28.09.2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 494/1049/15-к
28.09.2015 м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК України),-
28 серпня 2015 року до Березівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт та додані документи за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду.
Обвинувачений зазначив на розсуд суду та вказав, що взагалі не зрозуміло в чому його обвинувачують.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, доходить висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України) підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до пункту 3 частини третьої ст. 314 КПК України «У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення: про повернення обвинувального акту…, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу».
Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього передбачені статті 291 КПК України, вимогам якої не відповідає обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 .
Згідно із ст. 291 ч.1 КПК України обвинувальний акт - це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування, якій складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Диспозиція ч.2 ст.309 КК України (з урахуванням частини першої цієї ж статті) є бланкетною, а тому для встановлення наявності складу конкретного злочину необхідно в даному випадку звертатися до інших нормативно-правових актів України, відповідно до яких інкриміновані особі дії з наркотичними засобами - визнаються незаконними.
З матеріалів провадження вбачається, що в обвинувальному акті міститься посилання на положення ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори».
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`єктивної сторони, а також суб`єктивних ознак інкримінованого підозрюваному злочину.
Дослідивши зміст обвинувального акту, а саме виклад фактичних обставин, суд вважає, що дані обставини висвітлено неповно, не зазначено обов`язкову ознаку суб`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченій злочину, а саме не відображено суб`єктивну сторону злочину, зокрема, з якою метою обвинувачений незаконно придбав, виробив наркотичний засіб та з якою метою його зберігав.
Крім того, в обвинувальному акті вказані докази в обґрунтування винуватості обвинуваченого, що суперечить вимогам ст. 291 ч.2 КПК України, а саме обвинувальний акт містить відомості про висновок експерта: номер, дату, результати, який може бути доказом у кримінальному провадженні і повинен надаватися суду прокурором лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті.
Суд звертає увагу, що згідно п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості щодо дати та місця його складання та затвердження.
Статтею 99 КПК України встановлені визначення поняття документу у кримінальному провадженні, а також вимоги, що пред`являються до них, а саме наявність у документах необхідних реквізитів, дату, місце складення і реєстрації, прізвище, і`мя та по-батькові посадовця, який його склав, необхідні підписи,штампи, печатки тощо, оскільки складення або підписання документів, у тому числі процесуальних документів, особою, яка не має на це відповідних повноважень, а також відсутність необхідних для документу встановлених у законі даних, робить документ недійсним, тобто таким, що не тягне юридичних наслідків.
Порядок оформлення, затвердження документу передбачений п.9.5. Інструкції з діловодства в органах прокуратури, затверджений наказом Генерального прокурора України №3 від 15.01.2013 року. Однак в порушення вимог п.п.9.5.1 п.9.5. зазначеної інструкції вбачається, що на обвинувальному акті, складеним щодо ОСОБА_4 відсутня мокра печатка, яка б засвідчувала підпис відповідальної особи, яка затвердила вказаний обвинувальний акт. Вказана позиція щодо проставляння мокрої печатки на обвинувальному акті, також викладена в ухвалі Апеляційного суду Одеської області по справі №11-кп/785/971/15 від 14.07.2015 року.
Окрім цього, відповідно до п.1 ч.4 ст.291 КПК, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, вимоги до якого визначені ст.109 КПК України.
З обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачаться, що обвинувальний акт затверджений прокурором 28.08.2015 року, однак у пункті 9 розділу ІІ реєстру, вказано, що обвинувальний акт складений та затверджений 14.08.2015 року.
Крім того, у п.7 розділу ІІ реєстру зазначено, що 27.07.2015 року прийнято ухвалу про застосування особистого зобов`язання, проте у п.2 розділу зазначено дату 28.07.2015 року
У розділі ІІІ заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування не відображено ухвалу про проведення обшуку від 23.06.2015 року.
Статтею 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п.79). Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно «оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», п. 47). Крім того, право поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Відповідно до ст. 314 частини 2 КПК України: «Підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими КПК України для судового розгляду».
Приймаючи до уваги засаду кримінального провадження законності, що передбачена ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК щодо змісту обвинувального акту, є підставою для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає вимогам КПК України.
Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, суд дійшов висновку, що він в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст. ст. 291,314,370 - 372 КПК України, суд
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України - повернути прокурору прокуратури Березівського району Одеської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.
Суддя ОСОБА_1