ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/215/16-к
провадження № 1-кс/753/340/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" січня 2016 р. Слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Дарницького управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_2 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0010160 від 19.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2016 року слідчий Дарницького управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_2 , за погодженням з процесуальним керівником, звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з клопотанням про накладення арешту на на земельну ділянку, загальною площею 0,0715 га з кадастровим номером :63:467:0021, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га з кадастровим номером :63:467:0021, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; на земельну ділянку, загальною площею 0,0525 га з кадастровим номером :63:467:0023, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 із забороною розпоряджатися та використовувати дані земельні ділянки.

В обгрунтування клопотання слідчим зазначено про те, що в провадженні Дарницького управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за № 0010160 від 19.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України щодо незаконого заволодіння шахрайським шляхом з використанням підробних документів земельних ділянок, які розташовані за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 .

В ході проведення досудового розслідування, 24.11.2015 року в порядку ст. 93 КПК України приватному нотаріусу Київського нотаріального округу ОСОБА_4 був надісланий запит з вимогою надати копії документів, які підтверджують факт укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . У відповідь на запит приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_4 були надані, завірені належним чином копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, копії паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копії паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяви ОСОБА_3 , копії державних актів на право власності на три земельні ділянки. При огляді зазначених вище документів, було встановлено, що вказані копії документів, підписи на них, не відповідають оригіналам документів та підписам на них, які були надані ОСОБА_3 .
На підставі вище викладеного, враховуючи, що досудове розслідування триває, з метою встановлення істини по вказаному кримінальному провадженні, а також те, що існує загроза відчудження земельної ділянки, загальною площею 0,0715 га з кадастровим номером :63:467:0021, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки, загальною площею 0,0485 га з кадастровим номером :63:467:0028, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки, загальною площею 0,0525 га з кадастровим номером :63:467:0023, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виникла необхідність у накладенні арешту на земельно ділянки, загальною площею 0,0715 га з кадастровим номером :63:467:0021, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки, загальною площею 0,0485 га з кадастровим номером :63:467:0028, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки, загальною площею 0,0525 га з кадастровим номером :63:467:0023, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Слідчий суддя, дослідивши подане клопотання, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст.ст. 170 КПК України, оскільки вказане кримінальне провадження зареєстроване щодо незаконого заволодіння шахрайським шляхом земельних ділянок, які розташовані за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , а також враховуючи те, що вказане майно набуте злочинним шляхом, та з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у ньому, забезпечення конфіскації майна, яка передбача ст. 190 КК україни.

Клопотання органу досудового розслідування відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главами 16, 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання не суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту майна, достатні докази, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,0715 га з кадастровим номером :63:467:0021, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га з кадастровим номером :63:467:0021, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; на земельну ділянку, загальною площею 0,0525 га з кадастровим номером :63:467:0023, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Грузинська, 23 із забороною розпоряджатися та використовувати дані земельні ділянки.

Негайне виконання ухвали покласти на слідчого Дарницького управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_2 .

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1