1Справа № 335/8994/15-к 1-кс/335/4227/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на постанову від 31 липня 2015 року старшого слідчого в ОВС - криміналіста слідчого управління ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 31.07.2015 року.

В обґрунтування скарги зазначала, що 31.08.2015 року вона отримала постанову старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 31.07.2015 року. Вказану постанову слідчого вона вважає не законною, винесеною за неповноти досудового розслідування, невідповідності висновків слідчого, викладених у постанові, фактичним обставинам кримінального провадження, а також з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заявник вважає, що в межах даного кримінального провадження здобуто необхідний обсяг достовірних доказів щодо надання експертами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 завідомо неправдивого висновку по актам № 120 та № 121 від 25.02.2011 року про недієздатність ОСОБА_9 та його неможливість розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки іншими експертизами, які були проведені в рамках досудового розслідування кримінального провадження, було встановлено, що ОСОБА_9 на момент реєстрації шлюбу 26.01.2007 року та на момент складання заповіту 22.12.2006 року міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В ході досудового розслідування були допитані в якості свідків працівники театру ім. В. Магара, сусіди померлого ОСОБА_9 , начальник Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану та інші особи, а також вилучено відеозапис, на яких ОСОБА_9 виконував ряд ролей на сцені театру, і вказані докази свідчать про те, що померлий до укладення шлюбу та після, а також до, під час та після посвідчення заповіту, був дієздатним, до останнього дня смерті.

Крім того, на думку заявника, слідчим безпідставно винесено 4 постанови від 17.04.2014 року про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, проведення яких доручено обласному центру судово-психіатричної експертизи м. Донецька.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що в ході досудового розслідування слідчим зібрано всі необхідні, достатні та належні докази для повідомлення експертів, які склали завідомо неправдиві висновки № 120 та № 121 від 25.02.2011 року, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, що свідчить про незаконність постанови слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях експертів складу злочину, заявник ОСОБА_5 просила суд скасувати постанову старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 31.07.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000384 та направити матеріали провадження для продовження досудового розслідування.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та її представники адвокати ОСОБА_10 і ОСОБА_11 доводи скарги підтримали та просили її задовольнити. Додатково заявник посилалась на те, що під час досудового розслідування слідчим не було встановлено мотив злочину, не було накладено арешт на квартиру, не визначено вартість спричиненого потерпілій морального та матеріального збитку, не дана правова оцінка дій судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_12 , який відмовив у проведенні комісійної експертизи, не проведені слідчим очні ставки між ОСОБА_5 та експертами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також з ОСОБА_13 ; не проведено очну ставку між ОСОБА_6 та професором ОСОБА_14 ; не дано правової оцінки епікризу КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня» від 22.01.2006 року та епікризу 5-ої міської лікарні від 03.06.2005 року; не виконані вказівки Генеральної прокуратури України; не проаналізовано 6 експертиз , які проведені іншими експертними установами та науковий висновок професора ОСОБА_14 .

Крім того, заявник посилалась на те, що про винесені завідомо неправдиві висновки експерта свідчить те, що експертами проігноровані довідки, які надавалися до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з місця роботи ОСОБА_9 , відповідно до яких він працював до останніх днів свого життя та відповідні диски із грою померлого у виставах, те, що ОСОБА_9 особисто у червні 2006 року приймав участь у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя, показання працівників театру, сусідів та нотаріуса, які допитувалися судом в якості свідків, не враховано, що ОСОБА_9 ніде не перебував на лікуванні від психічних розладів, а також те, що у січні 2006 року ОСОБА_6 було надано висновок про виписку ОСОБА_9 на попереднє місце роботи.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги та просили відмовити у її задоволенні. Зазначали, що досудове розслідування проведено повно та всебічно і за його наслідками зроблено висновок про те, що в діях експертів КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня» відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Доводи заявника щодо неповного проведення досудового розслідування спростовуються матеріалами кримінального провадження, на підставі яких винесено слідчим оскаржувану постанову. Постанова про закриття кримінального провадження є обґрунтованою, оскільки при проведенні досудового розслідування встановлено, що в діях експертів відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000384 у 5-ти томах, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, при розгляді скарги встановлено, що 26.11.2012 року за заявою ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000384 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 384 КК України, із фабулою: в ході перевірки, проведеною прокуратурою м. Запоріжжя, в діях експертів психіатрів КУ «Обласна психіатрична лікарня » при проведенні посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_9 вбачається можлива наявність ознаку злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, слідчим здійснено ряд слідчих та процесуальних дій, спрямованих на перевірку фактів, які викладені у заяві потерпілої ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою старшого слідчого в ОВС - криміналіста слідчого управління ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 31.07.2015 року кримінальне провадження № 0000384, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2012 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності у діях експертів КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 складу злочину.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий дійшов висновку, що у діях експертів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відсутня об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, яка може виражатися у неправдивому викладені виявлених при експертизі фактичних даних; не відображенні виявлених фактичних даних у висновку; неправильному тлумаченні виявлених обставин чи неправильних висновків, які не витікають із встановлених експертом даних.

На обґрунтування відсутності об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, слідчий в тому числі зазначив, що на висновки судово-психіатричної експертизи № 120 та № 121 вплинув психічний стан підекспертного та ступінь вираженості розладу його особистості та поведінки, і різниця між зазначеними висновками експертів та висновком експерта № 298-1/502, при ідентичних об`єктах дослідження, полягає у тому, що експерти КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» у своїх висновках оцінили сукупність захворювань ОСОБА_9 , як виражений розлад особистості та поведінки, що дозволило їм вважати, що ОСОБА_9 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При цьому ступінь вираженості порушень психіки визначається експертами суб`єктивно об`єктивно, тобто на підставі досліджуваних матеріалів справи, медичної документації, а також на підставі здобутих знань, досвіду та власного внутрішнього переконання.

Крім того, у рамках кримінального провадження проведено вісім посмертних судових психіатричних експертиз ОСОБА_9 . Всіма експертними установами ОСОБА_9 встановлено тотожній діагноз, формулювання якого змінюється у висновках, у залежності від використання експертами термінології Міжнародної класифікації хвороб 9-го та 10-го перегляду, що у сукупності з іншими фактами, також, на думку слідчого, виключає наявність у діях експертів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Крім того, як правильно зазначено у оскаржуваній постанові, необхідно враховувати обов`язкову наявність суб`єктивної сторони складу злочину, яка повинна виражатися у формі прямого умислу у вигляді розуміння винним надання ним завідомо неправдивого висновку експерта та бажанні цього. Якщо експерт сумлінно помиляється відносно достовірності наданого висновку, в його діях відсутній склад злочину.

Тобто для правильного розуміння наявності чи відсутності у діях експертів об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, слід було встановити що стало підставою для встановлення експертами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вираженого розладу особистості та поведінки ОСОБА_9 та наявність у експертів умислу на встановлення такого ступеню вираженості психіки підекспертного, що стало підґрунтям для висновку про його недієздатність у момент реєстрації шлюбу та посвідчення заповіту.

Завданням кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинний не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За вимогами ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий в межах своєї компетенції зобов`язаний розпочати судове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення, або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі постановлені нею питання, виключаючи провадження в справі й обумовлюють її закриття.

Проте, слідчий суддя вважає, що слідчим в повному обсязі зазначені вимоги кримінального-процесуального законодавства дотримані не були, слідчим не у повному обсязі перевірені доводи потерпілої, що призвело до неповноти досудового розслідування та, на думку слідчого судді, свідчить про передчасність винесеної постанови про закриття кримінального провадження.

Як вбачається із заяв потерпілої ОСОБА_5 , в яких вона просила порушити кримінальну справу та притягнути експертів до кримінальної відповідальності, заявник зазначала, що висновки експертів № 120 та № 121 щодо недієздатності ОСОБА_9 , на її думку, були зроблені на замовлення колишнього чоловіка ОСОБА_13 - ОСОБА_15 з метою заволодіння спадковою квартирою ОСОБА_9 .

Проте, зазначені доводи заявника перевірені не були, органом досудового розслідування ОСОБА_15 в якості свідка, для перевірки фактів, які викладені у заяві потерпілої, не допитувався і матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо неможливості встановити його особу та місце знаходження для вчинення зазначеної слідчої дії.

З цих же питань, зокрема, щодо особистого знайомства із ОСОБА_15 , його впливу та участі при проведені експертизи, не допитувалися і експерти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також сама ОСОБА_13 .

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим в повній мірі не з`ясовано у експертів, а експертами в повній мірі не надано відповіді, наявність яких саме об`єктивних факторів та захворювань підекспертного вплинуло на їх висновок, що ОСОБА_9 виявляв виражений розлад особистості та поведінки і на момент реєстрації шлюбу, 26.01.2007 року, та на момент складання заповіту, 22.12.2006 року, не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними і чим вони керувалися при наданні таких висновків, в той час як інші всі експертні установи, при проведенні судово-психіатричних експертиз в рамках кримінального провадження, дійшли протилежного висновку.

Не усунуті розбіжності у показаннях заявника та експертів щодо наявності у розпорядженні останніх, на момент складання висновків № 120 та № 121, дисків із відеозаписами, на яких ОСОБА_9 приймав участь у виставах, що на думку слідчого судді мало би суттєве значення для повного та об`єктивного висновку судового-психіатричного експерта. Так, як зазначено у актах № 120 та № 121, інші показання свідків зафіксовані на дисках, відобразити не виявилося можливим по технічним причинам, про диски, на яких би були зафіксовані виступи ОСОБА_9 у виставах, мова у актах експертів не йде. Проте, ОСОБА_5 у заяві та своїх показаннях зазначала, що експертами умисно при складанні висновків не були взяті до уваги відеозаписи, в яких були зафіксовані виступи ОСОБА_9 і які могли би мати суттєве значення для встановлення відсутності у ОСОБА_9 будь-яких психічних захворювань. У своїх показаннях свідок ОСОБА_8 (протокол допиту свідка від 24.01.2014 року) зазначала, що відеозаписи із виступами ОСОБА_9 у телефонному режимі пропонувала надати ОСОБА_5 , на що вона відмовилася, зазначивши про те, що якщо суд визнає за необхідне надати їм ці диски для дослідження то надасть.

На думку слідчого судді, для об`єктивного розслідування даного кримінального провадження, слідчому необхідно було встановити та відобразити у своєму рішенні чи надавалися Жовтневим районним судом м. Запоріжжя для дослідження експертам диски із відеозаписами вистав ОСОБА_9 , оскільки дані обставини, в тому числі, можуть свідчити про наявність чи відсутність складових частин об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Крім того, враховуючи специфіку справи та злочину, що охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 384 КК України, як дача завідомо неправдивого висновку експертами психіатричної лікарні, для усунення розбіжностей у показаннях експертів КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради та допитаного у якості свідка ОСОБА_14 у частині визначення тих чи інших психічних розладів підекспертного ОСОБА_9 , а також повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, слідчий мав би забезпечити проведення одночасних допитів між ОСОБА_14 , який є професором зі спеціальності «Психіатрія» та експертів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про що і клопотала заявник ОСОБА_5 .

До того ж, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначена справа розпочиналась розслідуванням за КПК України в редакції 1960 року. 13.11.2012 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури Запорізької області ОСОБА_16 було надано вказівки слідчому по даній кримінальні справі, які в повному обсязі не були виконані ні слідчим СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, ні іншими слідчими, яким в подальшому доручалось проведення досудового розслідування даного кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 227 КПК України (в ред. 1960 року) та ч. 4 ст. 40 діючого КПК України передбачено, що вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі, є обов`язковими для їх виконання слідчим.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження органом досудового розслідування не виконані вказівки прокурора від 13.11.2012 року в частині проведення очних ставок (одночасних допитів) між ОСОБА_5 та ОСОБА_13 і свідками, які підтверджували показання ОСОБА_13 .

При цьому заперечення прокурора у судовому засіданні щодо вказаних доводів скарги з посиланням, що він, як процесуальний прокурор по даному кримінальному провадженню, не вбачає необхідності у проведенні зазначених слідчих дій, слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки вказані вказівки були наданні повноважним на той час прокурором і підлягали обов`язковому виконанню органом досудового слідства.

Зазначені вище недоліки досудового розслідування необхідно усунути слідчому за допомогою допиту свідка ОСОБА_15 , додаткових допитів потерпілої, свідка ОСОБА_13 та експертів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , проведенням одночасних допитів осіб, про що зазначено у вказівках прокурора від 13.11.2012 року, встановленням обсягу документів, які містилися у матеріалах цивільних справ на момент їх направлення для проведення експертиз, а також проведенням інших необхідних слідчих дій, з метою об`єктивної оцінки наявності чи відсутності в діях експертів КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Інші доводи заявника, викладені у скарзі, зокрема і, щодо того, що слідчим не було накладено арешт на квартиру, не визначено вартість спричиненого їй морального та матеріального збитку, не дана правова оцінка дій судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_12 , який відмовив у проведенні комісійної експертизи, не дано правової оцінки епікризу КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня» від 22.01.2006 року та епікризу 5-ої міської лікарні від 03.06.2005 року, слідчий суддя вважає безпідставними, оскільки вказані питання не підлягають оцінці та встановленню при досудовому розслідуванні кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, та не впливають суть прийнятого слідчим рішення.

Керуючись ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС - криміналіста слідчого управління ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 31 липня 2015 року - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС - криміналіста слідчого управління ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 31 липня 2015 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2012 року за № 0000384 за ч. 1 ст. 384 КК України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено у нарадчій кімнаті та оголошено у судовому засіданні 02 листопада 2015 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1