінальних правопорушень та необхідності брати участь у викритті злочинної діяльності ОСОБА_6 . В цей же день, о 13 год. 24 хвл., під час огляду місця події у службовому кабінеті ОСОБА_6 було вилучено зазначені грошові кошти у сумі 600 доларів США.
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення щодо нього і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зокрема, вважає, що його винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів не доведено, обвинувачення було побудоване на провокації працівників СБУ, які підбурювали потерпілого до вчинення неправомірних дій; зазначає, що засудженим та його захисником на вирок суду було подано апеляційну скаргу з наведенням відповідних обґрунтувань, які апеляційний суд належним чином не перевірив, не навів вмотивованих доводів на їх спростування, а тому постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог КПК України, до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, які оскаржуються засудженим. У зв`язку з наведеним, доводи засудженого в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що суди першої і апеляційної інстанції ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі засудженогопро відсутність в його діях суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки вказаних злочинів. Зазначені в судових рішення мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у ній проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи.
Викладені у вироку висновки про доведеність винності ОСОБА_6 у вчинені вказаних у вироку кримінальних правопорушень підтверджені дослідженими у судовому засіданні детально викладеними доказами та правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.190, ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 369 КК України.
Зокрема, винність ОСОБА_6 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 , які узгоджуються із поясненнями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та матеріалами провадження: висновками судово-хімічної, судово-технічної, фоноскопічної, судової комп`ютерно-технічної експертизи, протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії; стенограми розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під час зустрічі, що відбулась 19.06.2013 року на території ВПС «Новоазовськ», протоколами інших слідчих дій.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не вчиняв протиправних дій проти потерпілого ОСОБА_7 аналогічні тим, що викладені у апеляційній скарзі, ретельно перевірялись апеляційним судом та обґрунтовано визнані такими, що направлені на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.
Доводи засудженого, що відносно нього мала місце провокація з боку працівників СБУ, суд вважає безпідставними, оскільки вважає, що проведені негласні слідчі (розшукові) дії, як контроль за вчиненням злочину, аудіо-, відео контроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, спостереження за особою проводилися на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області (№4446 від 18.06.2013 р.), до проведення цих дій працівники СБУ приступили після звернення до прокуратури з заявою потерпілого ОСОБА_7 про злочинне діяння, яке вже було почато, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
При визначенні виду і розміру покарання ОСОБА_6 за скоєні правопорушення суд врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу засудженого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
На підставі викладеного, керуючись статтями 434 436 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення. Вирок Новоазовського районного суду Донецької області від 19 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 серпня 2014 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3