У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні 10 грудня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 .

Цим вироком
ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки
та мешканки м. Ізмаїл Одеської області,
судимої 30 березня 2012 року за ч. 1 ст. 15 і ч. 1 ст. 185
КК України на 1 рік позбавлення волі зі звільненням
на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року вирок змінено, зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_5 строк перебування її під вартою з 08 квітня 2011 року по 28 липня 2011 року.

ОСОБА_5 визнано винуватою у тому, що вона 27 березня 2011 року, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , засудженою за вчинення цього злочину вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2013 року, вчинила 4 епізоди крадіжок чужого майна, заволодівши таким чином майном: ОСОБА_7 вартістю 390 грн, ОСОБА_8 - 84 грн, ОСОБА_9 - 38 грн, ОСОБА_10 - 78 грн,
Крім того, ОСОБА_5 19 серпня 2011 року та 10 вересня 2011 року, діючи повторно, таємно викрала майно ОСОБА_11 вартістю 347,10 грн, та ОСОБА_12 - 243,90 грн.
Також ОСОБА_5 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, 05 грудня 2010 року та 07 квітня 2011 року відкрито заволоділа грошима ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у сумі 260 грн та 2 400 грн.
Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_5 30 квітня 2012 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у кафе «Чайка» у м. Ізмаїлі, діючи повторно, таємно викрала майно ОСОБА_15 вартістю 425 грн.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування судових рішень та призначення нового судового розгляду у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої через м`якість. Зазначає, що лише один епізод крадіжки чужого майна вчинено ОСОБА_5 після постановлення попереднього вироку, а усі інші - до цього вироку, однак суд безпідставно не призначив їй покарання підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який касаційну скаргу не підтримав, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
За змістом статті 70 КК України, а також відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»коли після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 КК України, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК Україниза сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_5 було засуджено вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2012 року за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік і звільнено на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Крадіжку майна ОСОБА_15 ОСОБА_5 вчинила через місяць після постановлення цього вироку. При цьому крадіжки майна потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також грабіж потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , за скоєння яких її також засуджено за оскаржуваним вироком, вона вчинила в період з 05 грудня 2010 року по 10 вересня 2011 року, тобто до засудження за попереднім вироком. Однак суд всупереч вимогам закону не призначив їй покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, чим неправильно застосував кримінальний закон, що потягло призначення занадто м`якого покарання.
Оскільки прокурор з апеляційною скаргою не звертався, апеляційний суд був позбавлений можливості виправити зазначене порушення вимог закону.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що судові рішення щодо ОСОБА_5 підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд. При новому розгляді суду слід врахувати наведене у даній ухвалі, перевірити доводи, викладені у касаційній скарзі прокурора, та за умови підтвердження обсягу обвинувачення, в якому засуджену визнано винуватою за даним вироком, призначити покарання, яке б відповідало вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 394 396 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів
у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.
С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1