Справа №11-272/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року травня 25 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Безверхого О.М.

суддів Крамаренка В.І. Пархоменко О.М.

з участю прокурора Матвієнка О.В.

засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2010р., яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, українець, уроженець і мешканець м. Київ, раніше не судимий.

засуджений за ст. 146 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі.

13 листопада 2007 року за вироком Глухівського міськрайонного суду ОСОБА_2 засуджений за ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 70 ч.І КК України за сукупністю злочинів шляхом, поглинання менш суворого покарання призначеного за ст. 146 ч.2 КК України більш суворим призначеним за вироком від 13 листопада 2007 року остаточно ОСОБА_3 призначене покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Встановила:

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за вчинення злочинів за слідуючих обставин.

16 жовтня 2006 року, близько 1 год. ЗО хв. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прибули до будинку № 92 по вул. Веригинська в м. Глухів де проживала ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Під час розмови ОСОБА_2 став залякувати ОСОБА_7, оскільки останній постійно бив ОСОБА_6, а потім між ними виникла бійка. В цей час до кімнати забігли ОСОБА_8 та ОСОБА_4 і стали допомагати ОСОБА_2В і нанесли кожний по декілька ударів ОСОБА_7 по різних частинах тіла.

Подолавши опір ОСОБА_7, з метою незаконного позбавлення його волі ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звязали йому мотузкою ноги та руки, заклеїли скотчем рот і поклавши в килимову доріжку завантажили до багажника автомобіля „ Фольскваген - Пассат " та вивезли до лісосмуги на відстань близько 2,5 км. від вул. Київський Шлях в м. Глухів в напрямку траси Київ - Москва.

Після цього ОСОБА_2, Медєдєв 0.0. і ОСОБА_4 витягли ОСОБА_7 з багажника автомобіля і віднесли в лісосмугу, де він залишився зі звязаними руками та ногами і заклеїним ротом віч - на - віч з ОСОБА_9 який продовжував його залякувати, а потім умисно позбавив його життя.

В апеляції та доповненні до неї ОСОБА_2 вказує, що під час проведення додаткового розслідування, слідчий ввів його в оману, а тому він не ознайомлюючись з протоколами його допитів, підписав їх не читаючи. Також під диктовку слідчого він написав явку з повинною, а суд на підставі цих сфальсифікованих документів розглянув справу, а на його заяви та клопотання не звернув уваги. Під час проведення слідства також не були в повному обсязі зясовані дані про особу потерпілого ОСОБА_7

Під час судового слідства суд не взяв до уваги його пояснення в тій частині, що не він перший, а потерпілий намагався нанести йому удар, а тому обороняючись він змушений був захищатись та нанести удар ОСОБА_7;

В даному випадку він діяв в межах необхідної оборони, а тому в його діях відсутній склад злочину передбачений ст. 146 ч. 2 КК України.

Тому він прохає вирок суду скасувати, а провадження по справі закрити, або ж переглядаючи справу застосувати вимоги ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_2 який підтримав доводи які викладені в його апеляції, прокурора Матвієнка О.В. який вважав вирок суду законним і обгрунтованим, а апеляцію засудженого такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції засудженого колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Викладені у вироку висновки суду, щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину за обставин викладених у вироку підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів, які перевірено в судовому засіданні в установленому кримінально - процесуальним законодавством порядку.

Вказівки ОСОБА_2 про те, що він незаконно не позбавляв волі потерпілого ОСОБА_7, перевірелись в судовому засіданні судом першої , інстанції, і вони не знайшли свого підтвердження. Більш того суд у вироку навів докази, якими ці доводи спростовуються. і

Засуджений ОСОБА_2 на досудовому слідстві зазначив, що дійсно 1

разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приїхали в м. Глухів, для зясування 1

стосунків з ОСОБА_7 який знущався над ОСОБА_10 З собою і він взяв мотузку та скотч. Під час розмови в кімнаті з ОСОБА_7, останній ^ став висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою і намагався йому

ОСОБА_2 нанести удар ножем, але він ухилився. Після цього в кімнату забігли ОСОБА_8 та ОСОБА_4 і вони разом стали наносити удари Стапаненку по різних частинах тіла. З метою подання опору з боку ОСОБА_7, вони звязали йому руки та ноги та заклеїли скотчем рот і поклавши його в килимову доріжку віднесли на вулицю, де загрузили його в багажник автомобіля. Підїхавши на автомашині до лісосмуги, вони витягли ОСОБА_7 з багажника автомобіля і відтягай в ліс, де він хотів його залякати, щоб він більше не знущався над Шес^опаловою та її донькою.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 дав аналогічне пояснення, щодо подій які мали місце в будинку ОСОБА_6, на вулиці та в районі лісосмуги, що і ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_6 допитана в судовому засіданні підтвердила, що її співмешканець ОСОБА_7 постійно її бив, знущався, а тому вона змушена була зателефонувати своїй старшій доньці і розповісти про події, що мали місце в її стосунках з співмешканцем. Вночі 16.10.2006 року до її будинку прибув її зять ОСОБА_2 та два хлопці. ОСОБА_2 зайшов до будинку з мотузкою в руках, якою пізніше були звязані руки та ноги ОСОБА_7 Потім вона почула розмову ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на підвищених тонах, яка переросла в бійку. В послідуючому в бійці приймали участь і два хлопці які приїхали разом з ОСОБА_9 Через деякий час вийшовши з кімнати вона побачила, що ОСОБА_7 лежить на підлозі і в нього руки та ноги звязані вірьовкою, а рот заклеєний скотчем. Хлопці винесли ОСОБА_7 з будинку, а вона вимила підлогу в будинку, на якій були сліди крові.

Суд зберігаючи обєктивність та неупередженість, визнав покази підсудного ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_6, які вони давали в судовому засіданні логічними та послідовними і такими, що обєктивно свідчать про незаконне позбавлення волі ОСОБА_7

Окрім цього і сам ОСОБА_2 незаперечував, під час допиту в судовому засіданні, того, що привіз з собою вірьовку, якою звязав руки та ноги ОСОБА_7 та заклеїв йому скотчем рот, а потім разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 завантажили його в багажник автомобіля та вивезли за місто в лісосмугу. І

Винність ОСОБА_2 підтверджена і іншими дослідженими судом доказами які зазначені у вироку: протоколом огляду місця події в лісосмузі в напрямку с. Шевченково на відстані 2,5 км. від будинку №60 по вул. Київський Шлях в м. Ґлухів де було виявлено тіло ОСОБА_7 в якого руки та ноги були звязані мотузкою, а рот і шия обмотані скотчем ( т.1, ас. 9-24 ); роздруківкою вхідних та вихідних дзвінків абонента мобільного звязку телефону яким користувався ОСОБА_2 по шляху слідування з м. Київ до м. Глухів 15-16 жовтня 2006 року, що вказує на те, що саме ОСОБА_2 перебував в м. Глухів ( т. 6 ас. 49 ) ; протоколом предявлення для впізнання клейонки, яка була виявлена під час огляду місця події 25.10.2006 року, в якій ОСОБА_6 впізнала ту яку вона вночі 16.10.2006 року віддала ОСОБА_2 (т.1 ас. 160-161 ).

Викладені джерела доказів не викликали сумнівів у суду першої інстанції, ними погоджується і колегія суддів, а тому доводи засудженого ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу злочину передбаченого ст. 146 ч.2 К України, не заслуговують на увагу.

Порушень кримінально - процесуального закону, які б тягли зміну ч скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Злочинні дії ОСОБА_2В за ст. 146 ч.2 КК України судом перше інстанції були кваліфіковані вірно, оскільки він не законно позбавив воі ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб.

Покарання за зазначеним законом ОСОБА_2 судом призначено дотриманням вимог ст. 65 КК України. При цьому враховано тяжкіст вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що помякшуюті покарання.

Відповідно до вимог ст. 69і КК України, за наявності обставин, ще помякшують покарання, передбачених п. п. 1 та 2 частини першої ст. 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні

підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого вид) покарання, передбаченого відповідною санкцією статті ( частини статті ) особливої частини цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи ОСОБА_2 винний у вчиненні злочину за яким він засуджений не визнав, обставини що помякшують покарання, передбачені п. п. 1 та 2 ст. 66 КК України відсутні.

За таких обставин колегія суддів підстав для задоволення апеляції і в частині можливого помякшення ОСОБА_2 покарання та застосування вимог ст. ст. 69 та 69 і КК України не вбачає та вважає що призначене засудженому покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2010 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_2 - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_1 ОСОБА_12