№ 1- 202/2010 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2010 р.

Білопільський районний Суд Сумської області

в складі: головуючого судді Кліщ О.В.

при секретарі: Подибайло Л.М.

за участю прокурора: Ткаченка К.Л.

адвоката(ів)________ ________

захисника(ів) ________ ________

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Білопіллі кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, неодруженої, не працює, судимої за вироком Тростянецького районного суду від 16 липня 2010 року за ч. 1 ст.185, ч.ч.1, 3 ст. 358, 70 ч. 1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, -

-у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2010 року, о 18 годині 40 хвилин, на території перону залізничного вокзалу ст. Білопілля-Суми Південної залізниці працівниками міліції була затримана громадянка ОСОБА_1 та доставлена до залізничного вокзалу ст. Білопілля, у якої в присутності понятих був проведений особистий огляд, в ході якого у ОСОБА_1 виявлено та вилучено кинджал, який згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Сумській області №20 від 22.07.2010 року є холодною зброєю колючої дії. Вказаний кинджал ОСОБА_1 знайшла на початку червня 2010 року та постійно носила при собі без передбаченого законом дозволу.

Своїми умисними діями, що виразилися в незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, а саме кинджалу, ОСОБА_1 скоїла злочин, передбачений ч. 2 ст. 263 КК України - незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Допитана в якості підсудної ОСОБА_1 вину свою у скоєнні злочину визнала повністю за предявленим їй обвинуваченням та пояснила, що 17.06.2010 року, зранку, вона поїхала до м. Білопілля, щоб знайти собі роботу. Протягом двох днів вона шукала роботу, але, не знайшовши, пішла на залізничний вокзал ст. Білопілля для того, щоб поїхати в м. Суми. При собі вона мала ніж, який знайшла на початку червня 2010 року біля кладовища на вул. Тополянській в м. Суми та залишила собі для того, щоб нарізати їжу, а можливо і для самозахисту.

Коли вона знаходилась на пероні залізничного вокзалу ст. Білопілля, до неї підійшли працівники міліції та запропонували пройти до залізничного вокзалу, щоб провести особистий огляд, який провели в присутності двох понятих та знайшли даний ніж. Протиправність своїх дій усвідомила, щиро розкаялася.

З висновком криміналістичної експертизи ОСОБА_1 згодна. Зясувавши думку учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються доведеність вини підсудної та кваліфікація її дій, зясувавши правильне розуміння підсудною змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності її позиції, розяснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що і обвинувачення, предявлене ОСОБА_1, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а її дії правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 2 ст. 263 КК України, як незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи підсудній вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який не є тяжким, особу винної - її вік, сімейний стан, освіту, відсутність у неї роботи, незадовільну характеристику з місця проживання.

Обставинами, що помякшують покарання підсудної, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 необхідно призначити покарання без реального позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 81 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, - ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України і призначити їй за цим законом покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263

КК України за даним вироком і ч. 1 ст. 185, ч.ч.1, 3 ст. 358 КК України за вироком від 16 липня 2010 року визначити їй остаточно покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу залишити попередню.

Речові докази: кинджал, переданий в камеру зберігання речових доказів JIB на ст. Суми - знищити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВЦ України в Сумській області витрати за проведення криміналістичної експертизи у сумі 516 грн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя -