Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/1697/15
Категорія: ч.4 ст. 296 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
У х в а л а

Іменем України

17.11.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження №0002338за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 31.07.2015, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів, Київської області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює приватним підприємцем, із вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання, з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 27.03.2014 року, приблизно о 19.00 год., перебуваючи на третій лінії паркінгу ТЦ «Океан Плаза», що розташований по вул. Горького, 176 в м. Києві, після конфлікту з ОСОБА_10 вирішив вчинити хуліганство. З цією метою він, перебуваючи в автомобілі «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, застосував пристрій для відстрілу гумових куль несмертельної дії відносно ОСОБА_10 , а саме один раз вистрелив в сторону останнього.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, те, що злочин, передбачений ч.4 ст. 296 КК України відноситься до злочинів проти громадського порядку та моральності, які становлять одну із найпоширеніших і найнебезпечніших груп злочинних діянь, а також соціальні характеристики засудженого, ставлення до інших членів суспільства, додержання вимог суспільного співжиття та призначив покарання, яке не відповідає особі засудженого.
Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 безпідставно врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні кримінального провадження, взагалі не сприяв активному розкриттю злочину та не визнавав себе винним у скоєнні даного кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши докази, на які посилається апелянт, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 296 КК України, виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, які ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

При перевірці кримінальної справи, будь-яких порушень кримінально-процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду, не встановлено.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням всіх обставин, що впливають на відповідальність і в межах, установлених санкцією інкримінованої статті, відповідно до положень КК України.

При цьому судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, займається підприємницькою діяльністю, задовільно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2006 р.н. та 2014 р.н. і батька ОСОБА_11 , 1939 р.н., його молодий вік, заяву потерпілого про те, що він не має жодних претензій до обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також перебування ОСОБА_8 під вартою майже півтора року, що справило свій виховний вплив, та прийшов до висновку про виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з яким колегія суддів погоджується, і підстав для призначення більш суворого покарання, як про це просить прокурор у кримінальному провадженні, не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора, на те, що судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості злочину, характер суспільної небезпечності вчиненого злочину та особу обвинуваченого є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки суд першої інстанції зазначені дані врахував, в тому числі і ті, на які посилається прокурор, надав їм правову оцінку і призначив таке покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування вироку та призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, прокурором до апеляційного суду не надано.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання, дотримався вимог кримінального закону, врахував всі, передбачені ним обставини у їх сукупності і підстав для призначення більш суворого покарання обвинувачуваному, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 ч.1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 31.07.2015 щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді: