Справа № 345/5222/14-к
Провадження № 11-кп/779/262/2015
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000870 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ясинуватка Олександрійського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_2 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , за ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_10 на вирок Калуського міськрайонного суду від 22 квітня 2015 року, з участю прокурора ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законних представників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , представника потерпілої ОСОБА_14 , захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :
В апеляційних скаргах :

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 просять пом`якшити призначене судом покарання, та згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк - один рік.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, пом`якшити покарання та застосувати ст. 75 КК України.

Потерпіла ОСОБА_10 просить вирок суду змінити в частині, що стосується вирішення цивільного позову, стягнувши солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в її користь 3 500 грн. матеріальної шкоди.

За вказаним вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у тому, що вони вчинили таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ), за попередньою змовою групою осіб, повторно та таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ) за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення. Їхні дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України - один рік позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України - три роки позбавлення волі. Згідно ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання - три роки позбавлення волі. Згідно ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року, більш суворим за даним вироком, остаточно призначено покарання - три роки позбавлення волі.

ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України - один рік позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі. Згідно ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання - три роки позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, повторно. Його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання 1 ( один ) рік позбавлення волі. Згідно ст. 104 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням і, встановлено йому іспитовий строк на 1 ( один ) рік.

Процесуальні витрати покладено на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто солідарно із ОСОБА_7 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 1 800 грн. матеріальної шкоди, у задоволенні решти позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Суд першої інстанції встановив, що 25 липня 2014 року, близько 22 год., ОСОБА_6 , маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість за ст. 185 КК України, повторно та за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, таємно вчинили крадіжку, бувшого у вжитку, велосипеду марки «Ardis», що знаходився на сходовій площадці дев`ятого поверху будинку АДРЕСА_4 , чим завдали потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1 800 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно 06 серпня 2014 року близько 23 год., ОСОБА_18 за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з корисливих мотивів, таємно вчинили крадіжку, бувшого у вжитку, велосипеду марки «Ardis», що знаходився на незаскленому балконі квартири АДРЕСА_5 , чим завдали потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на суму 900 грн.

Після цього, повторно, 20 вересня 2014 року близько 13 год., ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, таємно вчинили крадіжку, бувшого у вжитку, велосипеду марки «СТМ», що знаходився на сходовій площадці першого поверху будинку АДРЕСА_6 , чим завдали потерпілій ОСОБА_20 матеріальну шкоду на суму 2 200 грн.

16 лютого 2015 року близько 23 год. ОСОБА_21 , повторно та за попередньою змовою із ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення, прийшли до кузні, що в АДРЕСА_7 , де шляхом відважування ломом двох навісних замків, відчинили вхідні двері, після чого незаконно проникли у вказане приміщення, звідки таємно викради вживані електроінструменти, а саме: зварювальний апарат «AC WELDER ВХ1 - 200 С», вартістю - 500 грн.; зварювальний апарат «Дніпро М» 250 DPL, вартістю 500 грн.; шуруповерт «DWT», вартістю 200 грн.; перфоратор «Einhell», вартістю 250 грн.; перфоратор «Інтерскол», вартістю 300 грн.; кутову шліфувальну машинку «Boch», вартістю - 200 грн.; кутову шліфувальну машинку «Dimesion», вартістю 200 грн.; дві кутові шліфувальні машинки «Фіолент», вартістю по 250 грн. кожна та дві кутові шліфувальні машинки «Фіолент», вартістю по 200 грн. кожна, що належать потерпілому ОСОБА_22 , спричинивши йому матеріальну шкоду на загальну суму 3 050 грн.

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі мотивує свою позицію тим, що вину він визнав як на досудовому розслідуванні так і в суді, чим сприяв у розкритті злочинів. Частково відшкодував шкоду потерпілим, у зв`язку з чим вони не наполягали на суворому покаранні. По місцю проживання характеризується позитивно, не судимий. Щиро розкаювався та розкаюється у вчиненні злочину. Виховувався без батька з чотирирічного віку. Мав сумнівну компанію, яка і зіграла неабияку роль у його поведінці. За час перебування у місці ув`язнення встиг багато чого зрозуміти.

ОСОБА_6 мотивує свою позицію тим, що він пішов на злочин під впливом компанії. У сім`ї важке матеріальне становище. Живуть без батька. Працював вантажником, на інших роботах, з училища його вигнали, бо пропускав пари, так як ходив на роботу. Захворів на діабет. Знайомий запропонував піти красти і він погодився оскільки потрібні були гроші.

Захисник ОСОБА_9 мотивує свою позицію тим, що після винесення вироку ОСОБА_6 захворів на цукровий діабет. Дана обставина не була досліджена в ході судового розгляду, оскільки виникла після винесення вироку. Виписний епікриз з медичної карти від 07 травня 2015 року підтверджує, що ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом цукровий діабет 1 типу, вперше виявлений, середня тяжкість.

Дане захворювання відноситься до п/п 1 п. 5 Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20 серпня 2014 року за № 990/25676.

ОСОБА_6 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю. Заподіяну шкоду потерпілим відшкодували частково. У вчиненому розкаюється. Частково повернуто викрадене потерпілому ОСОБА_22 . Потерпілі не наполягали на суворому покаранні обвинувачених.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 вважає визнання вини, сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, часткове відшкодування шкоди потерпілим, позитивні характеристики й те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення будучи неповнолітнім.

Потерпіла ОСОБА_10 просить вирок суду змінити в частині, що стосується вирішення цивільного позову, стягнувши солідарно з винних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в її користь 3 500 грн. матеріальної шкоди, мотивуючи свою позицію тим, що 22 квітня 2015 року судом постановлено вирок, яким цивільний позов задоволено частково і стягнуто в її користь 1800 грн., але з таким рішенням суду вона не згідна. Що задовольняючи цивільний позов частково, суд посилається на довідку, видану касиром оцінювачем ломбарду, де вартість велосипеда встановлена 1 800 грн.

Нею був поданий прайс-лист з інформацією про те, скільки коштує на даний час аналогічний велосипед. Враховуючи те, що він був у вжитку, вона просила стягнути 3 500 грн. Вартість нового велосипеда становить відповідно до прайс-листа 225 дол., тобто в гривнях це становить 4 725 грн. На час придбання велосипеда, вони також купили його за 225 дол., але на той час курс долара був значно нижчим.

В ході апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_9 свої апеляційні вимоги підтримали, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 заперечили, представник потерпілої доводи апеляційної скарги потерпілої підтримала, прокурор вважає, що у задоволенні вказаних апеляційних скарг слід відмовити.

Заслухавши сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши обставини про які просили сторони, колегія суддів виходить з наступного.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки правильність кваліфікації дій обвинувачених ніким не оспорюється, то в цій частині вирок суду не переглядається і колегія суддів виходить з того, що встановленими слід вважати викладені вище обставини.

Ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», п. 2, роз`яснив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.

Як підтверджує вирок, при призначенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання суд до обставин, що пом`якшують обом покарання врахував повне визнання вини, сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, часткове відшкодування шкоди потерпілим, позитивні характеристики, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім. Суд врахував їх схильність до вчинення злочинів, що один з епізодів вчинили коли кримінальне провадження щодо них за ч. 2 ст. 185 КК України вже перебувало у провадженні суду, перераховано коли і за що притягувався ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності. До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 суд відніс рецидив злочинів. І враховуючи суми заподіяних збитків, наслідки кримінальних правопорушень і наведені вище обставини та враховуючи вимоги ст. 65 КК України щодо необхідності і достатності призначення покарання для виправлення особи та попередження нових злочинів, суд вважав, що виправлення та перевиховання обох вказаних обвинувачених можливе при ізоляції їх від суспільства і що їм слід призначити покарання саме у вигляді позбавлення волі.

Вказане підтверджує, що суд врахував всі з обставин, на які посилаються обвинувачені та захисник, за винятком стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , що не було предметом дослідження в суді першої інстанції. Однак, ця обставина, сама по собі, на думку колегії суддів, не може бути визнана обставиною для пом`якшення ОСОБА_6 призначеного судом першої інстанції покарання. У випадку підтвердження тяжкості захворювання як про це зазначає захисник, до ОСОБА_6 може бути застосовано звільнення від покарання в порядку виконання вироку відповідно до змісту ст. 84 КК України.

Тобто, суд, призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_23 та ОСОБА_6 дотримав вимог закону, а тому колегія суддів вважає, що з врахуванням зазначених обставин, покарання їм обом призначено правильно і підстав для його пом`якшення, як це просять обвинувачені та захисник, не вбачає.

Щодо апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_10 , то в ході досудового розслідування потерпіла, і це підтвердила в суді апеляційної інстанції її представник, доказів щодо дійсної ціни викраденого у неї велосипеда, не надала. А тому орган досудового слідства отримав з цього приводу оцінку велосипеда у відповідного спеціаліста, уповноваженого на дання таких висновків. І вартість велосипеда саме в сумі 1800 грн. була поставлена у вину обвинуваченим як вартість викраденого майна. Обвинувачені визнані винним та засуджені за вчинення крадіжки у потерпілої майна саме на суму 1800 грн. Потерпіла в апеляційній скарзі не оскаржувала вирок по суті в частині оцінки органом досудового розслідування вартості викраденого, а тільки просила змінити вирок в частині стягнення матеріальної шкоди заподіяної злочином. Але така сума визначена вироком, а тому суд правильно задовольнив її вимоги саме в тій сумі яка визнана такою по вироку.

Ст. 408 ч. 1 п. 3 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції змінює вирок, збільшивши суму яка підлягає стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення. В даному ж випадку обсяг обвинувачення таким чином буде збільшено, хоч у той же час ніхто його в цій частині не оскаржував. А тому, при таких обставинах, апеляційна вимога потерпілої задоволенню не підлягає.

Інших порушень кримінального процесуального законодавства, що були б підставами до скасування чи зміни вироку, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , залишити без задоволення, а вирок Калуського міськрайонного суду від 22 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України без змін.

На ухвалу протягом трьох місяців з дня її оголошення, а обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що перебувають під вартою, у той самий строк з дня вручення їм копії ухвали, може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

_______________ __________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2