Апеляційний суд Чернігівської області
ВИРОК

Іменем України

21 серпня 2010 р.

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Демченка О.В.,

суддів: Сердюка О.Г., Борисенка І.П.,

при секретарі Мехед Т. О.,

з участю прокурора Шваб Л.В.,

засудженого ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 5 травня 2010 року.

Цим вироком

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючий начальником Носівського районного відділу земельних ресурсів, мешканець міста Носівки Чернігівської обл. вул. Лермонтова- 9-А, не судимий ,

засуджений: за ч. 2 ст. 364 із застосуванням ст. 69 КК України до трьох років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади; за ст. 366 ч. 2 КК України із застосуванням ст, 69 КК України до двох років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання визначене в три роки і один місць позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків покарання призначене в три роки і два місці позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнений від покарання з випробуванням з іспитовим строком в один рік шість місяців.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено обов'язки: , повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_1 визнаний винним судом і засуджений за те, що 1 грудня 2006 року він, перебуваючи на посаді начальника Носівського районного відділу земельних ресурсів, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби. Діючи в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, які в КСП ім. Енгельса не працювали і відповідно не мали права на отримання земельних ділянок із земель колишнього КСП ім. Енгельса, вніс їх до списку громадян - власників сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Енгельса, які мають право отримати державні акти на право власності '' на земельну ділянку взамін сертифікату (додаток до розпорядження голови Носівської районної державної адміністрації № 318 від 01 грудня 2006 року ), після чого передав вказаний список разом із підготовленим ним проектом розпорядження голови Носівської райдержадміністрації № 318 від 1 грудня 2006 р. на підпис до голови . Носівської райдержадміністрації. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Носівської райдержадміністрації 15 червня 2007 року виготовив та передав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фіктивні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 864756 та серії ЯГ № 864762 загальною площею 7, 34 га вартістю 76610, 64 грн., чим спричинив громадськім інтересам матеріальні збитки, які більше ніж у 250 разів перевищували _ неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що є тяжкими наслідками.

На даний вирок прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції подав апеляцію в якій, не заперечуючи проти фактично встановлених обставин справи судом, поставив питання про його скасування та постановлення вироку апеляційним судом, призначення основного покарання в межах, призначеного судом та звільнення від нього з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права на обіймання посад, пов'язаних з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на три роки.

У зв'язку з цим, апеляційним судом було призначено та проведене часткове судове слідство, в ході якого допитаний засуджений, досліджені матеріали кримінальної справи.

Провівши часткове судове слідство, апеляційний суд,-

встановив :

1 грудня 2006 року ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника Носівського районного відділу земельних ресурсів, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служб діючи в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, які в КСП ім. Енгельса не працювали і відповідно не мали права на отримання земельних ділянок із земель колишнього КСП ім. Енгельса, вніс їх до списку громадян - власників сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП ім.. Енгельса, які мають право отримати державні акти на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату (додаток до розпорядження голови Носівської районної державної адміністрації № 318 від 01 грудня 2006 року , після чого передав вказаний список разом із підготовленим ним проектом розпорядження голови Носівської райдержадміністрації № 318 від 1 грудня 2006 р. на підпис до голови Носівської райдержадміністрації. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Носівської райдержадміністрації 15 червня 2007 року виготовив та передав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фіктивні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 864756 та серії ЯГ № 864762 загальною площею 7, 34 га вартістю 76610, 64 грн., чим спричинив громадськім інтересам матеріальні збитки, які більше ніж у 250 разів перевищували неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що є тяжкими наслідками.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 повністю визнав свою вину в пред'явленому йому обвинуваченні і пояснив, що дійсно скоїв злочин за обставин, вказаних в обвинуваченні. В скоєному щиросердно розкаявся. Просив не задовольняти апеляції прокурора, оскільки це ускладнить його майбутнє працевлаштування.

Прокурор підтримав апеляцію, просила її задовольнити, мотивуючи це наведеним в ній обставинами.

У зв'язку з тим, що в місцевому суді справа була розглянута за правилами ч. З ст. 299 КПК України, фактичні обставини справи, які місцевим судом не досліджувалися і стосовно яких апеляція не подавалась, апеляційним судом не перевіряються.

Допитавши засудженого та перевіривши матеріали кримінальної справи, які характеризують його особу, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до її. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року ..Про практику призначення судами кримінального покарання", виходячи з того, що додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і Іншими особами, суд повинен при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

Як видно з тексту вироку, місцевий суд обговорював питання про незастосування до ОСОБА_1 додаткової міри покарання. Проте, таке незастосування неналежним чином не мотивоване.

Так, незастосування додаткового покарання, передбаченого диспозиціями ч.2 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 КК України можливе лише за обставин, передбачених ст. 69 КК України, тобто за наявності декількох (не менше двох) обставин, які пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Місцевий суд в якості таких обставин навів: щиросердне каяття ОСОБА_1 та відсутність в нього судимостей.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитись не можна. Відсутність судимостей не є обставиною, яка пом'якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Ця обставина лише характеризує особу і враховується при постановленні вироку. Інших декількох обставин для застосування ст. 69 КК України місцевим судом наведено не було. Не встановлено їх і при апеляційному розгляді справи.

Таким чином, місцевий суд безпідставно застосував до ОСОБА_1 ст. 69 КК України, не призначивши йому додаткового покарання. До того ж ця норма закону застосована місцевим судом невірно: одразу до двох статей обвинувачення, а не до кожної окремо,

В апеляції прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції йде мова про додаткове покарання у вигляді позбавлення засудженого права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, В засіданні місцевого суду прокурор просив застосувати додаткове покарання - заборону обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади.

Апеляційний суд вважає, що з урахуванням роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15 травня 2006 року „Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку" апеляційні вимоги прокурора не є такими, що виходять за межі обвинувачення, яке прокурор підтримував в суді першої інстанції.

Щодо кваліфікації Дій ОСОБА_1, то в апеляції вона не оспорюється і апеляційний суд з нею погоджується.

Дії ОСОБА_1, які виразились в зловживанні ним своїм службовим становищем, тобто умисне, в інтересах третіх осіб використання свого службового становища всупереч інтересам служби, яким було заподіяно тяжких наслідків, підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 364 КК України.

Його ж дії, які виразились в службовому підробленні, тобто внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, складання та видачі завідомо неправдивих документів, що потягло за собою тяжкі наслідки, підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 366 КК України.

Оскільки справа розглядається в межах апеляції, апеляційний суд не може призначити основне покарання більш суворе, ніж призначив місцевий суд. Питання про звільнення засудженого від покарання з випробуванням в апеляції не оспорюється. Враховуючи попередні позитивні характеристики ОСОБА_1, апеляційний суд вважає за необхідне встановити іспитовий строк, передбачений ст. 75 КК України в тих межах, які встановив місцевий суд.

ОСОБА_1 був засуджений 9 березня 2010 року за злочин, скоєний 13 грудня 2006р. Тому на момент скоєння злочину за цим вироком він вважається не судимим, а при складанні покарань за двома вироками необхідно застосувати ч.4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений, судових витрат та речових доказів немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 378-379 КПК України, апеляційний суд,-

засудив :

Апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Носівського районного суду від 5 травня 2010 року відносно ОСОБА_1 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ст.. 364 ч. 2, 366 ч. 2 КК України і призначити йому покарання:

за ст. 364 ч. 2 КК України - три роки позбавлення волі з позбавленням права з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків строком на два роки;

за ст. 366 ч, 2 КК України - два роки позбавлення волі з позбавленням права з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків строком на два роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначити покарання у вигляді трьох років і одного місяця позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків строком на два роки і один місяць.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 9 березня 2010 року остаточне покарання призначити в три роки і два місяці позбавлення волі з

позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків строком на два роки і один місяць.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного йому основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочині і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 такі обов'язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи, періодично з'являтись в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

В іншій частині вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 5 травня 2010 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

До вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений учасниками процесу до Верховного Суду України протягом одного місяця з моменту його проголошення.

Судді: Демченко О.В. Борисенко І.П. Сердюк О.Г.