В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/1292/15-к

17 вересня 2015 року смт.Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани матеріали кримінального провадження № 0000269 стосовно:

малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учня 10 класу вечірньої школи, не одруженого, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна.

Злочин вчинив при таких обставинах.

10.08.2015 року близько 12 год. ОСОБА_5 прийшов до житлового будинку де проживає неповнолітній ОСОБА_6 , разом з яким встановлювали на комп`ютері ігрові програми. Коли ОСОБА_6 вийшов з будинку по господарських потребах, у ОСОБА_5 виник умисел на викрадення грошових коштів потерпілого, оскільки напередодні, перебуваючи в будинку потерпілого, бачив де той ховає гроші. Діючи умисно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 викрав з тумби у спальній кімнаті грошові кошти в сумі 1400 грн., які поклав у кишеню свого одягу. Дочекавшись повернення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 попрощався з ним і з викраденими коштами покинув його будинок.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих дій визнав повністю. Підтвердив, що 10.08.2015 року перебував у житловому будинку ОСОБА_6 , з яким скачували комп`ютерні програми. Коли ОСОБА_6 вийшов з будинку погодувати кролів, у нього виник умисел на вчинення крадіжки грошей, які, як йому було відомо, ОСОБА_7 тримав у коробці з-під телефону, що знаходилась в тумбі у спальній кімнаті. Кілька днів перед тим він бачив, як ОСОБА_6 брав звідти гроші у його присутності. Відшукавши коробку, витягнув звідти гривневі купюри, залишивши на місці кошти, які були в іноземній валюті, і не перераховуючи їх поклав до кишені штанів. Згодом, коли ОСОБА_6 повернувся в будинок, через кілька хвилин він попрощався з ним і з викраденими грошима пішов додому. По дорозі в магазині частину грошей витратив на придбання солодощів. 1000 грн. повернув працівникам міліції, а ще 300 грн. віддав потерпілому його батько. У вчиненому щиро розкаявся.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що дійсно 10.08.2015 року до нього додому приходив ОСОБА_5 , з яким вони скачували комп`ютерні програми. На деякий час він відлучався по господарських справах. Через кілька годин потому виявив пропажу грошей і ходив до ОСОБА_5 з`ясувати чи він не причетний до крадіжки. Однак ОСОБА_5 крадіжку заперечував. У зв`язку з цим звернувся до міліції. Кілька днів перед вчинення крадіжки ОСОБА_5 був присутній у нього вдома під час того, коли він розраховувався з майстрами за встановлення інтернету і брав гроші зі своєї схованки. Заявив, що заподіяні збитки йому відшкодовані повністю.

Дії підсудного суд кваліфікує за ст.185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Обираючи покарання неповнолітньому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди і вчинення злочину будучи неповнолітнім.

З врахуванням вимог ст.99, 100, 101 КК України до ОСОБА_5 не може бути застосовано покарання, визначене у санкції ст. 185 ч.1 КК України у виді штрафу, оскільки самостійного доходу чи майна на яке може бути звернено стягнення він немає, у виді громадських робіт та арешту через недосягнення віку, з якого може бути призначено таке покарання. Виходячи з наведеного можливо призначити ОСОБА_5 лише покарання у межах визначених санкцією ст.185 ч.1 КК України у виді позбавлення волі.

Однак, за змістом ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння, подальшої бездоганної поведінки він, на момент постановлення вироку, не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

В судовому засіданні прокурор, захисник обвинуваченого клопотали перед судом про звільнення ОСОБА_5 від покарання та просили застосувати до нього примусові заходи виховного характеру, зокрема застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки.

Суд вважає, що з такою позицією слід погодитись. Неповнолітній ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, у вчиненому щиро розкаявся, що було очевидним під час розгляду справи у суді, попередньо ніколи до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку в КМСН не перебував, нових злочинів не вчиняв, являється пів сиротою, виховується батьком інвалідом 2-ї групи. Тому суд приходить до висновку, що він може бути звільнений від покарання у виді позбавлення волі із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру.

Обираючи такі, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у виді застереження, а також обмеження дозвілля.

Керуючись ст.ст. 105, 368, 373,374, 497 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на шість місяців.

На підставі ст.105 КК України від призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 звільнити, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у виді застереження, а також обмежити дозвілля неповнолітньому, заборонивши відвідувати громадські місця після 21 год. протягом року.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя