УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
за участю прокурора засудженого при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні 10 грудня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року,
в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік із позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій в органах місцевого самоврядування, строком 1 рік;
за ч. 1 ст. 364 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій в органах місцевого самоврядування, строком 2 роки та штрафом у розмірі 5 100 гривень.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій в органах місцевого самоврядування, строком 2 роки та штрафом у розмірі 5 100 гривень.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації.

Цим же вироком також засуджено ОСОБА_7 , щодо якого касаційну скаргу не подано.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він будучи службовою особою, працюючи начальником управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Малинської міської ради, в грудні 2012 року, в службовому кабінеті по вулиці Василя Стуса, 23 м. Малин Житомирської області, достовірно знаючи, що ТОВ «Східспецтехніка» в особі директора ОСОБА_7 не виконано умови п. 4.1.2. Договору щодо поставки товару протягом 30 календарних днів із дня надходження коштів як попередньої оплати у сумі 60 000 грн., склав акт прийому-передачі товару від 14 грудня 2012 року, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про прийняття від директора ТОВ «Східспецтехніка» ОСОБА_7 базового автомобіля ГАЗ 3309, 2006 року виготовлення, номер шасі НОМЕР_1 та обладнання муловсмоктувальне КО-503В-м, 2012 року виготовлення, який власноручно підписав та посвідчив печаткою очолюваного ним управління.
Крім того, ОСОБА_5 із метою приховування незаконного отримання ТОВ «Східспецтехніка» коштів міського бюджету Малинської міської ради, зловживаючи службовим становищем, у кабінеті по вулиці Василя Стуса, 23 м. Малин Житомирської області, склав завідомо-неправдивий документ договір відповідального зберігання та акт приймання-передачі майна від 14 грудня 2014 року на відповідальне зберігання, куди вніс неправдиві відомості щодо передачі ним та прийняття директором ТОВ «Східспецтехніка» ОСОБА_7 на відповідальне зберігання базового автомобіля ГАЗ-3309, 2006 року виготовлення, номер шасі НОМЕР_1 , та обладнання муловсмоктувальне КО-503В-2м, 2012 року виготовлення.
На підставі платіжних доручень № 4 та № 5 від 24 грудня 2012 року та 28 грудня 2012 року відповідно, на рахунок ТОВ «Східспецтехніка» Малинським управлінням Державної казначейської служби Житомирської області було перераховано кошти місцевого бюджету в сумі 150 000 грн. за начебто придбаний вакуумний автомобіль та обладнання, а всього на суму 210 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, мотивуючи істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, оскільки вказаний злочин є виключно злочином з матеріальним складом. Окрім того, вважає, що судами не були досліджені та враховані мотив і мета вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про зміну судових рішень у частині зазначення редакції статті кримінального закону, яка діяла на момент учинення злочину, перевіривши кримінальне провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційної інстанції, крім іншого, має бути зазначено суть апеляції, результати розгляду справи і докладні мотиви прийнятого рішення, а при залишенні апеляції без задоволення підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Однак, апеляційним судом ці вимоги закону не виконано.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що засуджений, не погоджуючись з рішенням місцевого суду, подав апеляцію, в якій зазначав про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, що призвело, на його думку, до необґрунтованого засудження за інкримінованими злочинами.

Проте, апеляційний суд, викладені доводи засудженого в апеляції ретельно не перевірив, належним чином не проаналізував, докладної відповіді на них не дав і свого рішення не мотивував.

Залишаючи апеляцію засудженого без задоволення, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, лише послався на ті ж докази про доведеність його винуватості, які були дослідженні у судовому засіданні, достовірність яких оскаржувалась в апеляції засудженого, без їх аналізу й оцінки, не спростувавши викладених у апеляціях доводів.

За таких обставин, ухвала Апеляційного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно перевірити доводи, викладені в апеляційній та касаційній скаргах засудженого, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 434-436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3