11-сс/775/372/2015(м)
266/3686/15-к

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні 28 жовтня 2015 року у місті Маріуполі у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Приморського району міста Маріуполя на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Маріуполя від 16 жовтня 2015 року
В С Т А Н О В И Л А :

16 жовтня 2015 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Маріуполя відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Донецькій області про арешт майна.
З матеріалів справи вбачається, що 16 жовтня 2015 року слідчий СВ Приморського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Маріуполя з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Приморського району міста Маріуполя про накладення арешту на приміщення (ларьок), розташований на перехресті вулиць Ушакова та Повстання (вулиця Латишева).
У клопотанні слідчого зазначено, що за фактом прокуратурою Донецької області було порушено кримінальне провадження, відповідно до частини 1 статті 209 КК України та розпочате досудове розслідування.
При проведенні досудового розслідування, в кримінальному провадженні, з письмового дозволу було проведено огляд торгового приміщення, розташованого на перехресті вулиць Ушакова та Повстання (вулиці Латишева,2), де згідно наявних в матеріалах кримінального провадження даних, тривалий час здійснювались валютні операції в порушення вимог Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Національного Банку України від 12 грудня 2002 року № 502.
При проведенні огляду вищевказаного приміщення, який відбувався 10 жовтня 2015 року в рамках розслідування кримінального провадження виявлені та вилучені грошові кошти у розмірі 14 345 гривень 00 копійок та приміщення у вигляді ларька, розташований за вказаною вище адресою, які для розслідування мають значення речових доказів.
Не погодившись з вказаним рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна. В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги посилається на те, що зазначене у клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення і відповідно до пункту 3 частини 2 статті 167 КПК України підлягає тимчасовому вилученню.
Крім того, вважає, що незастосування арешту вказаного майна може призвести до зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з таких підстав.
На думку колегії суддів, доводи прокурора стосовно того, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення і відповідно до пункту 3 частини 2 статті 167 КПК України підлягає вилученню, є необґрунтованими.
Зокрема, з клопотання слідчого СВ Приморського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області, погодженого з прокурором про арешт майна, убачається, що виявлені та вилучені грошові кошти і ларьок для розслідування мають значення речових доказів.
Єдиний унікальний № 266/3686/15-к Слідчий суддя суду першої інстанції ОСОБА_6
Провадження № 11-сс/775/372м/15 Доповідач ОСОБА_1
Категорія ч.1ст.171 КПК України
Про те, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення у клопотанні слідчого жодних даних не наведено, у зв`язку із чим це не було предметом дослідження у суді першої і апеляційної інстанцій.
За змістом частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Положення частини 3 статті 170 КПК України регламентують, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна дійшов обґрунтованого висновку, оскільки слідчим не надано жодних даних стосовно належності вказаного майна особі, яка є обвинуваченою або, відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства, набула статус підозрюваної по конкретному кримінальному провадженню.
Діючим законодавством передбачено, що відносно осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому статтею 291 КПК України), або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Донецькій області про арешт майна залишити без зміни.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3