Справа №1-25/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«4»березня 2011 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Землюк А.П.,

З участю прокурора Соп»яненко Н.В.,

Потерпілої ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2»язівка Контопського району Сумської області,

громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, засудженого

вироком Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада

2009 року за ст.286 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з

Позбавленням права керування транспортними засобами всіх видів

Строком на 3 роки, відбуваючого покарання за даним вироком з 7 квітня

2010 року, до затримання проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4єва,

б.25а,кв.66,

- обвинуваченого за ст.135 ч.1 КК України,

встановив:

ОСОБА_2 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.135 ч.1 КК України за фактом завідомого залишення без допомоги потерпілої ОСОБА_1, яка перебувала в небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок свого безпорадного стану, який було скоєно за наступних обставин.

13 червня 2003 року близько 21 години 50 хвилин водій ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи за довіреністю належним його цивільній дружині ОСОБА_3 автомобілем НОМЕР_1, рухаючись у темну пору доби на 325 км автошляху «Київ-Суми-Юнаківка»(в районі повороту до ВАТ «Суминасіння», напроти газової АЗС ДП «Денвер») у напрямку м.Суми зі сторони м. Недригайлів Сумської області, порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3«б», 2.9«а», 12.2, 12.3, 12.6 «ґ»Правил дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості свого руху по умовах видимості дороги, не оцінив дорожню обстановку, зневажив обєктивною можливістю бачити на своєму шляху руху двох велосипедистів, які рухались по узбіччю автошляху в попутному з автомобілем напрямку під правим краєм проїжджої частини, та яких добре видно на даній ділянці проїзної частини з його водійського місця при ближньому світлі фар автомобіля з відстані 69.25 м 87.65 м, при дальньому світлі фар 117.70-156.6 м. Вчасно ніяких водійських та управлінських дій для забезпечення безпеки свого руху не застосував, в результаті чого не впорався з керуванням автомобіля і допустив наїзд на двох велосипедистів: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Коли після наїзду зупинився на правому узбіччі автошляху «Київ-Суми-Юнаківка»приблизно у 100 метрах від місця наїзду на велосипедистів, вийшов з автомобілю та побачив, що здійснив наїзд на велосипедистів, то, порушуючи п.п. 1.5 та 2.10 Правил дорожнього руху України залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, при цьому завідомо залишив без допомоги ОСОБА_1, яка за висновком судово-медичної експертизи отримала закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку з вираженим астено-невротичним синдромом, забиту рану лобної ділянки, забиття лівого тазостегнового та гомілкового суглобів, лівого стегна, що кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження, що потягли за собою довготривалий розлад здоровя, тобто своїми діями водій ОСОБА_2 поставив ОСОБА_1 в небезпечний для життя стан та, покинувши місце ДТП, залишив потерпілу в небезпеці.

Підсудний звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст.135 ч.1 КК України у зв»язку з закінченням строку давності.

Потерпіла ОСОБА_1 проти клопотання заперечила.

Прокурор з клопотанням ОСОБА_2 погодилась. Вина підсудного у скоєнні злочину, передбаченого ст.135 ч.1 КК України у судовому засіданні встановлена і доведена повністю, однак скоєний ним злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, з дня вчинення злочину минув строк притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши клопотання підсудного, думку потерпілої та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справа підлягає закриттю, а підсудний звільненню від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності з наступних підстав.

Судом встановлено, що підсудний ОСОБА_2 був засуджений 18 листопада 2009 року вироком Сумського районного суду по справі №1-144/09 за ст.286 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами всіх видів строком на 3 роки за порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_4 та заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_1 Подія трапилась 13 червня 2003 року.

Після скоєння наїзду ОСОБА_2 завідомо залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_1, яка перебувала в небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок свого безпорадного стану, до якого потрапила внаслідок ДТП, спричиненого з вини підсудного.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст.135 ч.1 КК України, визнав повністю.

Крім визнання ним своєї вини, його винність у скоєнні злочину підтверджується поясненнями допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_1, яка пояснила, що внаслідок ДТП перебувала у такому фізичному та психічному стані, що потребувала сторонньої допомоги.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що чув як повз заправку на дуже великій швидкості проїхав автомобіль, почув глухий удар, а потім крики жінки. Коли разом з іншими прибіг до місця події, то побачив тіло людини, на відстані від нього стояв автомобіль. Від підбіг до машини, записав номер, в чей час побачив водія, який перебував у стані алкогольного сп»яніння. Той запитав, чи все нормально, не чекаючи відповіді сів до автомобілю та поїхав з місця.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що на місця події автомобіль бачив хвилин 5-10, який потім поїхав. Потерпіла жінка знаходилась у кюветі на кричала, перебувала у шоковому стані, приїхала швидка допомога та жінку посадили до автомобілю.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада 2009 року, відповідно до якого внаслідок скоєння підсудним ДТП потерпілій ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з вираженим астено-невротичним синдромом, забитої рани лобної ділянки, забиття лівого тазостегнового та гомілкового суглобів, лівого стегна, що кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок яких вона перебувала у небезпечному стані.

Таким чином, винність підсудного у скоєнні злочину, передбаченого ст.135 ч.1 КК України, у судовому засіданні знайшла своє повне підтвердження.

Відповідно до положень ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі.

Злочин скоєно 13 червня 2003 року, скоєний ОСОБА_2 злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за ст.135 ч.1 КК України передбачене покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі до двох років.

Відповідно до ст.248 КПК України, при наявності вище наведених підстав, справа підлягає закриттю, а підсудний звільненню від кримінальної відповідальності.

В частині скасування запобіжного заходу суд враховує те, що підсудний відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, термін якого не закінчився.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11-1, 248 КПК України, ст.49 КК України, суд

Постановив:

Звільнити ОСОБА_2, обвинуваченого за ст.135 ч.1 КК України, від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності.

Провадження по справі закрити.

Запобіжний захід до набрання постановою законної сили не змінювати і залишити тримання під вартою.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд протягом семи діб з моменту її винесення.

Суддя