Справа № 515/2545/13-к
Провадження № 1-кс/515/2747/13
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2013 року . Слідчий суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Тимошенко С.В., при секретарі Коренчук О.Е., за уча-стю підозрюваного ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари Одеської області скаргу ОСОБА_1 Миколайови-ча, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаче-ного ч.1 ст.125 КК України, на постанови слідчого слідчого відділення Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 про зупинення кримінального провадження та оголошення у розшук,

В С Т А Н О В И В:

Постановами слідчого СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Оде-ській області ОСОБА_3 від 09 жовтня 2013 року на підставі п.2 ч. 1 ст.280, ст.281 КПК України зупинено кримінальне провадження № 0000380 у справі за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, та оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_1

17 жовтня 2013 року підозрюваний ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на зазначені постанови слідчого, посилаючись на наступні обставини.

Із постанов слідчого слідує, що він ніби то переховувався від орга-нів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності і що було невідоме його місцезнаходження. Проте, це не відповідає дійсно-сті, оскільки він ніколи не переховувався від слідства, а в період з 30 вересня по 20 жовтня поточного року перебував в санаторії «Полтава-Крим» у м.Саки АР Крим, де проходив санаторно-курортне лікування опо-рно-рухового апарату. Про вказані обставини слідство повідомив його адвокат ОСОБА_5 та керівництво ПРАТ «Фірма Еліпс», де він пра-цює, коли туди приїздила слідчий Іванова Н.В. з метою щоб впевнитися в тому, що він дійсно знаходиться у санаторії, та брала копію наказу про надання йому відпустки. А тому не можна вважати вірними твердження слідчого про те, що його місцезнаходження не було відоме. Він приймав участь у всіх слідчих діях, коли його про це попереджали. Голослівними є ствердження слідчого про те, що він попереджав його про необхідність явки для участі у слідчих діях на 20 та 24 вересня, 01 жовтня 2013 року. Отже, він виїхав на санаторно-курортне лікування, а ніяк не пе-реховувався від слідства. Також постановою зазначеного слідчого його оголошено у розшук, що також є незаконним у звязку з наведеним вище.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_1 та його захисник підтримали скаргу у повному обсязі, наполягаючи на її задоволенні і скасуванні оскаржуваних постанов слідчого.

Слідчий Іванова Н.В. у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Проте її неявка, згідно ч.3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали, на підставі яких було зупинено кримінальну

справу та оголошено у розшук підозрюваного, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з оглядом на наступне.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому про-вадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про зупи-нення досудового розслідування потерпілим, його представником чи за-конним представником, підозрюваним, його захисником чи законним пред-ставником.

Тобто ОСОБА_1, як підозрюваний у даному кримінальному про-вадженні, вправі звернутися до суду з даною скаргою.

Як слідує з ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за резу-льтатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час до-судового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобовязання припинити дію; зобовязання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Як вбачається із постанови прокурора прокуратури Татарбунарського району ОСОБА_6, який входить до складу групи прокурорів, на яких покладено повноваження прокурора у даному кримінальному провад-женні, від 21 жовтня 2013 р., постанови про зупинення досудового роз-слідування та оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_1 від 09 жовтня поточного року слідчим Івановою Н.В. винесені передчасно, необ-грунтовано та незаконно, так як в матеріалах провадження є відомості про місце знаходження підозрюваного, та слідчим не вжиті всі можливі заходи щодо своєчасного його виклику. А тому зазначені постанови слі-дчого про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_1 відмінено, а досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено ( а.с.21-22 ).

Тобто, зазначеною постановою прокурора Бролінського Р.О. вирішені всі питання, які зачіпались у скарзі ОСОБА_1, і отримано резу-льтат, на якому наполягав підозрюваний.

Частиною 2 ст.307 КПК України наведено вичерпний перелік про те, якою може бути ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування. Це такі: про скасування рішення слідчого чи прокурора; про зобовязання припинити дію; про зобовязання вчинити певну дію; про відмову у задо-воленні скарги.

Отже, виходячи з викладеного, слід відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слі-дчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_1 на постанови слідчого слідчого відділення Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 від 09 жовтня 2013 року про зупинення кримінального провадження № 0000380 та оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_1 у справі за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за ознаками складу кримі-нального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Ухвала слідчого судді, у відповідності до ч.3 ст.307 КПК України, не може бути оскаржена.

Суддя Тимошенко