Справа № 309/4406/15-к
Провадження № 1-149/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2010 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого: Кемінь В.Д.

при секретарі: Сабов О.І.

з участю прокурорів Кайло І.Ю. та Верховської С.І.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хуст справу про обвинувачення :

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Хустського районного суду від 02.12.2009 року за ст. 162 ч. 1 до штрафу в розмірі 1000 грн., вироком Тячівського районного суду від 28.12.2009 року за ст. 185 ч.3 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років позбавлення волі, вироком апеляційного суду Закарпатської області від 19.05.2010 р. вирок суду першої інстанції змінено із призначенням покарання засудженому за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, вироком Хустського районного суду від 26.07.2010 року за ст. 185 ч. 3 ч. та ч. 4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.

в злочині передбаченому ст.185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_2 31 січня 2010 року, біля 8 год. 30 хвилин, знаходячись в адміністративному приміщенні будинку культури в м. Хуст по вул. Майдан Незалежності, скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_3 в приміщенні методичного кабінету, з сумки таємно викрав гаманець „TEMANLI вартістю 48 грн. та гроші в сумі 202 гривні, чим завдав останній матеріальної шкоди на загальну суму 250 гривень.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав. Суду пояснив, що 31 січня 2010 року зранку, після 08 години хотів відвідати виставку художніх творів у будинок культури та поспілкуватися з художниками, так як сам займається живописом на релігійну тематику. Біля 8 год. 30 хв. він зайшов у будинок культури в м. Хуст по вул. Майдан Незалежності, потім обійшов приміщення, але там нікого не було. Коли хотів виходити з будинку культури побачив жінку, як потім зясувалося потерпілу ОСОБА_3, яка йшла з другого поверху і сказала йому, що художники будуть пізніше. Тоді він пішов у місто, заходив у кафе вживав спиртні напої і коли проходив біля магазину „Подарунковий по вул. Конституції в м. Хуст його наздогнала потерпіла ОСОБА_3 почала кричати та вимагати повернути гаманець з грошима. Знаючи, що він був засуджений і відносно нього вже є кримінальна справа, він перелякався і щоб заспокоїти потерпілу віддав їй власні гроші, які мав при собі. Але потерпіла викликала міліцію і його затримали. В ОСОБА_4 його переконали у написанні явки з повинною, але в подальшому на досудовому слідстві він не визнав вини, так як не робив крадіжки і відмовився від дачі показів. Просив суд визнати його невинним у вчиненні даного злочину та не призначати йому суворого покарання.

Однак, вина підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого т 185 ч. 2 КК України доводиться встановленими та перевіреними в ході судового слідства доказами по справі.

Так, потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні та в ході досудового слідства ствердила, що підсудного ОСОБА_2 неодноразово бачила в ОСОБА_4 районному будинку культури, де працює черговим працівником. 31 січня 2010 року вона прийшла на роботу о 8.00 годині ранку, відкрила будинок культури і знаходилася в методичному кабінеті, де залишила на стільці власну сумку, в якій знаходилися її особисті речі та гаманець з грошима в кількості 202 грн. Біля 08 год. 30 хв. вона виходила з кабінету перевірити включення електронагрівачів на першому поверсі і коли поверталася на своє робоче місце зустріла підсудного ОСОБА_2, який спускався з другого поверху. Підсудний на її запитання говорив, що прийшов до художників, тоді вона пояснила, що художники прийдуть пізніше, після чого ОСОБА_2 вийшов з будинку культури. Піднявшись в методичний кабінет вона виявила, що з її шкіряної сумки, яка знаходилася на стільці в кабінеті пропав гаманець з грошима. Тому зразу побігла за підсудним і через короткий час зустріла його на вулиці Конституції в м. Хуст біля магазину „Подарунковий та почала вимагати повернення гаманця з грошима. Зразу підсудний не зізнавався в крадіжці, але вона хотіла викликати міліцію, після чого він повернув їй 86 грн., сказавши, що решту витратив на власні потреби і поверне їх пізніше. Після виклику міліції підсудного затримали працівники ОСОБА_4 На даний час просить повернутий їй викрадений гаманець, що є речовим доказом та по можливості решту грошей, що підсудний викрав від неї. Потерпіла просила суд не призначати підсудному суворого покарання і застосувати до нього помякшення при призначенні покарання. Цивільного позову в суді потерпіла не заявляла.

Крім показів потерпілої, вина підсудного у вчиненні крадіжки стверджується показами свідка ОСОБА_5, який пояснив, що являючись працівником ОСОБА_4, та перебуваючи на чергуванні 31.01.2010 року, біля 9.00 години затримав підсудного ОСОБА_2, якого біля магазину „Подарунковий в м. Хуст по вул. Конституції тримала потерпіла ОСОБА_3, звинувачуючи його у викрадені гаманця з грошима. ОСОБА_2 був у стані алкогольного спяніння і він доставив його у чергову частину ОСОБА_4, а згодом у лікарню для освідчення. Після затримання підсудного він пройшовся у напрямку до ОСОБА_4 районного будинку культури і на розі вулиць Карпатської Січі та Майдан Незалежності у картонних коробках під прилавком, біля кафе „Еверест виявив гаманець, схожий по описанню на той, що вказувала потерпіла та повідомив чергового ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні також ствердила, що працюючи в кафе-магазині „Еверест в м. Хуст біля 08.год.30 хв. 31.01.2010 року продавала спиртні напої та газовану солодку воду підсудному ОСОБА_2, останній після їх вживання вийшов з кафе і пішов у невідомому їй напрямку.

В матеріалах справи на аркуші № 5 міститься явка з повинною, оформлена від підсудного ОСОБА_2, в якій він з самого початку зазначив про обставини вчиненого ним злочину. А саме те, що він зранку 31.01.2010 року дійсно заходив до ОСОБА_4 районного будинку культури по вул. Майдан Незалежності, з метою зустрітися з художниками та філателістами і знаходячись у адміністративному приміщенні на другому поверсі, в кімнаті де зазвичай вони збиралися, побачив жіночу сумку, після чого скориставшись відсутністю людей викрав з неї гаманець з грошима. Потім вийшов у місто, де в одному з кафе вживав спиртні напої та розплачувався викраденими грошима. Однак, підсудний продовж досудового слідства заперечив наведені ним у протоколі явки з повинною обставини, вини не визнав та відмовився давати покази. В ході судового слідства підсудний також своєї вини у вчинені крадіжки не визнав, заперечуючи те, що викрадав гаманця з сумки потерпілої.

Такі твердження підсудного суд до уваги не бере, оскільки вони повністю спростовані наведеними вище обставинами та доказами перевіреними в ході судового слідства.

Разом з цим, суд вважає кваліфікацію дій підсудного, зроблену органом досудового слідства за ч.3 ст.185 КК України невірною, так як вище наведеними обставинами стверджується, що ОСОБА_2 31.01.2010 року заходив до ОСОБА_4 районного будинку культури, без мети на викрадення чужого майна, і такий намір у нього виник безпосередньо під час знаходження в адміністративному приміщенні цього закладу, коли він побачив сумку потерпілої на стільці в кабінеті та скориставшись відсутністю сторонніх осіб вчинив таємне викрадення гаманця, що з субєктивної сторони вказує на відсутність у діях підсудного такої кваліфікуючої ознаки як проникнення у приміщення.

Яких-небудь інших доказів, що спростовували б вказані обставини в матеріалах справи не має і в судовому засіданні вони не встановлені. Тому твердження обвинувачення про те, що ОСОБА_2 заходив у будинок культури саме з метою на викрадення чужого майна та кваліфікація його дій, як проникнення в приміщення шляхом вільного доступу є безпідставним. Також в матеріалах справи відсутні докази про вчинення підсудним злочину в стані алкогольного спяніння, оскільки з встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що ОСОБА_2 після вчинення крадіжки пішов до торгового закладу де купляв собі спиртні напої та вживав їх, розраховуючись викраденими грошима.

За таких обставин суд дійшов до висновку про наявність підстав для перекваліфікації дій підсудного у даній кримінальній справі по предявленому обвинуваченню органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, з виключенням обставини що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння .

З огляду на встановлене, оцінивши в сукупності здобуті в судовому засіданні докази по справі, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого.2 ст. 185 КК України йому доведена повністю, зокрема показами потерпілої ОСОБА_3, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а також матеріалами кримінальної справи та доказами встановленими і перевіреними в ході судового слідства.

Дії підсудного ОСОБА_2 суд кваліфікує за ст. 185 ч. 2 КК України - таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, за кваліфікуючою ознакою крадіжка, вчинена повторно.

По місцю постійного проживання підсудний ОСОБА_2 характеризується негативно, однак з характеристики наданої настоятелем Свято-Іллінської церкви с. Бедевля Тячівського району, вбачається що ОСОБА_2 працював біля храму як послушник, займався живописом на релігійні теми.

За даними ВОІ ГУМВС України в Закарпатській області ОСОБА_2 значиться раніше судимим (а.с.37). Дана обставина стверджується також наявними в матеріалах справи копіями вироків: Хустського районного суду від 26.07.2010 року, Тячівського районного суду від 28.12.2009 року та апеляційного суду Закарпатської області від 19.05.2010 року.

Обставин, що помякшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного і приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного не можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання пов`язане з позбавленням волі.

Цивільного позову по даній справі не заявлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 323,324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК і призначити йому покарання у вигляді 1 року 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарань, приєднати ОСОБА_2 частину покарання за вирком Хустського районного суду від 26.07.2010 року у вигляді 3 років позбавлення волі. Остаточно визначити до відбуття ОСОБА_2 покарання у вигляді 4 років трьох місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити засудженому ОСОБА_2 до набрання виром законної сили.

В строк покарання засудженому ОСОБА_2 зарахувати час його перебування під вартою з10.08.2009 року по 28.12.2009 рік та обчислювати йому строк відбуття покарання за цим вироком з моменту його затримання, з 05.02.2010 року.

Речові докази по справі визначені у постанові слідчого від 02.02.2010 року (а.с.60): жіночий гаманець та грошові кошти в сумі 86 гривень, повернути потерпілі ОСОБА_3

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб з моменту його проголошення в апеляційний суд Закарпатської області, а засудженим у цей же строк з дня отримання копії цього вироку.

Головуючий суддя

Хустського районного суду ОСОБА_7