Справа № 11а-941/2010 р. Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 186, ст. 198 КК України Доповідач: Романюк М.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого-судді: Галина В.П.,

суддів: Романюка М.Ф., Урдюк Т.М.,

з участю: прокурора Ковальчука Т.О.,

захисника ОСОБА_2,

засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.186, ст. 198 КК України за апеляціями прокурора у справі ОСОБА_5, захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3, засудженого ОСОБА_4 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 19 жовтня 2010 року,

встановила:

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 19 жовтня 2010 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_4,

Засуджений за ч.2 ст.186 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід - взяття під варту - залишено засудженому без зміни.

Строк відбуття покарання засудженому рахується з 14 травня 2010 p., з часу затримання.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_7, не одружений, не працюючий, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_8, раніше судимого 11.10.2006 року вироком Франківського районного суду м.Львова за ч.1 ст.186 КК України до двох років позбавлення волі,

Засуджений за ч.5 ст.27, ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, за ст. 198 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України засудженому ОСОБА_4 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання - чотири роки позбавлення волі.

Запобіжний захід - підписку про невиїзд змінено на взяття під варту, взявши ОСОБА_6 під варту з залу суду.

Строк відбуття покарання засудженому рахується з 19 жовтня 2010 року.

Вирішено відповідно до ст. 81 КПК України питання про речові докази.

ОСОБА_3 25.04.2010 року в 18.00 год. перебуваючи на перехресті вулиць Федорова-Руська у м Львові відкрито, шляхом ривка, викрав з шиї потерпілої ОСОБА_7 золотий ланцюжок вартістю 3000 грн. на якому знаходився золотий медальйон з зображенням Матері ОСОБА_8 з немовлям вартістю 2500 грн., після чого побіг в сторону вул. Валової у м.Львові де до нього підбіг невстановлений чоловік на ім'я ОСОБА_9, з яким ОСОБА_3 попередньо домовився про пограбування, та перед останньому викрадений золотий ланцюжок, а медальйон залишив собі. Цього ж дня ОСОБА_3 та невстановлена особа на ім'я ОСОБА_9 поділили викрадений ланцюжок на дві частини, одну із яких забрав ОСОБА_9, а іншу - ОСОБА_3 Викрадений у ОСОБА_10 золотий медальйон ОСОБА_3 дав своїй матері ОСОБА_11, а частину ланцюжка передав ОСОБА_6, щоб той продав його, повідомивши йому, що даний ланцюжок був викрадений ним у невідомої жінки. Того ж дня ОСОБА_4 продав золотий ланцюжок на пл. Соборній невстановленій особі, а гроші віддав ОСОБА_3, які той витратив на власні потреби.

Крім того, 02.05.2010 року в 19.00 год. ОСОБА_3 перебуваючи на пр. Чорновола, 13 у м Львові відкрито, шляхом ривка, викрав з шиї потерпілої ОСОБА_12 золотий ланцюжок, вартістю 5000 грн. та золотий медальйон з зображенням Матері ОСОБА_8 вартістю 2500 грн., після чого ОСОБА_3 забіг в під'їзд будинку №13 на пр.Чорновола у м. Львові, де на нього чекав ОСОБА_4, з яким він попередньо домовився про пограбування, та взявши в останнього куртку та кепку, вибіг з під'їзду зі сторони вул. Куліша. Наступного дня ОСОБА_3 та ОСОБА_4 домовились про продаж викраденого напередодні ланцюжка, та ОСОБА_4 продав викрадений у ОСОБА_12 золотий ланцюжок невстановленій слідством особі на перехресті вул. Банківська-Коперника в м Львові за 2500 грн., а виручені гроші засуджені поділили між собою порівну. 04.05.2010 року ОСОБА_3 продав викрадений у ОСОБА_13 золотий медальйон невстановленій слідством особі за 840 грн.

На вирок суду прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції подав апеляцію, в якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 19 жовтня 2010 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину внаслідок його м`якості, постановивши новий вирок, призначивши ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.186 КК України 5 років позбавлення волі, ОСОБА_4 за ст.198 КК України - 2 роки позбавлення волі, за ст.ст. 27 ч.5, 186 ч.2 КК України - 5 років позбавлення волі, та на підставі ст.70 КК України 5 років позбавлення волі. Свої вимоги мотивує тим, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Судом не враховано, що вчинений засудженими злочин є корисливим, відноситься до категорії важких злочинів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а також повторно, окрім того засуджені не повністю визнали своєї вини.

Захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 в своїй апеляції просить вирок районного суду змінити, та помякшити призначене покарання, оскільки ОСОБА_3 вину визнав, у скоєному розкаявся, раніше злочинів не вчиняв, по місцю проживання характеризується позитивно.

Засуджений ОСОБА_4 в своїй апеляції просить вирок щодо нього змінити, оскільки такий не відповідає тяжкості вчиненого злочину, та особі засудженого, просить врахувати, що він не був організатором та виконавцем злочину, позитивно характеризується, сприяв розкриттю злочину.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, захисника ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_4 в підтримання внесених ними апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають до задоволення із наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості засуджених ОСОБА_3 ОСОБА_4 у вчиненні зазначених у вироку дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами та не оспорюється засудженими.

Вивченням матеріалів справи, колегією суддів не виявлено розбіжностей і суперечностей у показаннях засудженого ОСОБА_3, засудженого ОСОБА_4, потерпілих та свідків і ці показання узгоджуються з іншими доказами. Також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілі і свідки могли обмови засуджених.

Обираючи засудженим покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст.ст. 65-66 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та особи засуджених, те що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 раніше судимий, позитивно характеризуються, врахувавши відсутність обтяжуючих чи пом"якшуючих покарання обставин, обрав покарання в межах санкцій ст. 186 ч.2 та 198 КК України у вигляді позбавлення волі.

Тобто, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі обставини і доводи засудженого та захисника викладені в апеляціях і на підставі їх оцінки, призначив покарання.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не встановила додаткових обставин, які б давали підстави для зміни вироку і пом'якшення чи обтяження покарання.

Колегія суддів вважає призначене судом покарання таким, що відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, його наслідків й даним про особи винних і є необхідним для їх виправлення та запобігання новим злочинам.

Керуючись ст.ст. 366, 377 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляції прокурора, засудженого ОСОБА_4, захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 19.10.2010 року про засудження ОСОБА_4, ОСОБА_3 без змін.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_9