Справа №482/936/15-к 20.10.2015 20.10.2015 20.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження № 11-кп/784/651/15 Головуючий у першій інстанції; ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 162 КК України Доповідач апеляційного суду; ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25.06.2015 року у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючий, раніше не судимий, зареєстрованого і проживаючого по АДРЕСА_1
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч. 2 ст. 296 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарг:
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , та закрити відносно нього кримінальне провадження за ч.2 ст.162, ч. 2 ст. 296 КК України в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25.06.2015р. ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого

-ч.2 ст. 162 КК України до 3 років позбавлення волі,

-ч. 2 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі

Згідно з вимогами ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком на 3 роки. На підставі ст.. 76 КК України на нього покладені наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально виконавчої інспекції.

Цим же вироком засуджені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вирок не оскаржували.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника .
Вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_7 є незаконним та необгрунтованим внаслідок неповноти судового розгляду, істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону, а призначене судом покарання, вважає таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилається на те, що суд у вироку не навів доказів на підтвердження умислу ОСОБА_7 в вчиненні дій, за які його притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 162, ч. 2 ст. 296 КК України.

Зазначає, що обвинувачений в судовому засіданні свою провину фактично не визнав, так як лише тільки розбороняв потерпілих і інших обвинувачених, за проханням потерпілої ОСОБА_11 .

Вважає, що суд першої інстанції, зазначивши пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, призначив максимальне покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст. 296 КК України, що не відповідає вимогам закону через суворість.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

Відповідно до вироку суду, 21 березня 2015 р. , близько 20.00 год. , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 проходили повз домоволодіння АДРЕСА_2 .

Побачивши ОСОБА_12 , який знаходився біля цього домоволодіння почали безпідставно його ображати, при цьому в них виник умисел на спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень. Реалізуючи злочинний намір, діючи протиправно, умисно, зухвало у групі осіб, з хуліганських мотивів, використовуючи надуманий привід, проявивши явну неповагу до суспільства та загальновизнаних правил поведінки і моральності, порушуючи покій громадян, почали ображати і штовхати ОСОБА_12 , наносити йому руками удари по тулубу та голові.

Потерпілий ОСОБА_12 усвідомлюючи виниклу небезпеку, уникаючи ударів, забіг на територію свого домоволодіння. Обвинувачені, переслідуючи його, діючи з особливою зухвалістю, долаючи спротив ОСОБА_11 , яка стала на захист свого сина ОСОБА_12 , вслід за ним, через вхідну хвіртку, порушуючи права власника та конституційний принцип недоторканості житла і власності, проникли на територію приватного домоволодіння, де продовжили свої хуліганські дії.

В цей час з будинку цього ж домоволодіння вийшов ОСОБА_13 , який з метою припинення хуліганських дій обвинувачених, вимагав від них покинути чуже подвір`я. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , не реагуючи на його зауваження, підбігли до нього, та діючи спільно, по черзі почали наносити удари руками в його обличчя. ОСОБА_9 , в цей час, продовжував наносити удари руками в обличчя та по тулубу ОСОБА_12 .

Хуліганські дії обвинувачених були припиненні приїхавшими на виклик працівниками міліції.

В результаті злочинних хуліганських дій обвинувачених потерпілий ОСОБА_13 отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у виді закритої черепно мозкової травми зі струсом головного мозку, крововиливів на обличчі, забоїв м`яких тканин грудної клітини, лівої стопи, а потерпілий ОСОБА_12 отримав легкі тілесні ушкодження у виді саден в лівій тім`яній та скроневій областях голови, саден та крововиливів на обличчі, поперековій області, верхніх кінцівках.

Дії обвинувачених судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до домоволодіння особи, вчинене із застосуванням насильства, та за ч.2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини:
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги захисника, який просив скасувати вирок в частині засудження за ч.2 ст. 162, ч.2 ст. 296 КК України та закрити провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, думку прокурора який вважав, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч.2 ст. 296 КК України, при викладених у вироку обставинах підтверджена сукупністю доказів, досліджених судом, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.
Обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції вину в вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч.2 ст. 296 КК України не визнав, та суду пояснив, що вказані злочини він не вчиняв.

Стверджував, що він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , дійсно йшли по вул. З.Космодемянської в м. Нова Одеса і коли побачили ОСОБА_12 попросили у нього закурити. Потім його товарищи зайшли за потерпілим у двір і він почув звідти крики про допомогу. Тоді він зайшов до двору, на прохання ОСОБА_11 , та намагався розборонити потерпілих та своїх приятелів.

Проте показання обвинуваченого ОСОБА_7 про невинуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 162, ч. 2 ст. 296 КК України спростовуються наступними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження та які суд першої інстанції належним чином дослідив.

Так, потерпіла ОСОБА_11 , в суді першої інстанції пояснила, що вона є власницею будинку АДРЕСА_2

21.03.2015 року в неї дома були гості: її дочка, зять ОСОБА_13 , їх діти, син ОСОБА_12 , та ОСОБА_14 .

Близько 20 години її син ОСОБА_12 вийшов провести гостей. Через певний час вона почула крики і коли вийшла на подвір`я, то побачила як обвинувачені били її сина. Вона намагалась зупинити цю бійку, стала на хвіртці і не пускала їх на подвір`я, але вони забігли у двір, відштовхнувши її, вона впала на землю. Також пояснила, що бачила як обвинувачені розпочали бити її зятя ОСОБА_13 , який вийшов на подвір`я і намагався зупинити бійку.

Серед нападаючих вона впізнала ОСОБА_7 та попрохала його забрати своїх приятелів, але вони разом з останнім, продовжували чинити хуліганські дії доки не приїхали робітники міліції.

Показання потерпілої ОСОБА_11 узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який в суді першої інстанції підтвердив, що коли його дружина повідомила, що б`ють її брата та маму, він відразу вибіг на подвір`я, де побачив вже побитого ОСОБА_12 та свою тещу ОСОБА_11 , яка тримала хвіртку та не пускала в двір трьох п`яних хлопців. Він намагався їх заспокоїти, але вони забігли на подвір`я, де ОСОБА_7 та ОСОБА_10 нанесли йому удари руками по обличчю. Потім ОСОБА_7 схопив його за шию і утримував, а ОСОБА_10 наносив йому удари рукою в обличчя і по тулубу. Обвинувачені йому розбили ніс, спричинили і інші тілесні ушкодження. Зазначив, що хуліганські дії обвинувачених тривали 25-30 хвилин.

Показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_15 підтверджуються рапортом чергового Новоодеського РВ УМВС ОСОБА_16 з якого вбачається, що 21.03 2015 року до РВ надійшло повідомлення, що в АДРЕСА_2 відбувається бійка.( а.к.п.33), протоколами прийняття заяви потерпілого ОСОБА_13 і ОСОБА_11 ( а.к.п.34-39) про вчинення з боку обвинувачених хуліганських дій.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо його невинуватості спростовуються показами свідка ОСОБА_17 , яка суду підтвердила, що ввечері 21.03.2015 року вона була в гостях у ОСОБА_11 .. Коли почула крики, що лунали з вулиці, вийшла на подвір`я де побачила як три п`яних хлопця намагались прорватись через хвіртку в двір до ОСОБА_11 .. Коли вони забігли на подвір`я то почали бити ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Зазначила, що бійку припинили працівники міліції, коли приїхали на виклик.

Пояснення потерпілих щодо характеру, механізму та локалізації заподіяних їм тілесних ушкоджень при вчиненні обвинуваченими хуліганських дій узгоджуються з висновками судово- медичного експерта № 383 від 23.03.2015 року про наявність виявлення у потерпілого ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, в виді саден в лівій тім`яній та скроневій областях, саден та крововиливів на обличчі, поперековій області, верхніх кінцівках, які виникли від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги, в короткий проміжок часу і не виключено при обставинах на які вказує потерпілий.

За ступенем тяжкості кожне з тілесних ушкоджень відноситься до категорії легких . ( а.к.п.45-48).

А також висновком судово- медичного експерта № 542 від 05.05.2015 року про наявність у потерпілого ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, у виді закритої черепно мозкової травми із струсом головного мозку, крововиливів на обличчі, забійних травм м`яких тканин грудної клітини, лівої стопи, які виникли від не менше 3-4 ударних дій тупих твердих предметів, у строк і при обставинах на які вказує потерпілий.

За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я та не являються небезпечними для життя в момент їх спричинення .( а.к.п.47-48).

З досліджених у суді обставин, що викладені в протоколах пред`явлення осіб для впізнання вбачається, що потерпілі серед представлених їм на впізнання осіб, впізнали обвинувачених в тому числі і ОСОБА_7 , як осіб, що вчинили щодо них хуліганські дії.(а.к.п.49-61) .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту з застосуванням відеозйомки ( а.к.п. 67-85) потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 детально розповіли та показали на місцевості, при яких обставинах обвинувачені вчинили щодо них хуліганські дії та нанесли їм тілесні ушкодження.

Результати проведення слідчих експериментів з потерпілими співпали з викладеними обставинами в протоколі слідчого експерименту проведеного з обвинуваченим ОСОБА_9 . Який показав та підтвердив, як він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 вчинили хуліганські дії із застосуванням фізичного насильства до потерпілих, спричинивши їм тілесні ушкодження.

На думку колегії суддів, суд дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та у незаконному проникненні до іншого володіння особи, вчинене із застосуванням насильства, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України, при викладених у вироку обставинах, досліджених та правильно оцінених судом.

А тому доводи викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 162, ч. 2 ст. 296 КК України, повністю спростовані.

Посилання апелянта, що показання потерпілих та свідків не доводять вини ОСОБА_7 у вчиненні хуліганських дій, так як він нікого не бив, а лише на прохання потерпілої ОСОБА_11 намагався розборонити та вивести з домоволодіння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спростовуються показаннями потерпілих та свідка ОСОБА_14 , які є послідовними, співпадають між собою та підтверджуються сукупністю наявних в матеріалах провадження доказів, які були досліджені судом.

Твердження апелянта, що судом першої інстанції не надана оцінка діям та участі кожного з обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм діяннях є безпідставними, так як суд першої інстанції, призначаючи покарання, зазначив особу кожного з обвинувачених, участь та роль кожного з них у вчиненні злочинів та інші обставини, що обтяжують та пом`якшують їм покарання.

Визначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_7 , суд відповідно до ст.. 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, безпосередньо брав участь в АТО.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав часткове визнання вини та вибачення ОСОБА_7 в судових дебатах перед потерпілими.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

А тому суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку, про призначення покарання ОСОБА_7 в межах санкцій зазначених статей, з наданням можливості виправлення через звільнення від відбування призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України, з випробуванням та із встановленням обмежень передбачених ст. 76 КК України.

Судом не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , а тому немає підстав для скасування вироку за ч.2 ст. 162, ч.2 ст. 296 КК України та закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю складу злочину, про що просить в своїй апеляційній скарзі апелянт.

З огляду на наведене, апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25.06.2015 року відносно нього - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4