Святошинський районний суд м. Києва
пр. № 1-кп/759/83/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0007682 за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, номер облікової картки фізичної особи платника податків невідомий, який здобув середню-спеціальну освіту, не працює, навчається у Навчальному комбінаті «Київпастранс», не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий згідно із ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, номер облікової картки фізичної особи платника податків невідомий, який здобув неповну середню освіту, навчається у Київському професійному електромеханічному ліцеї, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_8 , обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , інші учасники провадження: потерпілий ОСОБА_11 , -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 03.09.2014 приблизно о 20 год. 00 хв., знаходячись біля будинку № 36 по вул. Жмеринська в м. Києві, за попередньою змовою між собою та невстановленими слідством особами, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, незаконно заволоділи транспортним засобом автомобілем «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , завдавши останньому майнову шкоду.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом з невстановленими слідством особами 03.09.2014 приблизно о 19 год. 45 хв., знаходячись біля будинку № 36 по вул. Жмеринська в м. Києві, побачили як до вказаного будинку на автомобілі «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , прибув ОСОБА_11 , майном якого вони вирішили незаконно заволодіти з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, вступивши між собою в попередню злочинну змову.
Коли, ОСОБА_11 вийшов з салону власного автомобіля та направився в своїх справах, то ОСОБА_7 , діючи погоджено з ОСОБА_6 та невстановленими слідством особами, прослідували за ним. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 та невстановленими слідством особами, обступили ОСОБА_11 з боків та почали наносити останньому удари руками по голові та різним частинам тіла, спричинивши останньому фізичний біль.
Подолавши таким чином опір потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , діючи згідно із досягнутою раніше з ОСОБА_7 та невстановленими слідством особами домовленості, схопив ОСОБА_11 ззаду за руки, а ОСОБА_7 перевірив вміст кишень одягу ОСОБА_11 , виявивши ключі від належного останньому автомобіля марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Після цього, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 та встановленими слідством особами на автомобілі «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, не визнав та показав, що 03.09.2014 у вечірній час, він працював, був волонтером та збирав допомогу бійцям в зону АТО в районах: вул. Зодчих, вул. Тулузи, пр. Перемоги у м. Києві. Про дане кримінальне правопорушення він дізнався 23.09.2014, коли додому, а саме: АДРЕСА_1 , прийшли працівники міліції з обшуком та повідомили, що він підозрюється в незаконному заволодінні транспортного засобу. Працівники міліції прийшли приблизно о 07 год. 30 хв., він іще спав. Його розбудили працівники міліції, які одягли на нього наручники, витягли із кімнати до залу та почали чекати на понятих. Після того як прийшли поняті, у нього в кімнаті, нібито з шафи, зі слів працівників міліції, в присутності понятих виявили ключі від автомобіля, який належить потерпілому ОСОБА_11 . Потерпілого ОСОБА_11 він вперше побачив у судовому засіданні та не знає, чому останній його впізнав. З братом ОСОБА_7 він вже тривалий час не підтримує стосунки. До даного кримінального правопорушення, в якому його обвинувачують, немає ніякого відношення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, не визнав та показав, що не був присутній під час вчинення даного кримінального правопорушення. Де він знаходився 03.09.2014 не пам`ятає. Крім того, показав, що 23.09.2014 вранці, приблизно о 07 год. 30 хв. він повертався додому, за адресою: АДРЕСА_1 , де на поверсі його затримали працівники міліції, наділи наручники та провели до квартири, а саме до зали, де наказали чекати до прибуття понятих, які з`явилися через 15-20 хв. Під час обшуку, працівники міліції знайшли в дитячій кімнаті ключі від викраденого автомобіля, як вони опинилися у його кімнаті пояснити не може. Потерпілого ОСОБА_11 ніколи не бачив, перший раз зустрівся вже у судовому засіданні. Зі своїм братом ОСОБА_6 зовсім не спілкується та не має з ним спільних знайомих.

Разом з цим, не зважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їм складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, не визнали, їх вина в повному обсязі доведена та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та ретельно перевіреними, та дослідженими в ході судового слідства доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що він переписувався через мережу Інтернет із дівчиною, на ім`я « ОСОБА_12 », на сторінці якої у друзях був ОСОБА_7 . Він телефонував дівчині та пропонував зустрітися, на що вона відмовлялась. Після цього, 03.09.2014 вона сама зателефонувала йому та призначила зустріч за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 36, на що він погодився. Цього ж дня, приблизно о 19 год. 00 хв., під`їжджаючи за вищевказаною адресою, він зателефонував дівчині на ім`я « ОСОБА_12 » та повідомив, що буде на власному автомобілі. Під`їхавши у домовлене місце, приблизно о 19 год. 30 хв., до нього підійшла дівчина, але не та, що була на фото в Інтернеті та запропонувала пройтися, на що він погодився. Відійшовши від автомобіля, приблизно на відстань 100 м., він відчув удар в голову та впав, після чого, йому почали наносити удари невідомі особи, які були у масках. Він намагався підвестися, один з нападників почав залазити до його кишень, на що він відштовхнув його руку. У компанії нападників було дві дівчини, одна з яких все знімала на мобільний телефон, та п`ять хлопців, серед яких були обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яких він в подальшому впізнав, бо останні були без масок. ОСОБА_6 тримав його ззаду за шию, а ОСОБА_7 вихопив ключі від автомобіля та гроші побіг у невідомому йому напрямку. Всі ці події відбувалися приблизно 10-15 хв. Після цього, приїхали працівники міліції та нападники почали тікати. Він підійшов до місця, де залишив автомобіль, але його вже там не було. Автомобіль, який він забрав біля Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, не був пошкоджений, документи йому повернули приблизно через 7-10 днів, а ключі від автомобіля йому повернув слідчий через 1-1,5 місяці. Просив цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що восени 2014 року він гуляв у Святошинському районі м. Києва, де до нього підійшли працівники міліції та запропонували бути понятим при обшуку, на що він погодився. Вони піднялися до квартири АДРЕСА_2 , в якій знаходилося два хлопці та жінка. Під час обшуку у шафі однієї з кімнат, знайшли ключі від автомобіля, биту, кастет, а на балконі - пристрій для бульбулятора. Після обшуку, працівники міліції склали протокол, з яким він ознайомився під підпис та пішов.

Крім того, вина ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в повному обсязі доведена та підтверджується іншими ретельно дослідженими та перевіреними в ході судового слідства доказами, а саме:

- копією листка непрацездатності серії АГІ№ 873565, який виданий на ім`я ОСОБА_11 , та згідно з яким, останній перебував на амбулаторному лікуванні в період з 04.09.2014 до 22.09.2014 (т. 1 а.с. 72-73);

- копією довідки Київської міської клінічної лікарні № 17 від 04.09.2014 № 1461, яка видана на ім`я ОСОБА_11 про те, що він має такі ушкодження: забій грудної клітини, забій м`яких тканин голови (т. 1 а.с. 74);

- висновком експерта № 2509 від 18.11.2014, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: а) закрита черепно-мозкова травма: синці в правій лобно-тім`яно-скроневій ділянці 1 синець, в лівій завушній ділянці 1, струс головного мозку; б) синці: в проекції 6-го-9-го ребер між правими середньо-лопатковими та задньо-паховими лініями -2 синці, в проекції 11-го ребра між вищезазначеними лініями 1, на передній поверхні правого плеча у верхній третині 1, в проекції 5-го 8-го ребер між правими передньо- та задньо-паховими лініями 2, в проекції гребеня та тіла лівої клубової кістки 2, на тільній поверхні лівої кістки в проекції 2-ї- 3-ї п`ясних кісток 1, на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині -1; в) садно передньої поверхні лівого колінного суглоба. Вказані ушкодження спричинені тупим (тупими) предметом (предметами), що не відобразили в собі характерних властивостей травмуючого (травмуючих) предмета (предметів), за давністю утворення, враховуючи їх морфологічні особливості, можуть відповідати даті вказаній в постанові, 03.09.2014, та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (т. 1 а.с. 101-105);

- протокол проведення слідчого експерименту від 23.09.2014 за участю потерпілого ОСОБА_11 , який проводився з метою перевірки і уточнення відомостей, а саме: виявлених ключів у квартирі АДРЕСА_2 , які мають маркування «Хюндай», чи дійсно вони мають відношення до автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 . Відповідно до даного протоколу встановлено, що ключі, які мають маркування «Хюндай», є ключами від його автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 106-109);

- постановою про прилучення речового доказу та передачу його на зберігання від 16.09.2014, а саме ключів від автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , та розпискою ОСОБА_11 від 26.09.2014 про отримання на зберігання вказаного речового доказу (т. 1 а.с. 110, 111);

- протоколом обшуку від 23.09.2014, який поводився у період часу з 07 год. 20 хв. до 09 год. 40 хв. та відповідно до якого проведено обшук у квартирі АДРЕСА_2 , де у кімнаті №1 було виявлено дерев`яну битку з написами, в чоловічій жилетці паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , металевий предмет схожий на кастет, ключ від автомобіля з маркуванням автомобіля марки «Hyundai» з брелком сигналізації марки «Шериф», квитанції ломбарду «Скарбниця» на ім`я ОСОБА_6 , медична маска на обличчя, коробка з підкартки оператора мобільного зв`язку «Life» за № НОМЕР_2 , перстень на ланцюжку з металу жовтого кольору; в кімнаті № 2 у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мобільний телефон «ZTE V881» (ІМЕІ НОМЕР_3 ), у ОСОБА_7 мобільний телефон «S-TELL» (ІМЕІ 1 НОМЕР_4 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_5 ), з сім картами операторів «Life» та «Київстар». В сумочці ОСОБА_7 виявлено 2 сім карти операторів мобільного зв`язку «Life» та 2 пари навушників блакитного кольору. На балконі було виявлено обрізану поліетиленову пляшку, дно якої відрізане, а на горловині міститься фольга із залишками речовини, невідомого походження (т. 1 а.с. 112-118);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.09.2014 та довідкою до нього, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_11 за фотознімком №1, впізнав особу, а саме ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 119-122);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.09.2014 та довідкою до нього, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_11 за фотознімком №1, впізнав особу, а саме ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 123-126);

- постановою про прилучення речового доказу та передачу його на зберігання від 16.09.2014 та розпискою про отримання на зберігання речового доказу від 16.09.2014, відповідно до яких автомобіль «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та передано на зберігання його власнику ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 127, 128);

- протоколом огляду місця події від 05.09.2014, з планом-схемою та фотознімками до даного протоколу, відповідно до якого об`єктом огляду є зелена ділянка з трав`яними насадженнями біля бойлерної, яка розташована навпроти 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 . На оглядовій ділянці розташований автомобіль «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, який ззовні не пошкоджений (т. 1 а.с.129-136);

- протоколом огляду місця події від 03.09.2014 та ілюстративною таблицею до даного протоколу, відповідно до якого об`єктом огляду є незаасфальтована ділянка місцевості, що розташована навпроти будинку № 36, що по вул. Жмеринська у м. Києві, розміром 3x5 м, на якій припаркований легковий автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_6 , сірого кольору, ліворуч від якого знаходиться внутрішньо дворовий проїзд, праворуч - металевий паркан (сітка). Біля вищевказаної ділянки, знаходиться громадянин на вид 30 років, який представився ОСОБА_11 , 1979 року народження (т. 1 а.с.139-148);

- копією опису речей і документів, які були вилучені на виконання ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2015, від 08.10.2015 та DVDR-диском. Вказаний опис склала захисник ОСОБА_14 та відповідно до якого нею отримано DVDR-диск з написом 25778 вк. Інформація по номеру НОМЕР_7 за вказаний у період в ухвалі суду відсутня. Відповідно до інформації, яка міститься на диску, а саме: щодо вхідних, вихідних, «0» телефонних з`єднань, GPRS-трафіку, здійснених з мобільного телефона № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , та коробка з підкартки якого була вилучена 23.09.2014 під час обшуку квартирі АДРЕСА_2 , вбачається, що дзвінки з вказаного номеру телефону в момент вчинення даного кримінального правопорушення, здійснювалися у АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , тобто не далеко від місця вчинення даного кримінального правопорушення.

А з інформації, яка міститься на диску, а саме: щодо вхідних, вихідних, «0» телефонних з`єднань, GPRS-трафіку, здійснених з мобільного телефона № НОМЕР_8 , який зі слів належить ОСОБА_7 , вбачається, що дзвінки з вказаного номеру телефону в момент вчинення даного кримінального правопорушення та під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 23.09.2014 у період часу з 07 год. 20 хв. до 09 год. 40 хв. здійснювалися у АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 . До того ж, як вбачається з безпосередньо дослідженого у судовому засіданні DVDR-диску, вхідні, вихідні дзвінки з мобільного телефона № НОМЕР_8 здійснювалися переважно у Деснянському районі м. Києва. Відтак, суд приходить до висновку, що номер мобільного телефону № НОМЕР_8 , який був вказаний обвинуваченим ОСОБА_7 , як такий що належить йому, ОСОБА_7 не належить (т. 2 а.с. 98-102).

Щодо показань свідка сторони захисту ОСОБА_15 , надані ним у судовому засіданні та який показав, що він з травня місяця 2014 року перебуває в громадській організації «Громадське коло», яка збирає допомогу для бійців АТО. З 01.09.2014 до 08.09.2014 він разом з ОСОБА_6 та іншими хлопцями працював на 44-му окрузі, у Святошинському районі м. Києва, а саме: вул. Я Коласа, вул. Зодчих, вул. Тулузи та вул. Г. Юри, збираючи допомогу для бійців АТО. В його обов`язки входило контролювати як хлопці роздають листівки, тому ОСОБА_6 завжди був в його полі зору. Графік роботи у хлопців був з 16 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., а то й пізніше. 03.09.2014, перебуваючи на роботі, конкретно з ОСОБА_6 він не перебував, але постійно підтримував зв`язок та контролював останнього, а також показань свідка сторони захисту ОСОБА_16 , надані ним у судовому засіданні та які є аналогічними показанням свідка ОСОБА_15 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є, зокрема, показання.

Згідно із положеннями ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ч.ч. 11 та 12 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Однак, під час досудового розслідування стороною захисту клопотань про допит свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не надходило. Крім того, сторона захисту в порушення вимог ст. 290 КПК України не здійснила відкриття матеріалів стороні обвинувачення щодо допиту вказаних свідків.

За таких обставин, показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 суд визнає недопустимими доказами.

Що ж до показань свідка ОСОБА_17 , яка у судовому засіданні показала, що вона є матір`ю обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також, що восени 2014 року приблизно о 07 год. 00 хв. ранку, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , почула дзвінок у двері та відчинила їх. До квартири зайшли люди, як їй потім стало відомо, це були працівники міліції, які показали документ на дозвіл проведення обшуку. Частина працівників міліції залишилась з нею у залі, а інша частина прослідували до дитячої кімнати, де спав її син - ОСОБА_6 . Один з працівників міліції постійно запитував, чи є в квартирі цінні речі, якщо є, то обшук припиниться, але цінних речей не було. Через годину, після того, як почався обшук, прийшов інший її син - ОСОБА_7 . При обшуку в дитячій кімнаті, а саме в шафі, в жіночій шухляді було виявлено ключі від автомобіля з брелком, як саме їх вилучали вона не бачила. Також, працівники міліції забрали навушники, биту з підписами та пластикову пляшку. Також показала, що працівники міліції мали доступ до шафи, де нібито знайшли ключі від автомобіля. Натомість, додала, що її сини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не спілкуються між собою та гуляють у різних компаніях, то суд не бере їх до уваги, враховуючи те, що даний свідок є матір`ю обох обвинувачених, а також такі її показання в повному обсязі спростовуються вище переліченими та ретельно дослідженими доказами.

За таких обставин, суд критично оцінює версію обвинуваченого ОСОБА_6 , про те, що він не причетний до вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки таке його твердження в повному обсязі спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_11 , а також ретельним аналізом вище наведених документів.

Також суд критично оцінює версію обвинуваченого ОСОБА_7 , про те, що він також не причетний до вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки таке його твердження в повному обсязі спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_11 , інформацією, яка міститься на DVDR-диску, а саме: щодо вхідних, вихідних, «0» телефонних з`єднань, GPRS-трафіку, здійснених з мобільного телефона № НОМЕР_8 , а також ретельним аналізом інших вище наведених документів.

До того ж, таку позицію обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене діяння.

Таким чином, ретельно проаналізувавши безпосередньо дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили незаконне заволодіння транспортним, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а тому їх дії кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України.

Разом з тим, суд, допитавши потерпілого ОСОБА_11 , дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає за необхідне виключити таку кваліфікуючу ознаку як завдання значної матеріальної шкоди, оскільки відповідно до абзацу третього п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує, така кваліфікуюча ознака, як заподіяння значної шкоди, відсутня.
Відповідно до ст.ст. 66 та 67 КК України обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не працює, навчається, зареєстрований у центрі зайнятості Святошинського району м. Києва, не одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо, є активістом громадської організації «Громадське коло Києва» та характеризується позитивно, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий згідно із ст. 89 КК України, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України в межах санкцій даної частини ст. 289 КК України.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити у виді позбавлення волі без конфіскації майна із застосуванням ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням; відсутність обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, не працює, навчається, має постійне місце реєстрації та проживання, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України в межах санкцій даної частини ст. 289 КК України.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити у виді позбавлення волі без конфіскації майна із застосуванням ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_11 цивільного позову до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 12308 грн 88 коп. та моральної шкоди на суму 100000 грн 00 коп., то суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Разом з тим, потерпілим не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що йому дійсно була завдана матеріальна шкода, а відтак, цивільний позов на вказану суму задоволенню не підлягає.

Що ж до відшкодування моральної шкоди, то відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженнями здоров`я, у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна..

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

При цьому, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи наведене, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, ступеня вини обвинувачених, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_11 20000 грн 00 коп.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 1 а.с. 110, 111, 127, 128).

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ст.ст. 128, 129, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Речові докази:

- ключі від автомобіля ««Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , які передано під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , - залишити у належного володільця ОСОБА_11 ;

- автомобіль «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , - залишити у належного володільця ОСОБА_11 ;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1