справа № 201/1526/14-к
провадження № 1кс/201/502/2014
УХВАЛА

07 лютого 2014 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участю:

Прокурора ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей стосовно кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 10 жовтня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей стосовно кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 10 жовтня 2013 року. В обґрунтування своєї скарги заявник вказував на те, що ним на адресу Генеральної прокуратури України було направлено заяву про вчинене кримінальне правопорушення, яка була пере направлена на адресу прокуратури Дніпропетровської області та оскільки на теперішній час відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР не були, просив зобов`язати орган досудового розслідування внести відомості за його заявою до реєстру та розпочати досудове розслідування.

Заявник у судове засідання на вимогу суду доставлений не був. За таких обставин, а також з метою недопущення порушення встановлених спеціальних строків розгляду справ даної категорії, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності заявника.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував посилаючись на відсутність підстав для внесення відомостей вказаних у заяві до реєстру.

Заслухавши думку прокурора, а також дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно до вимог статті 169 кодексу, а також у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником, чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Частиною 1 ст. 214 КПК України, встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до Генеральної прокуратури України з заявою від 10 жовтня 2013 року про вчинений, на його думку, злочин, яка була перенаправлена до прокуратури Дніпропетровської області для проведення перевірки та вжиття заходів прокурорського реагування.

Прокуратурою Дніпропетровської області заявнику було направлено лист-відповідь від 07 листопада 2013 року, відповідно до якого доводи викладені у заяві ОСОБА_4 в ході перевірки свого підтвердження не знайшли, у зав`язку з чим заявнику було повідомлено про відсутність підстав для вжиття заходів реагування.

Як вбачається з тексту листа та пояснень прокурора, наданих у судовому засіданні, факти, викладені у зверненні ОСОБА_4 , не містили в собі ознак кримінального правопорушення, тому така заява була розглянута в порядку ЗУ «Про прокуратуру».

Аналізуючи доводи прокурора в контексті з вимогами кримінального процесуального кодексу суд приходить до наступного.

Статтею 214 КПК України визначено обов`язковість внесення заяв та повідомлень саме про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому, зважаючи на наявність інших форм звернення особи за захистом своїх законних прав та інтересів до правоохоронних органів, а також заходів реагування на їх порушення, передбачених, окрім іншого, Законом України «Про прокуратуру», слід відокремлювати заяви на ті, що містять в собі ознаки злочину та ті, що не містять таких. Форми реагування на них, за таких обставин, встановлюються іншими нормативними актами, а не КПК України.

Надаючи оцінку заяві ОСОБА_4 , яку останній розцінює, як заяву про вчинений злочин, суд погоджуючись з позицією прокуратури, вважає, що в ній відсутні ознаки складу кримінального правопорушення. Так, доводи скаржника в цілому, не можуть розцінюватися як вчинений злочин, оскільки процесуальні дії суддів при розгляді ними судових справ, самі по собі не можуть свідчити про вчинення злочину.

Враховуючи відсутність ознак злочину у поданій ОСОБА_4 заяві, суд вважає, що підстави для задоволення його скарги відсутні, оскільки предметом оскарження відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України може бути виключно факт невнесення до ЄРДР заяви, що містить відомості про вчинене кримінальне правопорушення, обов`язок вносити до реєстру зави, що не містять в собі таких відомостей, у прокурора відсутній.

З урахуванням вищевикладеного, а також приймаючи до уваги відсутність факту невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, суд вважає вимоги скаржника не обґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 110, 214, 303-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей стосовно кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 10 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1