Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
5-344кз15: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 01.12.2015. Забезпечено надання загального доступу: 02.12.2015.
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2.,

суддів: ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши у судовому засіданні 20 листопада 2015 року в м. Києві заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2015 року ОСОБА_1 засуджено: за частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за частиною 2 статті 121 КК із застосуванням статті 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 75 КК постановлено звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 4 статті 76 цього Кодексу.

Апеляційний суд Миколаївської області скасував зазначений вирок місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_1 від призначеного покарання на підставі статті 75 КК і ухвалив свій вирок від 15 квітня 2015 року, яким засудив ОСОБА_1 за частиною 2 статті 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за частиною 2 статті 121 КК із застосуванням статті 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В іншій частині вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2015 року вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У своїй заяві засуджений порушує питання про скасування судових рішень щодо нього і просить справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Як на підставу своїх вимог посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, а саме частини 2 статті 296 КК, у подібних правовідносинах, що зумовило, на його думку, ухвалення різних за змістом судових рішень.

Обґрунтовуючи свою заяву, ОСОБА_1 зазначає, що кваліфікація його дій за частиною 2 статті 296 КК не повинна застосовуватись, а тому він підлягає виправданню за вказаною нормою права, передбаченою законом України про кримінальну відповідальність.

На обґрунтування такого твердження ОСОБА_1 посилається на отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень і долучені ним до заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2011 року, 26 квітня 2012 року, 09 квітня 2013 року та 05 вересня 2013 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши заяву та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 444 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 445 КПК підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання).

Однак, ключовою умовою для перегляду рішення касаційного суду є наявність різних, незалежно від форми і змісту, правових висновків суду касаційної інстанції, в основі яких лежить застосування однієї і тієї самої норми закону про кримінальну відповідальність у не менш ніж у двох кримінальних провадженнях, і хоча б в одному з яких сторона кримінального провадження ставила під сумнів (оспорювала) у будь-який спосіб правильність застосування такої норми. Вихід за межі визначених законом предмета та умов перегляду Верховним Судом України рішень призведе до повторного касаційного перегляду, що не відповідатиме положенням п. 1 ч. 1 ст. 445 КПК України і буде суперечити принципу правової визначеності.

Відповідно, неоднакового застосування немає, якщо суд касаційної інстанції не висловився у своєму рішенні про застосування норми матеріального права.

Як убачається з доданої до заяви оскаржуваної ухвали, ні сторона захисту, ні сторона обвинувачення не оспорювали кримінально-правову кваліфікацію за частиною 2 статті 296 КК в суді касаційної інстанції. Відповідно касаційний суд в своєму рішенні взагалі не висловив будь-яких застережень щодо зазначеного правозастосування.

Правозастосування - це здійснювана в процесуальному порядку діяльність суду, яка полягає в індивідуалізації юридичних норм стосовно конкретних суб'єктів і конкретних життєвих випадків в акті застосування норм права.

Таким чином, правозастосування має місце лише тоді, коли норма права реально втілена у певному судовому рішенні, а конкретні життєві обставини оцінені з розгляду саме цієї норми.

З огляду на викладене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що подана ОСОБА_1 заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2015 року є необґрунтованою і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 445, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_1 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...