Ухвала іменем україни 3 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретаріОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001346, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця

с. Шпанів Рівненського району Рівненської області, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України,

за участю захисника ОСОБА_6 ,
представника

цивільного позивача ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилаючись на істотні порушення судами вимог кримінального процесуального закону, вимагає про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення. Вказує, що в провадженні в супереч вимогам ч. 2 ст. 84 КПК України відсутній експертний висновок щодо виду і розміру шкоди, а також відсутні докази небезпеки для життя і здоров`я людей, оскільки відсутні потерпілі та висновки про погіршення їх здоров`я, що виключає склад кримінального правопорушення. Стверджує, що акти Державної екологічної інспекції, на які суд апеляційної інстанції послався як на доказ забруднення ґрунту та вважав їх складеними в межах компетенції цієї інспекції, не можуть визнаватись допустимими доказами, оскільки суд не навів норми КПК України згідно яких визнав ці акти допустимими доказами. Крім того, судом не взято до уваги надані стороною захисту експертні висновки НАН України Інституту ім. Думанського, щодо відсутності екологічної небезпеки в межах ділянки на АДРЕСА_2 та відсутність міграції забруднень з цієї ділянки в навколишнє середовище повітряним і водним шляхом. Також, судом не взято до уваги свідчення професора ОСОБА_9 про те, що забруднення або псування земель на вищезазначеній ділянці не відбулось.

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 239

КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить

3 400 грн.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру 983, 84 грн витрат на проведення експертиз.

Цивільний позов прокурора Стрийської міжрайонної прокуратури в інтересах Державної екологічної інспекції у Львівській області до ОСОБА_5 третя особа Стрийська міська рада про стягнення заподіяної шкоди, залишено без розгляду.

Згідно вироку суду, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді директора ПП «Львів Мет Союз», яке здійснювало господарську діяльність та мало на праві власності сховища та склади, в період з початку липня по 21 липня 2014 року залучивши ОСОБА_10 , із порушенням спеціальних правил, здійснив забруднення земель, шляхом захоронення промислових відходів, які містилися на складах в кількості 500 куб. м., на земельній ділянці площею 72, 6 кв. м., яка прилягає до складів підприємства за адресою:

АДРЕСА_2 , що створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкілля, оскільки забруднюючі речовини у відходах перевищили встановлені норми в багато разів.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2015 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 змінено, стягнуто з ОСОБА_5 процесуальні витрати в розмірі 983, 84 грн на залучення експерта на користь держави.
Врешті вирок суду залишено без зміни.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника, яка підтримала касаційну скаргу, просила судові рішення скасувати та кримінальне провадження закрити, представника цивільного позивача, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги, прокурора, який також заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду щодо законності та обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку, і повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Крім того, ухвала апеляційного суду за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 419 КПК України, згідно з вимогами якої у мотивувальній частині ухвали зазначаються встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотивів визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції має бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Зазначені вимоги закону апеляційним судом належним чином не виконані.
Відповідно до ст. 239 КК України об`єктивна сторона злочину складається з: діяння, тобто порушення спеціальних правил; настання наслідків у вигляді забруднення або псування земель відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля; створення небезпеки для життя, здоров`я людей чи довкілля; та причинного зв`язку між діянням, і настанням стану небезпеки для життя, здоров`я людей чи довкілля.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 239, визнається закінченим з того моменту, коли забруднення або псування земель створило небезпеку для життя, здоров`я людей, або для довкілля.
Створення небезпеки для життя і здоров`я людей має місце в разі, коли забруднення навколишнього природного середовища чи вчинення інших протиправних дій могло призвести до загибелі хоча б однієї людини, масових захворювань людей, зараження хоча б однієї людини епідемічним або інфекційним захворюванням, зниження тривалості життя чи імунного захисту людей, відхилень у розвитку дітей тощо.
Небезпека для довкілля - загроза настання таких наслідків, як: загибель тварин, рослин, лісопосадок; деградація земель; зменшення земельного покрову, що впливає на забезпечення населення сільськогосподарськими продуктами; зміна клімату й настання інших змін біологічного, хімічного і фізичного складу ґрунту; забруднення водних об`єктів і загибель водних біоресурсів у результаті зливу шкідливих речовин, відходів чи інших матеріалів, привнесених у землю, і т. д.
Створювання небезпеки повинно бути встановлюватися висновками необхідних судових експертиз проведених у відповідності до ст. ст. 84, 101, 102 КПК України.
Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_5 засуджено за здійснення забруднення земельної ділянки, шляхом захоронення промислових відходів, що створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкілля.
Суд першої інстанції, свої висновки щодо винуватості

ОСОБА_5 зробив на підставі показань свідків, а також протоколів обстеження місця події, листів Державної екологічної інспекції, тощо.
Зокрема, суд послався на листи Держекоінспекції від 29 та 31 липня 2014 року, відповідно до яких виявлено значене перевищення вмісту забруднюючих речовин в пробі ґрунту відібраної на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , а також лист Держекоінспекції від 13 серпня 2014 року, в якому вказано, що за результатами перевірки встановлено факт незаконного захоронення відходів невідомого походження на земельній ділянці на вищезазначеній вулиці та, що має місце забруднення цієї ділянки відходами хімічного походження, які несуть негативний вплив на земельні ресурси.
Окрім того, суд у вироку зазначив, що згідно з актом Держекоінспекції № 1144/02/ та протоколом № (52-54)/14, проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_2 та зроблено відбір проб ґрунтів з території складів і встановлено значене перевищення показників вмісту забруднюючих речовин.
Відповідно до звіту, за результатами експертизи зразку відходів № 3/12А-736-14 від 9 вересня 2014 року, небезпечні хімічні сполуки в наданому зразку відходу не виявлені. Але, ж у зв`язку з наявністю у відході важких металів неналежне поводження може супроводжуватися негативним впливом на довкілля, а виділення аміаку при контакті з вологою може негативно вплинути на стан здоров`я населення.
Висновком експерта № 3/954 від 30 вересня 2014 року встановлено елементний склад речовини сірого кольору наданої на експертизу. Відповідно до висновку № 3/1035 від 11 жовтня 2014 року встановлено елементний склад речовини сірого кольору вилученого по АДРЕСА_2 , та у елементний склад речовини сірого кольору, зразок якої вилучено на сміттєзвалищі у м. Жидачів Вищевказані речовини можуть бути речовинами хімічного виробництва.
Згідно з положеннями ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експерта.
Як вбачається, з матеріалів кримінального провадження, висновки експертиз на які послався суд у вироку не підтверджують фактнастання стану створення небезпеки для життя, здоров`я людей чи довкілля, а лише встановлюють елементний склад вилучених речовин.
Разом з тим, суд першої інстанції не навів мотивів чому він не взяв до уваги висновок експертизи НАН України Інституту

ім. Думанського № 99/500 від 22 жовтня 2014 року, на який сторона захисту посилалась, як на доказ невинуватості ОСОБА_5 , а суд апеляційної інстанції вказану помилку місцевого суду не виправив.
Про відсутність висновків експертиз щодо створення небезпеки для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також про відсутність екологічної небезпеки в межах ділянки по вул. Сколівській 14, захисник ОСОБА_6 зазначала в апеляційній скарзі.
В обґрунтування своєї позиції захисник посилалась на вищезазначений висновок експертизи № 99/500 від 22 жовтня

2014 року, згідно якого відсутня міграція забруднень з району ділянки в навколишнє середовище повітряним і водним шляхом та відсутня потреба у розрахунках шкоди навколишньому природному середовищу. Крім того, захисник вказувала на неправильність та необ`єктивність зроблених львівськими експертами розрахунків шкоди від забруднень. При цьому стверджувала, що експертами було значно перебільшені значення показників забруднень через невірно проведений відбір ґрунту і хибну інтерпретацію динаміки поширення забруднень по площі.
Апеляційний суд, розглядаючи апеляцію захисника та залишаючи її без задоволення, не навів обґрунтованих доводів спростування тверджень апеляційної скарги, а лише вказав, що висновки на які суд послався у вироку вказують на забруднення земель відходами, що створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля.

Також, в ухвалі суду зазначено, що покликання захисту на необґрунтованість висновків експертиз та спростування їх показами свідка ОСОБА_9 та його експертними висновками, а також про відсутність шкоди, є безпідставним та повністю спростовуються доказами у справі.

Враховуючи викладене, в супереч вимог ч. 2 ст. 419

КПК України в ухвалі суду не зазначено підстав, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, та її доводи, які фактично мали бути предметом розгляду апеляційного суду, не спростовані.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_5 не може визнаватися законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, і тому підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню на новий апеляційний розгляд.

При новому розгляді необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити доводи захисника, наведені у апеляційній і касаційній скаргах. Кримінальне провадження розглянути у суворій відповідності до вимог Кримінального та Кримінального процесуального Кодексів України і, в залежності від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436, 438

КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 травня

2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3