Дата документу Справа № 310/5911/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1801/15
Єдиний унікальний № 310/5911/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001419, за апеляційними скаргами прокурора у провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , на вирок колегії суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 серпня 2015 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, який навчається на 2 курсі в Запорізькому ДНУ, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.
Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання після набрання вироком законної сили. Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання термін перебування під вартою з 09.04.2015 року по 11.04.2015 року і визначено остаточно до відбування покарання у вигляді 4 років 11 місяців 27 днів позбавлення волі. Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 1043,46 грн. Вирішена доля речових доказів.
Згідно зі змістом судового рішення, 07 квітня 2015 року у період часу приблизно з 16 до 18 години, ОСОБА_8 , знаходячись у гаражі, який розташований в районі перехрестя вулиць Мічуріна та Крилова, навпроти будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до свого вітчима ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню тяжкості, під час сварки умисно наніс останньому один удар рукою в область обличчя, а також не менше п`яти ударів частиною цегли в область голови, спричинивши потерпілому згідно висновку судової медичної експертизи № 117 від 09.05.2015 р. відкриту черепно-мозкову травму, яка кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Після отриманих ударів по голові, ОСОБА_9 оперся руками на капот автомобіля ВАЗ, який знаходився в зазначеному гаражі, та став погрожувати розправою ОСОБА_8 .

Маючи намір зв`язати ОСОБА_9 з метою самозахисту, ОСОБА_8 зняв зі своїх брюк ремінь, який зі спини накинув на груди ОСОБА_9 , та перебуваючи позаду потерпілого, намагався утримати ремінь в області грудної клітини останнього, щоб зафіксувати його руки до тулуба.

Під час боротьби ОСОБА_9 впав передньою частиною тіла на підлогу гаража перед автомобілем, при цьому ремінь перемістився йому на шию.

Знаходячись позаду ОСОБА_9 , який лежав на підлозі гаража обличчям вниз, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, тримаючи кінці ременя двома руками, почав тягнути ремінь до себе, тим самим здавлюючи органи шиї потерпілого, чим спричинив йому згідно висновку судової медичної експертизи № 117 від 09.05.2015 р. странгуляційну борозну у вигляді переривчастої, нерівномірно вираженої смуги тиску у верхній третині шиї по передній і переднє-лівій поверхні з осадженням по лівому її краю, закритого повного перелому правого великого рога під`язикової кістки і закритих повних переломів верхніх ріжків щитовидного хряща з крововиливами в області переломів і в м`яких тканинах шиї в проекції борозни, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що зумовило механічну асфіксію та смерть потерпілого на місці скоєння злочину.

Вказаними діями ОСОБА_8 умисно убив ОСОБА_9 .

В апеляційних скаргах:
- прокурор у кримінальному провадженні посилаючись на незаконність судового рішення через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого зазначає, що суд в повній мірі не врахував, що ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочин, частково визнав вину у скоєному, намагався за допомогою сторонніх осіб сховати труп вбитого, що свідчить про відсутність зі сторони обвинуваченого розкаяння та сприяння органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, а тому безпідставно за відсутності пом`якшуючих обставин, застосував до останнього положення ст. 69 КК України. На підставі цього, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвали новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі;
- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вказує на незаконність вироку через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. При цьому зазначає, що суд не надав належної оцінки показанням обвинуваченого ОСОБА_8 та не відобразив їх у повному обсязі у вироку, а також показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , відеозаписам конфлікту в сім`ї, висновкам судово-медичної експертизи № 117 від 09.04.2015 року, акту судово-психіатричного експерта № 277 від 29.04.2015 року, які в своїй сукупності, вказували на наявність в діях ОСОБА_8 ознак іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 118 КК України. Крім того, не в повній мірі врахував дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_8 навчається на 2 курсі у ЗДУ, з 2007 року постійно відвідує та приймає активну участь у діяльності релігійної общини «Собрание христиан», де позитивно характеризується, утримує себе та допомагає матері, яка за станом здоров`я не працює та молодшій сестрі, підробляючи комп`ютерним проектуванням ландшафтного дизайну, а також те, що ОСОБА_8 усвідомив відповідальність за вчинене. Тому просить вирок суду першої інстанції змінити, дії ОСОБА_8 кваліфікувати за ч. 1 ст. 118 КК України та призначити останньому покарання із застосуванням ст. 75 КК України;
- обвинувачений ОСОБА_8 посилаючись на суворість призначеного покарання вказує, що суд не в повній мірі надав оцінку обставинам, що характеризують його особу, а саме, що він навчається на 2 курсі у Запорізькому державному університеті, приймає активну участь у діяльності релігійної общини «Собрание христиан», де позитивно характеризується, утримує себе та допомагає матері, яка за станом здоров`я не працює та молодшій сестрі, підробляючи комп`ютерним проектуванням ландшафтного дизайну та репетиторством дітей з англійської мови, має намір поступити на навчання до Дніпропетровського державного університету і отримати професію архітектора, усвідомив відповідальність за вчинене. Тому просить вирок суду першої інстанції змінити та звільнити його від відбування призначеного покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, захисника, обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали свої апеляційні скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з огляду на наступне.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 в скоєні умисного вбивства ОСОБА_9 ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні наданих доказів, їх аналізі і оцінці як кожного з доказів, так і їх сукупності, належному мотивуванні і не викликають сумнівів у своїй правильності.
Суд першої інстанції дослідив в судовому засіданні покази обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнав фактичні обставини події, викладені в обвинуваченні, такими, що відповідають дійсності, але вважав, що діяв в стані необхідної оборони і перевищив її межі, свідка ОСОБА_15 , батька обвинуваченого, який повідомив, що син 08.04.2015 року розказав йому про те, що під час сварки вбив ОСОБА_16 і просив допомогти сховати труп, свідка ОСОБА_17 , який повідомив, що бачив як 09.04.2015 року ОСОБА_8 і ОСОБА_15 пакували тіло ОСОБА_16 в салон автомобіля. Із показань свідка ОСОБА_10 встановлено, що її чоловік ОСОБА_9 зловживав алкогольними напоями та наркотичними речовинами, вчиняв сварки, наносив їй побої, вів себе неадекватно, декілька разів намагався вчинити самогубство. Її син ОСОБА_8 захищав її, декілька разів зв`язував ОСОБА_16 , поки він не прийде до тями. Такі ж показання надали суду свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Суд також дослідив відеозапис конфліктної поведінки ОСОБА_9 , який погрожував членам сім`ї.
Судом також досліджені висновки судово-медичної експертизи трупа № 117 від 09.05.2015 року смерть ОСОБА_9 настала від здавлювання органів шиї твердим предметом, що викликало асфіксію, яка є безпосередньою причиною смерті. В крові трупа виявлено алкоголь концентрації 2,4 проміллє.
Згідно з висновком судового експерта № 371 від 30.05.2015 року, комплекс тілесних ушкоджень на трупі Немченка міг утворитися при обставинах, зазначених ОСОБА_8 під час слідчого експерименту.
При медичному обстеженні у підозрюваного ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не виявлено.
Повно і всебічно дослідивши надані докази, суд першої інстанції дав належну оцінку їх сукупності і правильно встановивши фактичні обставини події, виклав їх у формулюванні обвинувачення, яке визнав доведеним. Колегія суддів вважає, що суд правильно встановив обставини, які суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного злочину і навів їх у формулюванні обвинувачення, а саме те, що ОСОБА_8 з метою самозахисту мав намір зв`язати ОСОБА_16 . З цієї причини колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки в ній наведені лише ознаки диспозиції статті обвинувачення, які враховані при кваліфікації дій ОСОБА_18 і не можуть застосовуватися як обставини, що обтяжують покарання.
Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ст. 115 ч. 1 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав правильну оцінку таким обставинам як спосіб заподіяння смерті, предмет злочину, час, необхідний для настання злочинного результату, а також відсутність будь-яких тілесних ушкоджень у обвинуваченого, на підставі чого відкинув твердження захисту про перебування ОСОБА_8 в стані необхідної оборони і навів у вироку мотиви такого рішення. Суд апеляційної інстанції також вважає, що суд обґрунтовано зазначив про наявність у ОСОБА_8 емоційного збудження.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані, що характеризують особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Навівши низку обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, неправомірна поведінка потерпілого ОСОБА_9 , який спровокував конфлікт, суд першої інстанції правильно визнав ці обставини такими, що суттєво знижують ступінь тяжкості злочину і є підставою для застосування покарання нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією статті обвинувачення відповідно до положень ст. 69 КК України. В той же час, суд не встановив і таких обставин, які б були підставою для застосування звільнення ОСОБА_8 від покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. Колегія суддів вважає покарання, призначене ОСОБА_8 необхідним і достатнім для його виправлення.
Таким чином колегія суддів не вбачає достатніх підстав як для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, так і для зміни вироку і перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 118 КК України або звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок колегії суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 серпня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.
Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4