ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/186/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2016 р.
Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002305 від 02.04.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
31 березня 2014 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_3 прийшов до квартири АДРЕСА_3 , де проживає його колишня дружина ОСОБА_5 . Під час його перебування у вказаній квартирі між ним та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт на ґрунті неприязних відносин. В ході конфлікту ОСОБА_3 діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень став руками штовхати ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, руками наніс удари по тулубу та кінцівках потерпілої, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин тіла.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненому злочині не визнав, суду показав, що дати, коли сталась подія не пам`ятає. Ввечері він прийшов до квартири АДРЕСА_3 , ? якої належить йому. В квартирі в цей час знаходились ОСОБА_5 , та ще троє людей. На питання, що це за люди та що вони тут роблять, йому в грубій формі повідомили, що це гості. Він сів на диван, після чого потерпіла взяла ножиці та почала йому погрожувати. ОСОБА_3 вказав, що він не бив потерпілу, а просто тримав за руки. Обвинувачений вказав, що кожного разу коли він приходив до квартири, потерпіла провокувала його на конфлікти. Звідки у ОСОБА_5 взялись ушкодження він не може сказати, можливо вона їх нанесла сама собі, а висновок підробила. Пробувши в квартирі хвилин 40 ОСОБА_3 пішов. Вказав, що ніколи не наносив потерпілій тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що ОСОБА_3 її колишній чоловік. Після розлучення з обвинуваченим ? квартири по АДРЕСА_4 належить їй. 31 березня 2014 року у неї вдома перебували гості. Приблизно о 22 годині 30 хвилин до квартири прийшов ОСОБА_6 , та почав виганяти її гостей. Перед цим він прислав їй смс з повідомленням, що влаштує їй веселий вечір. Перебуваючи в квартирі, обвинувачений почав сваритись, виганяти гостей, штовхати та бити руками в плечі потерпілу. ОСОБА_5 вказала, що жодних тілесних ушкоджень обвинуваченому вона не наносила, ножицями не погрожувала. ОСОБА_5 вказала, що обвинувачений постійно приходить до неї та влаштовує сварки. Все це відбувається тому, що він хоче проживати в цій квартирі з теперішньою дружиною і дитиною, яку він вже незаконно в ній прописав. Крім того вказала, що на ОСОБА_7 написано ще декілька заяв в міліцію про вчинення ряду злочинів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що у 2014 році, дати не пам`ятає, вона разом з своїм сином ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були вдома у ОСОБА_5 . Ввечері до квартири зайшов ОСОБА_6 , почав кричати та виганяти свідків. Коли ОСОБА_5 підбігла до обвинуваченого він вдарив її. Свідок стала між потерпілою та обвинуваченим і намагалась уникнути бійки. Якушин ОСОБА_11 намагався допомогти потерпілій. ОСОБА_6 кричав, що це його квартира. Обвинувачений наносив багато ударів потерпілій, по рукам, ногам, від яких вона падала. Близько першої години ночі обвинувачений пішов з квартири. Свідок вказала, що у потерпілої нічого в руках не було в цей час.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що два роки назад, дати не пам`ятає, він разом з свою матір`ю ОСОБА_8 та ОСОБА_10 їхали на конкурс. Оскільки вони приїхали в ОСОБА_13 за день до відльоту їхнього літака, то ОСОБА_5 запропонувала їм залишитись у неї вдома. Ввечері свідок курив в коридорі, потім повернувся пішов до ванної кімнати, коли вийшов побачив, що ОСОБА_5 намагалась встати з підлоги, а біля неї стояв ОСОБА_6 . Свідок хотів допомогти потерпілій, але мати сказала не влізати. Коли свідок йшов з ОСОБА_14 на кухню бачив, як ОСОБА_6 ще наніс 2 удари потерпілій, один в шию інший в руку. Також бачив як потерпіла падала. В цей час його мати стояла між потерпілою та обвинуваченим. Свідок викликав працівників міліції, але через п`ять хвилин після виклику ОСОБА_6 пішов з квартири. Що саме говорив обвинувачений він не чув, але пам`ятає, що ОСОБА_6 намагався вигнати їх з квартири. Свідок вказав, що ОСОБА_6 прийшов до квартири десь о 22 годині 30 хвилин. Крім того повідомив, що під час сварки ОСОБА_15 з ОСОБА_5 у останньої в руках нічого не було.

В судовому засіданні, в порядку встановленому ст. 358 КПК України був досліджений висновок експерта № 801 від 03.04.2014 року відповідно до якого, потерплій ОСОБА_5 нанесені тілесні ушкодження у виді синців на зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, на передній та задній поверхнях правого плеча в нижній третині, на задній поверхні правого передпліччя в верхній третині, на тильній поверхні правої кістки в проекції дистальної третини 4-ї п`ясної кістки, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, на передній поверхні лівої гомілки в середній третині; садна на долонній поверхні лівої кисті в проекції 4-го п`яно-фалангового суглобу.

Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від дій тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну вказаному у постанові, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 58-60).

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими і, аналізуючи їх зміст приходить до такого висновку.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він потерпілій тілесних ушкоджень не наносив, а лише її утримував спростовуються логічними, послідовними й такими, що узгоджуються між собою показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які бачили як обвинувачений наносив потерпілій удари руками, а також показаннями потерпілої ОСОБА_5 . В судовому засіданні обвинувачений не навів жодної підстави для його оговору вказаними свідками чи будь-яких причин зацікавленості останніх в результатах даного кримінального провадження. Водночас, версія обвинуваченого щодо самонанесення потерпілою собі тілесних ушкоджень спростовується дослідженим в судовому засіданні висновком наданим компетентним та не зацікавленим експертом.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання ОСОБА_3 згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до злочинів невеликої тяжкості, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.с. 68), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 70-71), зі слів не працює та у нього на утриманні перебуває малолітня дитина 2014 року народження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З урахуванням наведеного, встановлених обставин та даних про особу обвинуваченого, суд призначає ОСОБА_3 покарання в максимальних межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт. Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним, достатнім та справедливим для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: