АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000514, за апеляційною скаргою потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Гаврилівка, Покровського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_8

потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

В с т а н о в и л а:

Вироком суду обвинувачений ОСОБА_10 визнаний винним та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді виправних робіт строком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави 15 % заробітку, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_10 та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 225 035,07 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 18 110,42 гривень, а всього 243 145,49 гривень.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_6 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 49 000 гривень.
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винним та призначено покарання за те, що він, 24 червня 2015 руку, близько 08-50 годин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-210994», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по мосту № 2 з боку вул. Ширшова в напрямку пр. Г. Правди в м. Дніпропетровську. Під час руху ОСОБА_10 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, а саме, вимоги п.п. 10.1, 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, змінив напрямок свого руху вліво, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого, в районі електроопори № 148, скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався в зустрічному напрямку, після чого, в некерованому стані, продовжив рух по полосі зустрічного напрямку та скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай Акцент» НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 .
В результаті дорожньо-транспортної події водію автомобіля «Хюндай Акцент» ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта № 3136е від 13.07.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
В апеляційній скарзі потерпіла просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним вирішенням цивільного позову, та ухвалити новий вирок, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» майнову шкоду, завдану ушкодженням здоров`я в розмірі 16 651,18 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Також просить стягнути з обвинуваченого та зазначеної страхової компанії судові витрати у виді судового збору, який потерпіла, цивільний позивач сплатила при поданні позову та заяви про забезпечення позову. Крім того просить в резолютивній частині вироку зазначити дані, які має містити виконавчий лист.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд не дослідив медичні документи на підтвердження витрат, які зазнала потерпіла під час лікування і просить дослідити дані документи в судовому засіданні апеляційної інстанції. Зазначає, що суд безпідставно не стягнув з цивільних відповідачів судові витрати у виді сплаченого судового збору і не стягнув із зазначеної страхової компанії моральну шкоду на користь ОСОБА_6 .
В судовому засіданні потерпіла та її представник підтримали апеляційну скаргу, вважали вирок суду в оскаржувані частині незаконним та необґрунтованим і просили скаргу задовольнити в повному обсязі, а вирок суду скасувати з ухваленням нового вироку.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали рішення суду законним та обгрунтованим.

В судовому засіданні прокурор вважав апеляційну скаргу безпідставною, просив рушення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції… може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Перевіряючи доводи потерпілої щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження в частині відмови в задоволенні позовних вимог стосовно стягнення зі страхової компанії відшкодування шкоди, завданої здоров`ю потерпілої, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України.
Апеляційним судом встановлено, що представником цивільного позивача ОСОБА_9 , через канцелярію місцевого суду, було надано, для долучення до матеріалів провадження документи закладу охорони здоров`я, в якому перебувала на лікуванні потерпіла, на підтвердження витрат на відповідне лікування. Разом з тим, відповідні матеріали судом не досліджувались, хоча мали істотне значення для правильного вирішення цивільного позову.
Дослідивши в судовому засіданні апеляційного суду відповідь адміністрації КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» на адвокатський запит представника потерпілого ОСОБА_9 , згідно якого ОСОБА_6 дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні № 2 і за призначенням лікаря ОСОБА_13 , для оперативного лікування та у після операційний період медикаментозного лікування, ОСОБА_6 придбала медикаменти за рахунок власних коштів, які були призначені та використані лікарями /а.к.п.198-200/.
Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», узв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з… лікуванням у відповідному закладі охорони здоров`я медичним піклуванням та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Таким чином, вирішуючи питання щодо позовних вимог потерпілої до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування витрат на лікування, внаслідок завданого ушкодження здоров`я, колегія суддів вважає, що вони є обґрунтованими, підтверджуються належними медичними документами закладу охорони здоров`я, в якому знаходилась на лікуванні потерпіла ОСОБА_6 , і узгоджуються з вимогами ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому підлягають задоволенню.
Перевіривши доводи апеляційної скарги потерпілої в частині стягнення моральної шкоди зі страхової компанії, на її користь, у розмірі 5 000 грн. у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, є обґрунтованими виходячи з наступного.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Положеннями ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому (фізичній особі), який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
За таких обставин, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги потерпілої колегія суддів вважає обґрунтованими і приходить до висновку про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь потерпілої ОСОБА_6 моральної шкодуи у розмірі 5 відсотків від суми страхової виплати, що становить 5 000 грн., оскільки згідно страхового полісу № АЕ/3822971 страхова виплата на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 100 000 грн. /а.к.п. 132/.

Тому рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди зі страхової компанії на користь потерпілої не відповідає вимогам ч. 4 ст. 23 ЦК України та ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки розмір моральної шкоди розраховується від розміру страхової суми (ліміта відповідальності, що зазначений у полісі за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого), а не від розміру виплати страхового відшкодування за таку шкоду.

Що стосується позовних вимог та доводів апеляційної скарги потерпілої про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» процесуальних витрат, до яких вона віднесла сплачені нею судові збори, то колегія суддів вважає їх безпідставними і таким, що не можуть бути задоволені, оскільки згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 , в частині вирішення цивільного позову змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (, місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 77, м. Київ, 01033) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП (ІПН) НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 та фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 49 000 (сорок дев`ять тисяч) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та лікуванням 16 651 (шістнадцять тисяч шістсот п`ятдесят одну) гривню 18 копійок; в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч) гривень, а всього 70 651 (сімдесят тисяч шістсот п`ятдесят одну) гривню 18 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Доповнити резолютивну частину вироку відомостями про обвинуваченого, а саме: ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП (ІПН) НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді: ___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4