печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.10.2015 Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005258 від 13.08.2015р. за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблуневе Баришівського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, холостого, судимого
18.10.2000р. Залізничним районним судом м. Києва за ст. 17 ч. 2, ст. 140 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, звільненого умовно-достроково 07.03.2002р. із Шепетівської ВК-98 Хмельницької області за ухвалою Шепетівського районного суду Хмельницької області на невідбутий строк 1 рік, 4 місяці 29 днів,
28.11.2002р. Шевченківським районним судом міста Києва за ст. 186 ч. 2, 69, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали апеляційного суду м. Києва від 12.02.2003р. вирок змінено, дії перекваліфіковано зі ст. 186 ч. 2 на ст. 185 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено к відбуттю 2 роки позбавлення волі, звільненого 17.05.2004р. з Бучанської ВК-85 Київської області за відбуттям строку,
06.09.2006р. Подільським районним судом міста Києва за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08.11.2006р. вирок скасовано, призначено покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого 17.07.2007р. із Жовтневої ВК -17 Харківської області на підставі ст. 3 п. «а» Закону України «Про амністію» від 19.04.2007р.,
27.03.2008р. Печерським районним судом міста Києва за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 4, 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненого 21.11.2013р. із Березанської ВК-95 Київської області за відбуттям строку,
14.05.2014р. Печерським районним судом міста Києва за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,
який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
13.08.2015 року приблизно 01 год 30 хв ОСОБА_4 , маючи намір на таємно викрадення чужого майна із корисних мотивів, діючи умисно та повторно, проник у квартиру АДРЕСА_2 , після чого, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, пройшов до кухонної кімнати вказаної квартири, звідки перейшов до іншої кімнати, де помітив біля ліжка мобільний телефон марки «Нокіа 107» іmеі НОМЕР_1 , вартістю 380 грн, який належить потерпілій ОСОБА_5 , незаконно заволодів ним та, тримаючи при собі, направився до виходу з квартири, однак свій протиправний умисел, направлений на вчинення крадіжки з корисливих мотивів, не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши всіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був помічений мешканцями квартири, що змусило його залишити в коридорі квартири викрадений мобільний телефон. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, вийшовши через вхідні двері квартири.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні незакінченого замаху на таємну крадіжку чужого майна мобільного телефону марки «Нокіа» із квартири АДРЕСА_2 , в який проживали подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, та при цьому додатково пояснив, що намагався вчинити крадіжку чужого майна у зв`язку із скрутним на той час матеріальним становищем, в подальшому за усною домовленістю працевлаштувався до приватної особи та має постійний заробіток, після відновлення свого паспорту має намір офіційно працевлаштуватися, має постійне місце проживання, у вчиненому кримінальному правопорушенні розкаюється, просить суворо не карати.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом учасникам судового провадження роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, оцінюючи в сукупності здобуті у справі докази, визнає доведеним у судовому засіданні вчинення обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, якнезакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло, оскільки його умисел не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, виконавши при цьому всі дії, які вважав необхідним до доведення правопорушення до кінця.
Призначаючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, має п`ять непогашених судимостей за попередніми вироками суду за вчинення корисних злочинів проти власності, на теперішній час займається суспільно корисною працею, виконуючи роботу у приватної особи за усним договором. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням і поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Застосований обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт.
Цивільний позов у справі не заявлений. Відповідно до розписки потерпілої ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Нокіа» повернутий потерпілій (а.с. 25). Процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування у справі, які б документально підтверджувались, у справі відсутні.
Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з,являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешту.
Речовий доказ у вигляді мобільного телефону марки «Нокіа 107» іmеі НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_5 ,залишити їй за належністю.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1