Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
5-3850ск15: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 19.11.2015. Забезпечено надання загального доступу: 19.11.2015.
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддів ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 грудня

2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року в кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2

ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК,

у с т а н о в и в:

У касаційній скарзі ОСОБА_4, не заперечуючи доведеності своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, просить змінити вирок місцевого суду й ухвалу апеляційного через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого через суворість. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суди не повною мірою врахували дані про його особу та всі обставини, що пом'якшують покарання. При цьому засуджений заявив клопотання про поновлення строку на оскарження цих рішень у касаційному порядку.

Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 грудня 2014 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

- за ч. 2 ст. 185 КК - на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК - на строк 1 рік;

- за ч. 1 ст. 121 КК - на строк 5 років.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2014 року й остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат

у кримінальному провадженні.

Ухвалою апеляційного суду від 31 березня 2015 року вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він

07 червня 2014 року близько 23.30 год. на АДРЕСА_2, вийшовши

з указаного будинку, побачив велосипед «Турист» належний ОСОБА_5, керуючись корисливим мотивом на заволодіння чужим майном, діючи повторно, таємно викрав, заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на суму 372 грн.

Крім того, ОСОБА_4 04 липня 2014 року близько 22.30 год., знаходячись у магазині «АТБ», за адресою мікрорайон 4, буд. 44а

в м. Лозовій, повторно таємно викрав із торгівельного прилавку товари на загальну суму 156,38 грн, чим завдав «АТБ-маркет» матеріальної шкоди на вказану суму.

05 липня 2014 року близько 01.00 год., ОСОБА_4 у стані алкогольного сп'яніння біля під'їзду будинку АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно ударив ОСОБА_6 металевим молотком по лобі, від чого остання впала на спину, отримавши тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Також ОСОБА_4 30 липня близько 23.00 год. біля будинку № 11 на вул. Лозовського повторно таємно з корисливого мотиву викрав

з оглядового колодязя каналізаційної мережі КП Лозоваводоканал» Лозівської міської ради Харківської області металеву кришку вартістю 320 грн, завдавши цьому підприємству матеріальної шкоди на вказану суму, а 31 липня близько 04.00 год. між вулицями Лозовського

та Профінтерну у парку Шевченка - металеву кришку вартістю 420 грн; намагався зникнути з місця події, однак свого злочинного наміру

на заволодіння чужим майном до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки біля приміщення ЗОШ № 7 був затриманий працівниками міліції.

30 серпня 2014 року близько 21.30 год. ОСОБА_4, проходячи повз кафе «Перспектива», на вул. Паризької Комуни в м. Лозовій, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом на заволодіння чужим майном, повторно викрав велосипед «Україна», належний потерпілому ОСОБА_7, заподіявши останньому матеріальної шкоди на суму 219 грн.

Увечері, 01 вересня 2014 року, ОСОБА_4, проходячи повз кафе «Зеленський», на вул. Котовського в м. Лозовій, керуючись тим самим мотивом повторно таємно викрав велосипед WINORA, належний потерпілому ОСОБА_8, заподіявши останньому матеріальної шкоди на суму 1771 грн.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений з поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Засуджений ОСОБА_4 у касаційній скарзі ставить питання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на перебування в місцях позбавлення волі й неотримання кваліфікованої юридичної послуги для звернення до ВССУ та на те, що його попередні касаційні скарги, як такі, що не відповідали вимогам процесуального закону, залишалися без руху.

Керуючись у тому числі ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно з якими кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, колегія суддів вважає за можливе поновити скаржнику вказаний строк.

Разом із тим, розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі,

та перевіривши надані до скарги судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити

з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4

у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено

та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК

у касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів ОСОБА_4 про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі винного, то вони є необґрунтованими.

Згідно зі ст. 65 КК, особі, яка вчинила злочин повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, місцевий суд, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, обираючи вид та розмір заходу примусу врахував всі дані й обставини, на які також є посилання в касаційній скарзі, зокрема: тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, кількість злочинних епізодів, а також дані про особу засудженого, те, що той раніше неодноразово був судимий, не займається суспільно корисною працею, на спеціальних обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно. Врахував суд і обставину, що пом'якшує покарання, - щире каяття у вчиненому, а також обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочинів у стані алкогольного сп'яніння.

Дотримуючись вимог ст. 50 КК, зважаючи на конкретні обставини справи, суд дійшов обґрунтованого висновку, що покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк шість років буде необхідним та достатнім для виправлення й попередження вчинення засудженим нових злочинів.

Таким чином, покарання ОСОБА_4 призначено з дотриманням вимог статей 65, 70 КК.

Підстав вважати захід примусу явно несправедливим за його розміром унаслідок суворості немає.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до положень кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

З огляду на викладене обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих аргументів про необхідність перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

А тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1ОСОБА_2ОСОБА_3

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...