Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 19 січня 2016 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2013 року.

За вироком місцевого суду засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодноразово судимого, востаннє за вироком від 04 червня 2006 року за ч. 1 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу на підставі положень ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік два місяці; звільненого у зв`язку з відбуттям строку покарання 24 грудня 2008 року,

до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 121 КК на строк шість років; за ч. 5 ст. 185 КК на строк сім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 5 ст. 186 КК на строк вісім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 4 ст. 187 КК на строк дев`ять років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ст. 198 КК на строк один рік, а на підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів остаточно на строк дев`ять років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, неодноразово судимого, востаннє за вироком від 23 жовтня 2008 року за ч. 2 ст. 185, частинами 2, 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК із застосуванням положень статей 69-1, 70, 71 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років вісім місяців; звільненого у зв`язку з відбуттям строку покарання 09 липня 2009 року,

до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 186 КК на строк п`ять років; за ч. 5 ст. 186 КК на строк вісім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 4 ст. 187 КК на строк вісім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів остаточно на строк вісім років шість місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,

до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 5 ст. 185 КК на строк сім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 2 ст. 186 КК на строк чотири роки; за ч. 5 ст. 186 КК на строк вісім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 4 ст. 187 КК на строк вісім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів остаточно на строк вісім років шість місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , громадянина України, судимого за вироком від 17 лютого 2009 року за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн,

до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 5 ст. 185 КК на строк сім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 5 ст. 186 КК на строк вісім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 4 ст. 187 КК на строк вісім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 вказаного Кодексу за сукупністю злочинів остаточно на строк вісім років шість місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та мешканця АДРЕСА_5 , громадянина України, неодноразово судимого, востаннє за вироком від 05 травня 2006 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК із застосуванням положень статей 70,71 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки чотири місяці; звільненого після відбуття строку покарання 21 березня 2009 року,

за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Розв`язано цивільні позови потерпілих і вирішено питання про речові докази і судові витрати.

Апеляційний суд змінив вирок місцевого суду, виключив із нього вказівку про те, що ОСОБА_11 за місцем проживання характеризується негативно, та вказівку про доведеність вчинення злочину ОСОБА_11 09 червня 2010 року. Постановлено вважати, що злочин вчинено 06 червня 2010 року. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він із метою збагачення незаконним шляхом у період із листопада 2009 року до початку лютого 2010 року на території Орджонікідзевського району м. Харкова створив та очолив організовану групу, до якої увійшли ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , котрі виявили бажання систематично вчиняти крадіжки та грабежі у м. Харкові. Основним напрямком діяльності організованої групи було викрадення виробів із металу з території садового товариства «Тракторобудівник» (далі СТ), що знаходилось у м. Харкові на вул. 17-го Партз`їзду, 60, а також пограбування громадян у вечірню пору доби.

Для цього ОСОБА_7 розробив і узгодив з іншими учасниками організованої групи план вчинення злочинів.

Для забезпечення мобільності учасників групи ОСОБА_7 використовував на підставі довіреності належний ОСОБА_12 автомобіль марки ВАЗ-21011 (реєстр. № 0193 ХАЧ), а для перевезення викраденого майна застосовував належний батьку ОСОБА_10 ОСОБА_13 автомобіль марки ГАЗ «Газель» (реєстр. № НОМЕР_1 ).

Так, у період із 03 лютого по 06 березня 2010 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у складі вищевказаної групи в різних складах вчинили розбій, грабежі та крадіжку на території м. Харкова за таких обставин.

03 лютого близько 15.00 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою з чотирма невстановленими в ході слідства особами на раніше зазначених автомобілях прибули до СТ, проникли на охоронювану територію ділянки № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_14 , де заволоділи майном потерпілого на загальну суму 2013,90 грн. Помітивши, що за їх діями спостерігає ОСОБА_15 , напали на нього, при цьому ОСОБА_7 заволодів мобільним телефоном потерпілого вартістю 1203,9 грн, схопив ОСОБА_15 й утримував, а ОСОБА_8 ударив потерпілого кулаком в обличчя, заподіявши легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою втрату свідомості та короткочасний розлад здоров`я. У цей час ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_15 ногою у стегно. Потім ОСОБА_8 , погрожуючи застосувати насильство, утримував ОСОБА_15 біля лісопосадки, не даючи йому можливості повідомити про вчинений злочин, і двічі вдарив по обличчю та голові, заподіявши легких тілесних ушкоджень.

На початку лютого близько 23.00 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на автомобілі марки ВАЗ-21011 під керуванням ОСОБА_10 прибули до ринку «Конний» на пл. Повстання, де, діючи відповідно до розподілених ОСОБА_7 функцій, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 навпроти будинку ІНФОРМАЦІЯ_6 заштовхнули в автомобіль ОСОБА_16 та із застосуванням насильства, що не було небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, заволоділи його майном на загальну суму 774 грн, після чого ОСОБА_8 виштовхнув потерпілого з автомобіля на проїзній частині дороги навпроти ТОВ «Харківський завод металевих конструкцій» на просп. Московському, 25.

В середині лютого ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 близько 20.30 год. прибули до кафе «Лас-Вегас» поблизу станції метро «Пролетарська» на просп. Московському, 274, де відкрито викрали у потерпілого ОСОБА_17 мобільний телефон марки «Самсунг Е250» вартістю 163 грн із SIM-картою оператора ТОВ «Астеліт» вартістю 20 грн, на рахунку якої було 10 грн, а всього на загальну суму 193 грн.

Через декілька днів ОСОБА_9 продав ОСОБА_18 цей мобільний телефон за 200 грн.

01 березня близько 22.00 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за тією ж адресою в павільйоні з продажу квітів приватного підприємця ОСОБА_19 вчинили крадіжку її мобільного телефону марки «Самсунг Х100» вартістю 111 грн із SIM-картою оператора вартістю 25 грн, на рахунку якої було 10 грн, а всього на загальну суму 146 грн.
02 березня о 22.10 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у парку ім. Т. Шевченка на вул. Сумській, 35 відкрито викрали у ОСОБА_20 майна на загальну суму 3433 грн, і заподіяли легких тілесних ушкоджень.

06 березня близько 00.01 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обидва у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу кафе «Оболонь» поруч із торговим місцем № 335 ТОВ «Лосєво» на просп. Московському, 274, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із раніше їм незнайомими відвідувачами кафе ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 посварилися з ними. Під час сварки ОСОБА_9 вдарив один раз ОСОБА_21 кулаком у грудну клітину, заподіявши фізичного болю, від чого ОСОБА_21 впав на землю. ОСОБА_23 з метою захисту ОСОБА_21 вдарила ОСОБА_9 скляною пляшкою по голові, після чого побігла з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 до парку культури та відпочинку «Зелена роща» на вул. Другої П`ятирічки, 48. ОСОБА_7 з ОСОБА_9 наздогнали потерпілих біля алеї вказаного парку, де ОСОБА_7 з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ударив неповнолітнього ОСОБА_22 кулаком в обличчя, декілька разів по голові, а потім кухонним ножем в живіт, від чого потерпілий упав на землю. Після цього ОСОБА_7 завдав ОСОБА_22 ще декількох ударів кулаками й ногами по голові та тулубу, заподіявши тяжких тілесних ушкоджень. У цей же час ОСОБА_9 заподіяв легких тілесних ушкоджень ОСОБА_23 та ОСОБА_21 .

Вважаючи, що конфлікт завершено, ОСОБА_7 повернувся до кафе «Оболонь», а ОСОБА_9 відкрито викрав майно: належне ОСОБА_22 на суму 165 грн, ОСОБА_23 на суму 904 грн, ОСОБА_21 на суму 171 грн.

06 березня близько 01.00 год. ОСОБА_7 на території парку культури й відпочинку «Зелена роща», діючи з умислом на отримання та зберігання майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, отримав від ОСОБА_24 для подальшої реалізації належні ОСОБА_23 мобільні телефони і став їх зберігати. Цього ж дня о 09.00 год. ОСОБА_7 прибув до магазину «Свіже м`ясо» на вул. Л. Толстого, 105, де продав ОСОБА_25 ці мобільні телефони за 100 грн.

Крім того, 06 березня близько 22.00 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі марки ВАЗ-21011 під керуванням ОСОБА_10 прибули на вул. Динамівську, де на пішохідній доріжці поблизу входу на стадіон «Піонер» на вул. Динамівській № 5а навпроти будинку № 4, представившись працівниками міліції, спровокували конфлікт, у ході якого потерпілому ОСОБА_26 заподіяли легких тілесних ушкоджень і відкрито викрали належне потерпілому ОСОБА_27 майно на загальну суму 1924 грн, а також належне потерпілому ОСОБА_26 майно на суму 63,20 грн.

06 червня близько 01.00 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_11 наздогнали потерпілого ОСОБА_28 на території середньої школи № 85 на вул. Зубарєва, 39, і відкрито викрали належне потерпілому майно на загальну суму 3378,02 грн, під час чого ОСОБА_8 ударив ОСОБА_28 кулаком справа у нижню щелепу, заподіявши фізичного болю.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону під час постановлення вироку і направити справу на новий судовий розгляд. Стверджує, що місцевий суд постановив обвинувальний вирок з порушенням таємниці нарадчої кімнати, оскільки, знаходячись у ній, ухвалював рішення в інших справах.

У вироку, на думку скаржника, не наведено жодних доказів щодо вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_7 зазначає, що у ході досудового слідства було порушено його право на захист. Також скаржник стверджує, що апеляційний суд виніс ухвалу у справі з порушенням вимог ст. 377 КПК, оскільки належно не перевірив доводів, викладених в апеляціях, зокрема про те, що ОСОБА_7 не був організатором та керівником організованої групи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та засуджених на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, котрий погодився із касаційною скаргою частково (в частині порушення місцевим судом таємниці нарадчої кімнати), обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Згідно зі ст. 323 КПК 1960 року вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим.
Вирок вважається законним, якщо його ухвалено, зокрема, з дотриманням установленої законом процедури (складання та проголошення).
За змістом статей 322, 332 вказаного Кодексу вирок складається у нарадчій кімнаті і повинен мати три частини вступну, мотивувальну та резолютивну.
Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 322 КПК 1960 року вирок постановляється в окремому приміщенні нарадчій кімнаті, і перервати нараду в ній суд вправі лише для відпочинку з настанням нічного часу.
Зазначені вимоги закону були порушені при розгляді цієї кримінальної справи, на що обґрунтовано вказано у касаційній скарзі.
Як убачається з протоколу судового засідання, головуючий суддя у справі перебував у нарадчій кімнаті у цій кримінальній справі з 25 жовтня по 11 листопада 2011 року.
Разом із тим, згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень зазначений суддя протягом 27 жовтня 10 листопада 2011 року розглянув цивільні, кримінальні справи та справи про адміністративне правопорушення, а також видав судові накази, у яких ухвалив не менше 137 судових рішень.
Тобто наведене свідчить про беззаперечне порушення суддею таємниці нарадчої кімнати у цій справі, що відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 370 КПК 1960 року є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону і тягне за собою безумовне скасування судових рішень, оскільки вказане порушення закону могло перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.
Таким чином, вирок місцевого суду й ухвала апеляційного щодо ОСОБА_7 та в порядку ст. 395 КПК 1960 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підлягають скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а справа направленню на новий судовий розгляд.
Усі інші доводи, викладені в касаційній скарзі, підлягають перевірці під час нового розгляду справи, зокрема й клопотання про зарахування у строк покарання часу перебування під вартою в установах попереднього ув`язнення на підставі положень ч. 5 ст. 72 КК. Вирішення цього клопотання під час касаційного перегляду справи видається неможливим у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи належних даних про те, протягом якого часу засуджені перебували в установах попереднього ув`язнення та у місцях відбування покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись статтями 395, 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2013 року щодо ОСОБА_7 та в порядку ст. 395 КПК 1960 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати і направити справу на новий судовий розгляд.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2