АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3268/2015 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 , погодженого із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони залишати з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 , щодо

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Теречне Хасавюртовського району Республіки Дагестан Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою:АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мотивовано тим, що при вирішенні цього питання слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та про існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду. Разом з тим, слідчий суддя визнав недоведеними доводи прокурора, що існує ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню, а також що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду. Крім того, слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваного, а тому вирішив застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На думку апелянта, слідчий суддя необґрунтовано дійшов висновку, що ризики, зазначені у клопотанні, є недоведеними та не підтвердженими об`єктивними даними. Зокрема, прокурор стверджує, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення і в разі обрання стосовно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також апелянт зазначає, що на даний час не проведений увесь комплекс необхідних слідчих та розшукових дій і тому не встановлено всі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлено та не допитано усіх осіб, яким можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження. Крім того, автор апеляції звертає увагу, що, відповідно до повідомлення Департаменту захисту національної державності Управління контррозвідувальних заходів по боротьбі з тероризмом СБУ від 05 листопада 2015 року № 5/2/1-36377, ОСОБА_9 сприяв громадянину РФ ОСОБА_12 , який є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000240 від 15 серпня 2015 року за ч. 1 ст. 258-3 КК України. При цьому прокурор вказує, що серед оточення ОСОБА_9 є невстановлені спільники вчинення кримінального правопорушення, яких він може повідомити про факт виявлення та припинення його злочинної діяльності і обставини, які стали йому відомі в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому, як вважає апелянт, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Таким чином, прокурор стверджує, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших невстановлених співучасників злочину у провадженні, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні ГСУ СБ України перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000351 від 05 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

05 листопада 2015 року о 17 год. 35 хв. ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що складено відповідний протокол, та того ж числа йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

06 листопада 2015 року старший слідчий в ОВС 1-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодоОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і, будучи громадянином Російської Федерації, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року у задоволенні клопотання старшого слідчого було відмовлено, а щодоОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та про існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, прийшов до правильного висновку, що жодним чином є недоведеними доводи, що існує ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню, а також що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду.
Зокрема, перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що хоча і існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, але з огляду на конкретні обставини кримінального провадження він є настільки мінімізованим і малоймовірним, що для його запобігання достатнім буде застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби. Жодних переконливих доказів, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризику переховування підозрюваного ОСОБА_9 від органів досудового розслідування чи суду,в матеріалах кримінального провадження не міститься і прокурором не доведено, а ризик перешкоджання кримінальному провадженню, про який вказано у клопотанні старшого слідчого і в апеляційній скарзі прокурора, взагалі не стосується даного кримінального провадження, оскільки фігурантом у ньому є тільки ОСОБА_9 і у цьому провадженні всі основні слідчі дії проведені.

В сукупності із обставинами кримінального провадження для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 , стан здоров`я останнього, міцність соціальних зв`язків, його сімейний і майновий стан та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Таким чином, доводи прокурора щодо незаконності оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року, якоювідмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 , погодженого із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони залишати з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 , щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4