Справа №584/944/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/748/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 000317 від 03.08.15 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 13 жовтня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Воронівка Путивльського району, Сумської області, громадянина України, який мешкає в АДРЕСА_1

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 185 ч.2, 186 ч. 2 КК України

з участю учасників судового провадження :

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій ставиться питання про скасування вироку суду.

Як встановив суд, обвинувачений ОСОБА_6 в липні 2015 року, знаходячись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_9 , на АДРЕСА_2 , таємно викрав майно останнього на суму 180 грн.

28.07.2015 року ОСОБА_6 , та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_10 , на АДРЕСА_3 , таємно викрали майно останнього на суму 800 грн., але їх дії були помічені потерпілим, який попрохав повернути його майно. Проте, ОСОБА_6 , та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, усвідомлюючи, що їх таємні дії були викриті, заволоділи майном ОСОБА_10 та розпорядились їм на власний розсуд.

03.07.2015 року ОСОБА_6 знаходячись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_9 , на АДРЕСА_2 , знайшов у шафі мобільний телефон останнього і заволодів ним. Коли потерпілий ОСОБА_9 виявив, що його мобільний телефон знаходиться у ОСОБА_6 попрохав його повернути, той відмовився і залишив телефон, вартістю 245,84 грн. собі.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним в пред`явленому обвинуваченні і йому призначене покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ст. 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 суму 331,56 грн. процесуальних витрат.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що його дії із заволодінням майна потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неправильно кваліфіковані за ст. 186 ч. 2 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення цього майна, прохає його дії перекваліфікувати на ст. 185 ч. 2 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Заслухавши доповідача про суть кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, викладених у вироку, встановлена у передбаченому законом порядку на підставі досліджених в судовому засіданні належних та допустимих доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження по факту відкритого заволодіння майном потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , мотивовано поклавши в основу вироку належні та допустимі докази, зокрема, надані під час судового розгляду:

- показання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до яких 28.07.2015 року він разом з ОСОБА_11 викрав з будинку ОСОБА_10 , який в цей час був на городі, бідон та велосипед. Завантаживши бідон на велосипед, він почув крики ОСОБА_10 та зупинив ОСОБА_11 , оскільки той намагався побитися із ОСОБА_10 і з викраденим майном залишили подвір`я потерпілого.

03.08.2015 року знаходячись в квартирі ОСОБА_9 , коли той вийшов за алкоголем, знайшов у шафі телефон і узяв собі. Потім він показав цей телефон ОСОБА_9 і той попрохав повернути йому телефон, але він не віддав і почав ним користуватися.

- протокол слідчого експерименту від 13.08.2015 року ( а.п. 95-105) відповідно до якого ОСОБА_6 продемонстрував як і за яких обставин він заволодів майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9

- показання потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких ОСОБА_6 , знаходячись у нього вдома, показав йому мобільний телефон і спитав кому він належить. Коли він сказав, що телефон належить йому і попрохав його повернути, ОСОБА_6 відмовився і поклав телефон собі в кишеню.

-протокол затримання ОСОБА_6 , відповідно до якого при особистому обшуку при ньому виявлено мобільний телефон марки « Нокія 105» ( а.п.55-56,94)

-заява потерпілого ОСОБА_10 до правоохоронних органів про те, що дві невідомі йому особи 28.07.2015 року заволоділи його велосипедом ( а.п.36)

-протокол одночасного допиту потерпілого ОСОБА_10 і обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_6 разом з іншою особою викрали велосипед, він намагався зупинити їх, але не зміг. Обвинувачений ОСОБА_6 показав, що велосипед у ОСОБА_10 він викрадав разом із ОСОБА_11 ( а.п. 105)

-висновки товарознавчої експертизи № 1580 від 07.08.2015 року і № 1597 від 11.08.2015 року, що вартість велосипеду «Україна» становить 450 грн., алюмінієвого бідону 350 грн., мобільного телефону марки « Нокія 105» 245,84 грн.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про те, що обвинувачений ОСОБА_6 викравши таємно майно потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , був викритий потерпілими під час заволодіння чужим майном, на прохання потерпілих повернути викрадене майно, відмовився, заволодів чужим майном і розпорядився їм на свій розсуд.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_6 щодо заволодіння майном потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_9 суд правильно кваліфікував за ст. 186 ч. 2 КК України, , як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб ( по епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 )

За таких обставин доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо скоєння ним крадіжки майна потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_9 таємно, на думку колегії суддів є необгрунтованими, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 усвідомлював, що його таємні дії по викраденню майна, були помічені потерпілими, вони прохали повернути їм майно, однак свої дії на протиправне заволодіння чужим майном ОСОБА_6 продовжив, майном заволодів і розпорядився їм на свій розсуд: телефоном потерпілого ОСОБА_9 користувався, велосипед залишили родичам ОСОБА_11 .

Що стосується покарання, яке суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 , то на думку колегії суддів воно в повної мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, і суд відповідним чином мотивував своє рішення.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості скоєних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.

На думку колегії суддів призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів і підстав для його пом`якшення не вбачається.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не допущено будь яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти за собою скасування чи зміну вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405,407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Путивльського районного суду Сумської області від 13 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з часу її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4