Справа № 589/2554/14-к р.
Провадження № 1-кп/589/194/14 р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, українця, громадянина України, освіта - середня, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України не судимого,

повідомленого про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 25.02.2014 близько 13-ї години 20 хвилин прийшов до АДРЕСА_2 , де мешкав його знайомий ОСОБА_9 , домовившись попередньо про зустріч з останнім по телефону з приводу покупки навушників до свого мобільного телефону. ОСОБА_9 пустив ОСОБА_8 до літньої кухні свого домоволодіння, взявши мобільний телефон останнього ніби то підібрати до нього потрібну модель навушників, та на 1-2 хвилини зайшов в свій будинок. Повернувшись до літньої кухні, ОСОБА_9 навушники та мобільний телефон ОСОБА_8 не повернув, замість того став вимагати, щоб ОСОБА_8 викупив в нього інший мобільний телефон, який ОСОБА_9 рік тому придбав на прохання ОСОБА_8 за умови його подальшого викупу останнім у розстрочку.

Поставлені ОСОБА_9 умови ОСОБА_8 обурили, через що між ними виникла словесна сварки, під час якої ОСОБА_9 почав штовхати та бити руками ОСОБА_8 , виштовхуючи останнього з приміщення літньої кухні на вулицю. При цьому ОСОБА_9 схопив ОСОБА_8 своїми руками за його ліву руку та шляхом її залому завів цю руку за спину ОСОБА_8 , від чого останній нахилився вперед та опинився обличчям над кухонним столом, що знаходився в приміщенні літньої кухні. В цей час ОСОБА_8 побачив на зазначеному кухонному столі розкладний ніж та, умисно, взяв цей ніж в свою праву руку, розвернувся обличчям до ОСОБА_9 та наніс удар останньому ножем в праву верхню частину грудної клітини. Від удару ОСОБА_9 стало зле, про що він сказав ОСОБА_8 , та пішов повз останнього з літньої кухні у двір свого домоволодіння, де впав на землю та від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 32 від 04.04.2014р., смерть ОСОБА_9 настала від гострої крововтрати, в наслідок колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням правої легені, середостіння. При судово-медичному дослідженні на трупі ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження у вигляді: шкірна рана на груді з права на рівні 2-го міжреберря по середньо-ключичній лінії, що проникає до правої плевральної полості з пошкодженням правої легені, середостіння. Кров в правій плевралній порожнині близько 2000 мл., в лівій плевральній порожнині близько 500 мл., в серцевій сумці близько 30 мл. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

- шкірні рані (2) в потиличній зоні голови, щелеподібної форми. Дані тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень, та в причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.

Таким чином, між діями ОСОБА_8 та настанням смерті ОСОБА_9 існує прямий причинний зв`язок.

У судовому засіданні ОСОБА_10 винним себе визнав повністю, та пояснив, що 25.02.2014р. близько 13-ї години 20 хвилин він прийшов до б. АДРЕСА_2 , де мешкав його знайомий ОСОБА_9 , домовившись попередньо про зустріч з останнім по телефону з приводу покупки навушників до свого мобільного телефону. ОСОБА_9 пустив його до літньої кухні свого домоволодіння, взявши мобільний телефон останнього, ніби то підібрати до нього потрібну модель навушників, та на 1-2 хвилини зайшов в свій будинок. Повернувшись до літньої кухні, ОСОБА_9 навушники та мобільний телефон йому не повернув, замість того став вимагати, щоб він. викупив в нього інший мобільний телефон, який ОСОБА_9 рік тому придбав на його прохання за умови його подальшого викупу останнім у розстрочку. Він не бажав викупляти зазначений телефон, через що між ними виникла словесна сварки, під час якої ОСОБА_9 почав його штовхати та бити руками, виштовхуючи останнього з приміщення літньої кухні на вулицю. При цьому ОСОБА_9 схопив його своїми руками за його ліву руку та шляхом її залому завів цю руку за спину, від чого він нахилився вперед та опинився обличчям над кухонним столом, що знаходився в приміщенні літньої кухні і побачив на зазначеному кухонному столі розкладний ніж. Так він схопив цей ніж правою рукою, розвернувся обличчям до ОСОБА_9 та наніс удар останньому ножем в праву верхню частину грудної клітини. Після удару ОСОБА_9 сказав, що йому погано і почав іти повз нього з літньої кухні. Він побачивши, що ОСОБА_11 погано допоміг вийти йому з кухні у двір де останній впав на землю, а він побіг до сусідів викликати швидку допомогу. Поки він біг від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер.

Крім визнання вини самим підсудним його вина доводиться наступними доказами:

Портерпіла в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_12 є її батьком. 25.02.2014 р. їй повідомили, що його вбили, ударом ножем в груди. Вбив його ОСОБА_10 . Вона дуже сумує з приводу смерті її батька, це був жахливий удар для всієї родини. До цього часу вони не змогли оговтатися. При призначенні покарання подозрюваному покладається на розсуд суду. Разом з цим просить з винного стягнути завдані їй від злочину матеріальну шкоду у розмірі 7300 грн. і моральну шкоду у розмірі 70 000 грн.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що 25.02.2014 р. біля 13 год.15 хв. він з ОСОБА_10 пішов до будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , номеру будинку не пам`ятає. В цьому будинку ОСОБА_14 хотів купити гарнітуру до свого мобільного. В двір він не заходив , а чекав на вулиці і чув, як у дворі зазначеного будинку, що розмовляли останній і власник будинку на «повышеных тонах». Потім хвилин через 12 вийшов ОСОБА_14 , віддав йому пакет і сказав, щоб той ішов додому. Сам він залишився на вулиці і пішов до сусіднього будинку. Що трапилося він не пояснював. Він не став розпитувати, а пішов додому.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що 25.02.2014 р вона зустріла ОСОБА_10 і ОСОБА_16 , які їй пояснили, що йдуть придбати для телефону ОСОБА_10 гарнітуру.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що 25.02.2014 р. ближче до обіду вона вийшла у двідр і побачила, що з двору будинку, через забор вискочило дві особи. Так як потерпілий вдома продавав орг техніку, то таке явище було звичне, а тому вона не придала цьому значення. Трохи пізніше вона чула у дворі потерпілого, розмови «на повишених тонах» і що хтось говорив «не треба це робить..» Що саме робить вона не зрозуміла і не прислуховувалася, а пішла в будинок до малої дитини, потім через хвилин15 вона знову вийшла у двір, у своїх справах і почула, що приїхала міліція бо вбили людину. Потім вияснилося, що вбили її сусіда.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що 25.02.2014 р. ближче до обіду він провів свою дочку і ще був у дворі свого будинку, коли до нього прибіг в крові ОСОБА_10 і повідомив, що вбили людину, він пішов за ним і побачив окровавленого потерпілого. Після цього він викликав скору та міліцію. Чув розмови, що вбили за телефон. Підозрюваний був увесь в крові та пояснював, що коли ОСОБА_19 стало зле то він йому допомогав вийти, а потім перевернутися, тому він увесь в крові. Слід крові вів з кухні у двір. Потерпілий був значно вищий і крупніший за підозрюваного, тому випадково нанести таке ушкодження останній не міг.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що в лютому 2014 р., числа він не памятає, він був на АДРЕСА_2 де побачив, як з двору вискочив підозрюваний, він був збентежений, і підійшов до іншого чоловіка, який стояв на вулиці за кілька будинків від того, з якого вийшов ОСОБА_10 . Він ( ОСОБА_10 ) щось сказав і той пішов звідти. Підозрюваний став стукати в двері до сусідів і пояснив, що вбили людину. Особисто він у двір не заходив , а був на вулиці доки не приїхала міліція.

Крім того, винуватість підсудного у скоєному підтверджується матеріалами справи, які досліджувались у судовому засіданні, а саме :

Протоком огляду місця події від 25.02.2014 р з фототаблицею домоволодіння АДРЕСА_2 , де був виявлений труп зі слідами колото-різаної рани, а також вилучені речові докази зі слідами речовини бурого кольору та сдідів взуття (а.с. 10-50 т.1 )

Протоколом огляду трупа зі слідами колото-різаної рани (а.с.52-60т.1).

Проведенням слідчого єксперементу від 26 лютого 2014 року з ОСОБА_8 під час якого останній розповів обставини скоєння кримінального правопорушення та продемонтсрував механізм нанесення тілесного ушкодження потерпілому (а.с.127-147 т.1).

Висновком судово-медичної експертизи від № 32 від 25 лютого 2014 р, відповідно до якого, смерть ОСОБА_9 наступила від гострої кровотечі в результаті колоторізаної рани грудної клітки з пошкодженням правої легені, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (а.с.155-158 т.1).

Висновком судової трасологічної єкспепртизи № 60 від 12.03.2014 р згідно якого на вирізці гумового килима, вилученого з зазначеного домоволодіння, залишений каблучною частиною взуття є таким же типом рельєфного малюнку, які є на черевиках вилучених у ОСОБА_8 (а.с.16-19 т2)

Висновком судово-медичної експертизи від № 148 від 25 лютого 2014 р, відповідно до якої колото-різанарана на трупі ОСОБА_12 утворилась від дії плаского колюче ріжучого предмету типу клинка-ножа. Даним предметом міг бути ніж вилучений з місця злочину та представлений на єкспертизу (а.с.107-109т.1)

- Висновками імунологічних експертиз №№, 98,255, 219, 250, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , з яких вбачається, що кров з трупа ОСОБА_9 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВО , кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутним антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО. В об`єктах наданих на дослідження виявлено кров ОСОБА_12 . Кров ОСОБА_10 не виявлена (.а.с. 38-40,43-45, 48-50, 53-55,58-60)

Разом з цим умисне вбивство особи може бути вчинено з прямим умислом, тобто тоді, коли винний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажав їх настання, або з непрямим умислом, коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" зазначається, що з метою забезпечення правильного та однакового застосування законодавства при розгляді даної категорії справ суди повинні для вірної кваліфікації даних дій ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, питання про умисел необхідно вирішувати з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку підсудного, а так само потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Виходячи з цього, суд, при вирішенні питання про спрямованість умислу ОСОБА_8 проаналізував усі обставини вчинення злочину, вищезазначені докази, зокрема врахував події, що передували злочину, дані в динамиці про дії винного і потерпілого, як безпосередньо до злочину, так і під час та після його вчинення, причини припинення діяння, суд встановив, що потерпілий ОСОБА_12 сам спровокував вчинення підозрюваним ОСОБА_10 злочинних дій. а також врахував, що після нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, він перебував у свідомості, ОСОБА_10 , побачивши, що потерпілому стало зле допомагав останньому вийти з кухні на свіже повітря, після чого побіг до сусідів просити викликати швидку допомогу. Всі ці дані не вказують на те, що умисел обвинуваченого був спрямований саме на позбавлення потерпілого життя.

Не вказує на наявність такого умислу і характер заподіяних тілесних ушкоджень. З висновку судово-медичного експерта видно, що з нанесених йому обвинуваченим тільки 1 ножове поранення, яке було в область грудної клітки з права, на рівні 2-го міжреберр`я по середньо-ключичній лінії, що проникає до правої плевральної полості з пошкодженням правої легені, середостіння , яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

За встановлених обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілому вбачається, що у підозрюваного ОСОБА_10 не було чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків, він свідомо допускав настання цих шкідливих наслідків, але не мав при цьому чіткого уявлення про те, якою фактично буде шкода. Тому відповідальність у даному випадку, при невизначеному умислі, настає за фактично спричинений наслідок.

Таким чином, належних, достовірних й достатніх доказів на підтвердження умислу у підозрюваного ОСОБА_8 на вчинення умисного вбивства потерпілого у кримінальному провадженні нема, а відповідно положень ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_8 , доказана, а його дії слід перекваліфікувати з ст.115ч.1 КК України на ст.121 ч.2 КК України, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання суд враховує, як обставини, що пом`якшують покарання ті, що підсудний ОСОБА_8 , з`явився з повинною, щиро розкаявся у скоєному злочині, сприяв його розкриттю, позитивно характеризується за місцем мешкання.

Обставини що обтяжують покарання судом не встановлені.

При призначенні покарання підозрюваному ОСОБА_8 суд враховує вищезазначені обставини, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень які відноситься до категорії тяжких і передбачають покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, наставші наслідки від скоєного кримінального правопорушення, особу винного, позитивну характеристику за місцем проживання, молодий вік засудженого, що на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом РППВВ опіоїдів (синдром залежності). Також суд враховує те, що винний не вперше притягується до кримінальної відповідальності, стан його здоров`я, так як він має ряд хронічних тяжких захворювань і вважає, що для виправлення і перевиховання підозрюваного ОСОБА_8 , а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів, необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого, щодо стягнення з ОСОБА_8 завданої ним матеріальної шкоди на суму 7 300 грн., який визнається самим обвинуваченим, підлягає задоволенню, так як п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що відповідно до ст. 459 ЦК України (на даний час це ст.1201 ЦК України) у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги та обряди) тій особі, яка понесла ці витрати.

З матеріалів, що були досліджені при розгляді справи випливає, що потерпіла дійсно понесла витрати на ритуальні послуги та на оплату обряду поховання в тому числі і на поминальний обід, що є одним з елементів обряду пов`язаного з похованням, а так як у судовому засіданні доведена вина ОСОБА_8 в смерті потерпілого, то шкоду слід стягнути саме з нього, в доведеній письмовими доказами сумі, а саме у розмірі 7300грн.

Щодо цивільного позову потерпілого про стягнення з ОСОБА_8 завданої ним моральної шкоди у розмірі 70 тисяч гривен, то відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4, від 31.03.1995 року ( із змінами та доповненнями) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суди задовольняючи такі позови повинні виходити з дійсних моральних страждань та вимушених змін в житті потерпілого, враховувати майновий стан потерпілої та винної особи, інші суттєві обставини, що мають значення для справи та при визначенні розміру відшкодування керуватись принципами розумності, справедливості та виваженості.

Так, виходячи з принципу виваженості і справедливості, зважаючи на обсяг страждань яких зазнала потерпіла, можливість їх відновлення, майновий стан потерпілого та обвинуваченого, суд вважає, що позов обґрунтований частков і у відповідно до ст.ст. 1167, 1198 ЦК України підлягає частковому задоволенню і вважає за можливе визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі по 40000 гривень що є розумним та справедливим. .

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 983,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 7300 грн. матеріальної шкоди та 40000 грн моральної шкоди.

ОСОБА_8 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити раніше встановлений тримання під вартою.

Строк відбування показрання ОСОБА_8 , відраховувати з дня його фактичного затримання, тобто з 25.02.2014 р.

Речові докази по справі : склянні рюмки, стакани, пляшки, гумовий килим,куртка джинсова, брюки, металевий ніж, компакт-диск, пакет їз полімерного матеріалу, що належало потерпілому повернути та дозволити використовувати ОСОБА_7 на власний розсуд; вирізки з гуми зі слідами речовини бурого кльору та зі слідами взуття , тампони з образцями крові знищити, мобільний телефон SONY XPERIA повернути ОСОБА_10 і дозволити використовувати на власний розсуд.

На вирок може бути подано апеляцію в апеляційний суд Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а особи, які утримуються під вартою, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 діб з дня отримання копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3