Номер провадження: 11-кп/785/64/16
Номер справи місцевого суду: 509/3109/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000829 від 14.04.2015 р. за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Овідіопольського району Одеської області на вирок Овідіопольського районного суду від 28 серпня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеса, мешкає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, відповідно до ст.89 КК України не маючого судимості,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набранням вироком законної сили змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладанням на обвинуваченого обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду.

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння. Вказане кримінальне правопорушення було скоєне за наступних обставин.

09 квітня 2015 року, в нічний час, в будинку АДРЕСА_1 , між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виникла сварка яка переросла у бійку, в процесі якої ОСОБА_7 руками та ногами наніс декілька умисних ударів ОСОБА_8 , в різні частини тіла, а також кухонним ножем, який він тримав у лівій руці, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 удар в черевну порожнину, в результаті чого спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент спричинення у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням великого сальника з подальшою внутрішньочеревною кровотечею.

Не погодившись із вироком суду, прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на те, що Овідіопольський районний суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, належним чином не мотивував застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України, чим порушив вимоги кримінального закону України та вказівки, які містить п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

В апеляційній скарзі прокурор стверджує, що Овідіопольським районним судом при постановлені вироку не враховано те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із насильством, перебував у розшуку на стадії досудового розслідування так як ухилявся від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою, ніде не працевлаштований.

Крім того, прокурор звертає увагу на те, що в ході досудового розслідування ним був заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на користь Овідіопольської ЦРЛ кошти у сумі 3 013 гривень 14 копійок, на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 код 01998845 МФО 828011 в ГУДКСУ Одеської області, в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 .

Як вказує в апеляційній скарзі прокурор, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у вироку відсутні відомості щодо цивільного позову незважаючи на те, що у судових дебатах він просив цивільний позов задовольнити.

Виходячи з викладеного прокурор просить вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 серпня 2015 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України скасувати, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, і у повному обсязі задовольнити цивільний позов.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, та просив вироку суду скасувати, а кримінальне провадження направити до того ж суду на новий судовий розгляд, обвинуваченого, який погодився з прокурором та також просив скасувати вирок, та кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню а вирок суду скасуванню з направленням кримінального провадження до того ж суду на новий судовий розгляд, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, процедура судового розгляду в суді першої інстанції проводилася в порядку ст. 349 КПК України.
З журналу судового засідання (а.с.43) вбачається, що в порушення вимог вищевказної статті, головуючий не з`ясовував думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження, і з цих питань не виносилась ухвала.
В журналі судового засідання відсутні також відомості про те, що учасники судового провадження не заперечували проти визнання судом недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відсутні в журналі судового засідання також і відомості про те, що суд з`ясовував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснював їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурором, в інтересах держави, в особі Овідіопольської центральної районної лікарні, був заявлений цивільний позов (а.с.13-15).
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 347 КПК України, якщо в кримінальному провадженні пред`явлено цивільний позов, цивільний позивач або його представник чи законний представник, а в разі їх відсутності - головуючий оголошує короткий виклад позовної заяви, якщо учасники судового провадження не заявили клопотання про її оголошення в повному обсязі. Відомості про вказані дії в журналі судового засіданнятакож відсутні.

Більш того, в порушення ч.ч. 3, 4 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку не зазначені підстави для залишення цивільного позову без розгляду, а в резолютивній частині вироку не зазначено рішення про цивільний позов.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Ці вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані.

Зокрема, відповідно до ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку належить зазначати формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Статтею 3 КПК України, серед інших, визначені основні терміни Кодексу, які мають таке значення:

- обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом;

- зі змісту вказаної статті вбачається, що повідомлення особі про підозру є початком стадії кримінального провадження - притягнення до кримінальної відповідальності

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд першої інстанції, під час підготовчого провадження, зобов`язаний був, крім іншого, перевірити відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, та з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України.

Як убачається зі змісту обвинувального акту (а.с.6-7) досудовим слідством не сформульовано ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 121 КК України, так як обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому не містилось формулювання обвинувачення, а була висунута лише підозра у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції, під час підготовчого судового засідання, на вказану помилку уваги не звернув, та не прийняв рішення про її усунення.
Вказані вище порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та є підставою для скасування вироку суду першої інстанції й направленню кримінального провадження на новий розгляд у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання, оскільки вказані порушення не можуть бути усунуті під час перегляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду необхідно розглянути кримінальне провадження відповідно до вимог закону, вжити передбачених кримінальним процесуальним законом заходів для усунення вищевказаних порушень, та, на підставі поданих сторонами і досліджених у судовому засіданні доказів, об`єктивно з`ясувати обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, дати юридичну оцінку доказам у справі в їх сукупності, та у межах висунутих обвинувачень прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, і, у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, призначити йому покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Овідіопольського районного суду від 28 серпня 2015 року, яким ОСОБА_7 визнано винувтим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України скасувати.

Кримінальне провадження направити на новий розгляд у той же суд, зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.
Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4