УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого Голубицького С.С.,

суддів Момота В.І., Литвинова О.М.,

за участю :

прокурора - Головки Л.В.,

захисників-адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляцію прокурора на постанову Бродівського районного суду Львівської області від 5 березня 2010 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову прокурора від 23 лютого 2010 року про порушення щодо неї кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України

встановила:

Вказаною постановою скаргу ПРИСЯЖНЮК задоволено повністю та скасовано постанову прокурора Бродівського району від 23 лютого 2010 року про порушення щодо неї кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

В апеляції прокурор просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову районного суду і винести ухвалу про залишення скарги ПРИСЯЖНЮК без задоволення, а матеріали кримінальної справи скерувати в прокуратуру для проведення досудового слідства. У доведеність своїх вимог посилається на те, що висновки суду про відсутність у матеріалах прокурорської перевірки достатніх даних про наявність в діях ПРИСЯЖНЮК ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України не відповідають дійсності, оскільки такі дані на момент порушення кримінальної справи були. Крім того, при розгляді справи всупереч ст. 236-8 КПК суд вийшов за межі предмету розгляду скарги і наперед вирішив питання про відсутність вини ПРИСЯЖНЮК у вчиненні даного злочину. Не спростувавши в постанові самого факту безпосереднього виявлення прокурором умисного приховування ПРИСЯЖНЮК випадку жорсткого поводження з дитиною і спричинення цими діями істотної шкоди інтересам дитини та авторитету системи органів загальної середньої освіти районний суд безпідставно прийшов до висновку про недоведеність її вини у даному злочині.

Заслухавши доповідь головуючого про обставини справи, вислухавши виступ прокурора у підтримку апеляції, думки захисників-адвокатів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про залишення апеляції без задоволення, а постанови районного суду без зміни, вивчивши матеріали скарги та матеріали прокурорської перевірки, обговоривши наведені в апеляції доводи колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з постанови прокурора про порушення кримінальної справи, підставою для її порушення стали матеріали прокурорської перевірки Бродівської гімназії ім. І. Труша щодо дотримання у даному закладі освіти законодавства про права і свободи неповнолітніх, в ході якої було виявлено, що директор гімназії ПРИСЯЖНЮК достовірно знаючи, що у вересні 2009 року до неї звернулась ОСОБА_4 із заявою про вчинення жорсткого поводження, яке виразилось у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом відносно її сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, вчинене учнем гімназії ОСОБА_6, всупереч вимог ст. 10 Закону України « Про охорону дитинства », ст. ст. 51, 56 Закону України « Про освіту », п. 59 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою КМУ № 964 від 14. 06. 2000 року та п.п. 3.4.1, 3.4.2 Порядку розгляду звернень та повідомлень з приводу жорсткого поводження з дітьми або реальної загрози її вчинення, затвердженого наказом Державного комітету України у справах сімї та молоді, МВС України, МОН України, МОЗ України № 5/34/24/11 від 16.01.2004 року, які зобовязують органи та заклади освіти здійснювати прийом заяв і повідомлень про випадки жорсткого поводження з дітьми ( усних чи письмових ) та передачу таких повідомлень у письмовій формі до служби у справах дітей та органів внутрішніх справ, умисно приховала даний факт і не скерувала відповідну інформацію до Бродівського РВ ГУМВСУ та служби у справах дітей Бродівської РДА для вирішення питання про притягнення до відповідальності осіб, які вчинили жорстке поводження з дитиною.

Лише після виявлення даного факту прокуратурою району 09.12.2009 року матеріали перевірки були скеровані у Бродівський РВ ГУ УМВС України у Львівській області для прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК, яким 11. 12. 2009 року порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК (насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, вчинене щодо малолітнього), який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

З вини ПРИСЯЖНЮК, яка тривалий час укривала факт вчинення злочину, кримінальну справу не було порушено вчасно, внаслідок чого не забезпечено своєчасної охорони прав і свобод осіб, що потерпіли від злочину.

Крім того, незважаючи на виявлення факту жорсткого поводження із дитиною, директором Бродівської гімназії ПРИСЯЖНЮК не було скеровано до служби у справах дітей Бродівської РДА інформації про жорстоке поводження із дитиною, що, в свою чергу, не дає можливості службі у справах дітей РДА належним чином виконувати покладені на неї обовязки по координації заходів щодо захисту дітей від жорсткого поводження, ведення обліку дітей які зазнали жорсткого поводження, надання їм психологічної та соціально-педагогічної допомоги, здійснення профілактичної роботи.

Таким чином, як вказано в постанові, ПРИСЯЖНЮК вчинила зловживання службовим становищем, тобто умисне, в інтересах третіх осіб, використання свого службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотної шкоди охоронюваним законом правам свободам та інтересам неповнолітнього ОСОБА_7, яке виразилось в укритті факту вчинення відносно останнього задоволення статевої пристрасті неприродним способом, неповідомлення про даний факт в установленому порядку органи внутрішніх справ та служби у справах неповнолітніх з метою захисту порушеного права дитини з боку правоохоронних органів, швидкого розкриття злочину, та підриву авторитету системи органів загальної середньої освіти в цілому, і Бродівської гімназії ім. І. Труша зокрема.

Задовольняючи скаргу ПРИСЯЖНЮК і скасовуючи дану постанову районний суд у своєму рішенні зазначив, що в матеріалах перевірки відсутні дані про заподіяння істотної шкоди скаржницею та причинний звязок між її діями і наслідками, що настали, а отже, відсутня і обєктивна сторона складу даного злочину. На думку суду, ці матеріали не містили достатніх даних, які б свідчили про те, що саме діями ( чи бездіяльністю ) ПРИСЯЖНЮК, які виразились в укритті факту вчинення відносно неповнолітнього ОСОБА_7 статевої пристрасті неприроднім способом, неповідомлення про даний факт в установленому порядку органи внутрішніх справ та службу у справах неповнолітніх, з метою захисту порушеного права дитини з боку правоохоронних органів, швидкого розкриття злочину та підриву авторитету системи органів загальної середньої освіти в цілому та Бродівської гімназії ім. І. Труша зокрема, було заподіяно істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам малолітнього потерпілого ОСОБА_7.

Наведені обставини свідчать про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови в розпорядженні прокурора не було даних достатніх для того, щоб вбачати в діях ПРИСЯЖНЮК ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК, а відтак оскаржувана постанова винесена за відсутності передбачених ст. 94 КПК приводів і підстав для її порушення.

Відповідно до змісту ст. 236-8 КПК предметом розгляду скарги на постанову про порушення кримінальної справи є перевірка судом наявності приводів і підстав для її порушення, а також законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови. При цьому суд не вправі розглядати і заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, розглянувши скаргу суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для порушення кримінальної справи на тій підставі, що в матеріалах прокурорської перевірки не було даних, які б свідчили, що саме діями ПРИСЯЖНЮК було заподіяно істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам малолітнього потерпілого ОСОБА_7, тобто не було достатніх даних про наявність в її діях обєктивної сторони даного злочину, чим фактично вийшов за межі предмету розгляду скарги, оскільки ці питання вирішуються під час розгляду справи по суті при оцінці доказів, які збираються відповідними органами в ході досудового слідства вже після порушення кримінальної справи.

Крім того, даний висновок суду є суперечливим, оскільки суд не заперечив наявності такої шкоди.

Також судом залишено без уваги та оцінки те, що в постанові прокурора про порушення кримінальної справи зазначено, що спричинена ПРИСЯЖНЮК істотна шкода полягає не тільки у порушенні охоронюваних законом прав, свобод та інтересів неповнолітньої дитини, а й у підриві авторитету системи органів загальної середньої освіти України в цілому та Бродівської гімназії ім. І. Труша зокрема.

Розглядаючи скаргу та вирішуючи питання про наявність достатніх даних, які вказують на ознаки злочину в частині істотної шкоди суд повинен був керуватись п. 6 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України №15 від 26.12.2003 року « Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень » та враховувати, що істотна шкода, яка носить нематеріальний характер, є оціночним критерієм і підлягає оцінці судом при розгляді справи по суті з врахуванням всіх обставин справи.

Вивчивши матеріали справи колегія суддів прийшла до висновку, що при розгляді скарги районний суд фактично залишив без оцінки та не зясував ті обставини, які підлягали обовязковому зясуванню, а саме - чи були наявні належні приводи і підстави для порушення кримінальної справи, та чи законним шляхом були здобуті ті дані, які стали підставою для винесення постанови про порушення справи.

Відповідно ст. ст. 367, 368 КПК України у разі, коли судом залишилися недослідженими обставини, зясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи судове рішення підлягає скасуванню.

Отже, доводи прокурора в апеляції про те, що при розгляді справи суд першої інстанції всупереч вимог ст. 236-8 КПК вийшов за межі розгляду скарги і наперед вирішив питання про відсутність в діях ПРИСЯЖНЮК складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України є обґрунтованими. Разом із цим, при розгляді апеляції на судові рішення винесені в порядку ст. 236-8 КПК суд апеляційної інстанції не вправі скасувати рішення суду першої інстанції і постановити своє рішення, про що просить в апеляції прокурор, а тому дану апеляцію слід задовольнити частково - вказану постанову скасувати і повернути справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, але іншим суддею.

При повторному розгляді суду першої інстанції слід розглянути справу з неухильним дотриманням вимог ст. 236-8 КПК України та, зясувавши питання зазначені в частинах 15 і 16 даної статті, постановити у справі законне й обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 362, 366, 367, 374, 377, 382 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляцію прокурора задовольнити частково. Постанову Бродівського районного суду Львівської області від 5 березня 2010 року, якою скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора від 23. 02.2010 року про порушення щодо неї кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України задоволено - скасувати, а справу повернути в суд першої інстанції на новий судовий розгляд іншим суддею.

Головуючий : / підпис /.

Судді : / підписи /.