Справа № 214/7179/15-к
1-кп/214/659/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійну технічну освіту, неодруженого, раніше не судимого, стрільця 1 відділення 3 взводу 10 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , який працює у ТОВ «Кривбасремонт» електрослюсарем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Міністерства внутрішніх справ України та проходячи військову службу на посаді стрільця 1 відділення 3 взводу 10 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , проходячи військову службу, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини з метою тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, о 08 год. 00 хв. 19 листопада 2014 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин та тимчасово ухилявся від військової служби до 13 год. 00 хв. 31 липня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць.
Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 407 КК України, за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та підтвердив усі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, пояснив, що у нього хворе серце, тому він з дозволу свого командира залишив військову частину та пройшов обстеження у лікарні, а потім, не повертаючись до військової частини, зі свого місця проживання чекав телефонного дзвінку стосовно того, коли йому повернутися до військової частини, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд не карати його суворо та не позбавляти волі.

Захисник ОСОБА_4 також просила суд не карати його суворо та не позбавляти волі, врахувати, що він щиро розкаявся та сприяв розкриттю вчиненого кримінального правопорушення.

Окрім показань обвинуваченого судом досліджені письмові документи, які позитивно характеризують його особу, підтверджують відсутність у нього судимості та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачений під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває (а.с.33, 35, 83-85).

Суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та впевнився у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Ураховуючи думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд у відповідності до положень ст. 349 КПК України вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченого та письмових документів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше не судимий, має місце роботи, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнаються щире каяття останнього, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, суд, ураховуючи викладені вище обставини, вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання у виді у виді позбавлення волі, але із застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання в частині позбавлення волі з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .