Номер провадження: 11/785/166/15
Номер справи місцевого суду: 1-73/11
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 листопада 2015 року,
встановив:
оскарженим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, що працює проводником ЛВЧД-3, раніше не судимий,

засуджений за ст. 122 ч. 1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 :
- у рахунок відшкодування майнової шкоди 1811 гривень 52 копійки,
- у рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.,
- у рахунок відшкодування витрат на оплату юридичної допомоги адвоката 500 грн. .
ОСОБА_6 засуджений за те, що він 12 грудня 2009 року близько о 24 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні бару «Даллас» у м. Роздільна Одеської області, в ході сварки, яка виникла на грунті особистих неприязних відносин, навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_7 удар кулаком в обличчя, спричинивши потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого подвійного перелому лівого куту щелепи та відділу підборіддя справа.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 стверджує, що вирок є незаконним, оскільки в ході як досудового, так і в ході судового слідства була допущена суттєва неповнота та однобічність, які свідчать про грубе порушення норм кримінально-процесуального та кримінального законодавства.
Крім того засуджений в апеляційній скарзі стверджує, що судом взагалі не були взяти до уваги докази, які свідчать про його невинуватість у вчиненому злочині, а вирок ухвалений на доказах, які викликають сумніви в їх достовірності.
З огляду на викладене, засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок та направити кримінальну справу щодо нього на додаткове розслідування.
Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палати з кримінальних справ приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду необхідно скасувати з слідуючих підстав.

Згідно ст. 22 КПК України в ред. 1960 р. прокурор, слідчий і особа яка провадить дізнання, забов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого…
З матеріалів справи вбачається, що органами досудового слідства в під час проведення слідства по справі була допущена суттева неповнота досудового слідства, яка не може бути усунена в під час судового розгляду та не дає можливості постановленню судом законого, та об`єктивного вироку.
Так, згідно пред`явленого ОСОБА_6 обвинуваченню, він, своїми умисними діями, спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що як під час досудового слідтсва, так і в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 категорично не визнавав себе винним у скоєнні цього злочину.

При цьому він дав пояснення, що дійсно, в день і час вказаний в обвинувальному висновку він знаходився в барі «Далас» м. Роздільної Одеської області і бачив там потерпілого ОСОБА_7 , який був в стані алкогольного сп`яніння. Між ними дійсно виник конфлікт, в ході якого він зробив потерпілому зауваження з його поведінки до дівчат, але ніяких ударів не наносив, в наслідок чого не міг спричинити ОСОБА_7 тілесні ушкодження / т. 1 а.с. 8, 20, 42, 58, 62, 89, 280-282 /
Як на підстави для визнання ОСОБА_6 винним у скоєнні злочину. передбаченому ст. 121 ч. 1 КК України відносно потерпілого ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на свідчення потерпілого, який пояснив, що саме обвинувачений ОСОБА_6 , під час конфлікту в барі, наніс йому удар в область обличчя, а саме в нижню частину підборіддя, після чого він відчув сильний біль. В наслідок цього він отримав перелом челюсті і був вимушений лікуватись / т. 1, а.с. 4, 29, 62, 72, 76-79 / .
Однак поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що під час досудового слідства була проведена процедура впізнання / т.1, а.с. 44 /, під час якої потерпілий ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_6 не впізнав, що взагалі викликає сумнів в достовірності його свідчень.
Також як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції послався на заяву потерпілого ОСОБА_7 в правоохоронні органи, згідно якої незнайома особа причинила йому тілесне ушкодження / т. 1 а.с. 3/.
Але при цьому не було з`ясовано те, чому потерпілий ОСОБА_7 вказав що тілесні ушкодження йому було причинено 12.12.2009 року, а до правоохоронних органів звернувся лише 14.12.2009 року.
Також, як на докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину відносно потерпілого ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на свідчення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , але ці свідки фактично підтвердили пояснення обвинувачення ОСОБА_6 про те, що у нього дійсно був словесний конфлікт з ОСОБА_7 з приводу його поведінки в барі «Даллас», однак ніхто з них не бачив, що ОСОБА_6 наносив потерпілому удар в обличчя. / т. 1, а.с. 22, 23, 24 /.
Ці протиріччя між показами свідків та потерпілого органи досудового слідства повинні були усунути шляхом проведення між ними очних ставок, але цього зроблено не було.
Свідчення свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 можна визнавати лише непрямим доказом, так як безпосередніми очевидцями конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 вони не були. / т. 1 а.с.54, 55 /.
Свідчення свідка ОСОБА_13 на думку судової колегії підлягають перевірки, так як згідно його пояснень, він не бачив хто наніс удар в обличчя потерпілому ОСОБА_7 , але бачив, як останній виходив з бару і держався рукою за обличчя, а потім пояснив, що його вдарив обвинувачений / т. 1, а.с. 51, 64-65 /.
Однак органами досудового слідства, з метою перевірки його свідчень, не було з`ясовано, а взагалі міг бачити свідок ОСОБА_13 , з того місця де він знаходився у барі «Даллас», те що сталося між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 .
Для з`ясування цього питання органам досудового слідства слід провести відтворення обстановки та обставин події, але це також не було зроблено.
Посилання суду першої інстанції на висновок експерта / а.с. 32, 68 /, як доказ того, що саме ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження, слід приймати критично, так як судово-медичний експерт лише фіксує наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, а встановлення особи, яка винна в цьому є завданням органів досудового слідства, а не судово-медичного експерта.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, что досудове слідство по справі було проведено неповно и однобічно, і в матеріалах справи відсутні які небудь об`єктивні данні, які достеменно таобгрунтовано свідчать про висновок про сскоєння обвинуваченим ОСОБА_6 злочинних дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 .
Таким чином, враховуючи наведені обставини , колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку та повернення матеріалів кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування, в зв`язку з тим, що органами досудового слідства, під час його проведення, була допущена така неповнота, яка не може бути усунута під час судового розгляду та може негативно вплинути на прийняття рішення по справі.

При проведенні додаткового слідства необхідно усунути недоліки, які викладені в даній ухвалі апеляційного суду Одеської області, а крім того виконати інші слідчи дії які будуть необхідні для того, щоб досудове слідство було повним та об`єктивним.
Руководствуясь ст.ст. 22, 365, 367 УПК Украины, колегія суддів судової палати з кримінальних справи апеляційного суду Одеської області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 листопада 2015 року відносно ОСОБА_6 засудженого да ч. 1 ст. 122 КК України до одного року обмеження волі скасувати.
Матеріали кримінальної справи повернути прокурору Роздільнянського району Одеської області для проведення додаткового розслідування.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_1
ОСОБА_2
ОСОБА_3