Справа № 317/3690/15-к
№/п 1-кп/317/377/2015

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000565 від 18.11.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Маринське Горностаївського району Херсонської області, громадянина України, українця, освіта середня, одружений, має 1 неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживає по АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
У відповідності до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу, 08 серпня 2014 року ОСОБА_5 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29 листопада 2014 року ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

30 грудня 2014 року солдат ОСОБА_5 убув у щорічну відпустку терміном до 10 січня 2015 року.

Проте 10 січня 2015 року ОСОБА_5 для подальшого проходження військової служби до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 з відпустки не прибув.

Діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби 10 січня 2015 року не з*явився вчасно без поважних причин на службу з відпустки, а саме до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до місця служби та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження служби до 18 листопада 2015 року.

Допитаний у судовому засідані обвинувачений ОСОБА_5 провину свою визнав повністю, пояснив, що 08.08.2014 року за повісткою з*явився до військомату. Пройшов медичну комісію, визнаний гідним та був зарахований на всі види забезпечення. Грошове утримання на картковий рахунок отримував не регулярно. 30 грудня 2014 року отримав відпустку строком до 10 січня 2015 року, але вирішив з відпустки не повертатися до військової частини. Пояснив, що має неповнолітню дитину, яка часто хворіє, тому вирішив доглядати за нею. Окрім того в нього хворіє дружина. На питання суду пояснив, що тяжкими та невиліковними хворобами рідні не хворіють та постійного безвідривного догляду не потребували і не потребують. Родина має тяжке матеріальне становище. Про місце свого перебування та причини неприбуття до військової частини не повідомляв. Ухилявся від проходження служби до 18 листопада 2015 року, потім сповістив належну службу та з*явився з каяттям. Але й на час розгляду провадження в суді до частини не повернувся, службу не проходить, хоча не є демобілізованим.
Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст. 407 КК України тобто нез*явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд не може погодитися з висловленням захисника обвинуваченого, що вина ОСОБА_5 є необережною, оскільки він усвідомлював наслідки своїх дій та був попереджений про них, що випливає з пояснень самого обвинуваченого.
ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості. Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше не судимий. Ухилявся від несення служби більше 10 місяців.
Обставинами, які пом*якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину, а також скоїв правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин (через хворобу близьких родичів.)

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що при призначенні покарання слід застосувати ст.69 КК України та призначити покарання більш м*яке ніж передбачено законом.
Відповідно до ст.60 КК України військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України і призначити покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді 1 (одного) місяця гауптвахти.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 . до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати цілодобово своє місце мешкання та покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання, а саме будинок АДРЕСА_2 .
- заборонити виїзд за межі с. Маринське Горностаївського району Херсонської областів особистих справах без дозволу суду і обов`язати повідомляти суд про виїзди за межі населеного пункту по службовим справам.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.
Суддя: ОСОБА_1