Справа № 172/1438/15-к
Провадження № 1-кп/191/95/16
У Х В А Л А
іменем України
19 лютого 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженню №0000552 внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 28. 10. 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Письменне, Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в сел. Письменне Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України не судимий:
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
18 лютого 2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було відкрито судове провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за №0000552 від 28. 10. 2015 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 309 ч. 3 ст. 187 КК України, справа призначена до підготовчого судового засідання на 19 лютого 2016 року.

Вислухавши думку прокурора, який просить призначити справу до судового розгляду, думку захисників та обвинувачених, які вважають, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду, суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, прийшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Пунктом а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

У п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Стаття 291 КПК України включає вичерпний перелік відомостей, які повинні міститься в обвинувальному акті і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Разом з тим, слідчий при складанні обвинувального акту і прокурор при його затвердженні цих вимог закону не дотрималися.

Так, згідно п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора

Як вбачається із обвинувального акту, органи досудового слідства кваліфікуючи дії обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб не в повній мірі встановили ознаки суб`єктивної та об`єктивної сторін вказаного кримінального правопорушення, які є невід`ємною частиною для утворення складу злочину.

Так, в переданому до суду обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Не зазначено механізм спричинення тілесних ушкоджень, а саме: яким чином були нанесені удари потерпілому, за яких обставин, в якому положенні були обвинувачені та потерпілий в момент спричинення тілесних ушкоджень, чим саме спричинялись (якою рукою, ногою та інше) зазначені в обвинуваченні тілесні ушкодження. Не зазначено умисел та мотив скоєного злочину. Тим більше, що в обвинувальному акті зазначено, що в житло ОСОБА_10 зайшли окрім обвинувачених, ще дві особи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою забрати кошти у сумі 150 гривень у потерпілого ОСОБА_10 , які останні заборгував ОСОБА_12 , подальші дії ОСОБА_12 в домоволодінні потерпілого взагалі не зазначені. А також, в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачені із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я спричинили потерпілому тілесні ушкодження які віднесені до категорії «середніх тілесних ушкоджень», що не відповідає ст. 12 КК України кваліфікації злочинів за ступенем тяжкості. Але в правовій кваліфікації кримінального правопорушення відсутня взагалі кваліфікуюча ознака « із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи» Крім того в обвинувальному акті вказана обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме вчинення кримінального правопорушення в стані наркотичного сп`яніння, хоча обвинуваченим, дана обставина не інкримінована. Також за епізодом придбання та зберігання наркотичних засобів ОСОБА_9 не зазначена дата та час придбання наркотичних засобів. Крім того в анкетних відомостях обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначений перелік судимостей, які в силу ст. 89 КК України є погашеними. Також не зазначені повністю прізвище, ім`я, по батькові слідчого, прокурора, які підписали обвинувальний акт.

Крім того правилами ч.1ст.293 КПК України встановлено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадків, передбачених частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вчиненні такої процесуальної дії, як передання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_8 , прокурор в порушення вимог ч.1ст.293 КПК України, не залучив його захисника ОСОБА_6 , а саме матеріалах провадження відсутні розписки про вручення захисникам копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Крім того, відповідно до положень ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, який додається до обвинувального акта, повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

В той же час, в порушення вимог ч. 1 ст. 109, п.1 ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування, не відображає в повному обсязі хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, зокрема не зазначені дані про початок досудового розслідування, не зазначено час та дату завершення досудового розслідування, відсутні відповідні відомості про кримінальне правопорушення, зазначене в заяві чи повідомлення про його вчинення або виявлення слідчим самостійно з будь-якого джерела, повідомлення сторонам про відкриття матеріалів кримінального провадження.

Так з обвинувального акту вбачається, що у справі є потерпілий ОСОБА_10 проте у переліку процесуальних рішень відсутні дані про визнання такої особи потерпілим.

У відповідності з вимогами ч.10 ст.290 КПК України, сторонам кримінального провадження, потерпілому надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Проте, у наданих до суду матеріалах відсутні відомості про те, що захисники були ознайомлені з матеріалами, до яких наданий доступ.

За таких обставин колегія суддів вважає обвинувальний акт та додатки до нього такими, що не відповідають вимогам ст.ст. 109. 291 КПК України, що унеможливлює належне забезпечення процесуальних прав учасників судового провадження.

Також у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою пославшись при цьому на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Захисники та обвинувачені заперечили, щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу. Захисник ОСОБА_6 просила змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.
Розглядаючи вказані клопотання суд виходить із наступного.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні умисного корисливого злочину, в тому числі, і особливо тяжкого, при доведенні провини за який їм загрожує покарання від 7 до 12 років позбавлення волі із конфіскацією майна, згідно обвинувального акту обвинувачуються у вчиненні злочинів у складній формі співучасті, поєднаному із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 терміну тримання під вартою, судом окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 один із яких є особливо тяжким, міра покарання, яка загрожує їм у разі доведення їх вини, підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченим злочинів. І саме ці обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п.80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд вважає, що жоден із них не взмозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та виконання ними процесуальних рішень суду.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 109, 291, 314 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст.187 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 309 ч. 3 ст.187 КК України - повернути прокурору Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.

Продовжити ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів до 18 квітня 2016 року включно.
На ухвалу на протязі 7 днів з дня її оголошення, а обвинуваченими, які утримується під вартою, в той же строк з дня вручення копії ухвали, може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1