11-кп/775/283/2015(м)
264/2576/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000113 від 24 квітня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 травня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовте П`ятихатського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, солдата номера обслуги протитанкової батареї військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.1 ст.402 КК України до покарання у виді 6 місяців тримання у дисциплінарному батальйоні,

встановила:

вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 було визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 призваний на військову службу за мобілізацією 21 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку на даний час проходить у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номера обслуги протитанкової батареї, у військовому званні «солдат».

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 555- XIV (далі Статутів) зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

З початку березня 2015 року військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на Сході України та дислокується польовим табором біля АДРЕСА_3 .

26 березня 2015 року приблизно о 14.10 год. заступником командира протитанкової батареї по роботі з особовим складом старшим лейтенантом ОСОБА_7 , який відповідно до вимог ст. 29 Статуту являється для солдата ОСОБА_6 начальником як за службовим становищем, так і за військовим званням, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 , в розташуванні земляного укриття особового складу протитанкової батареї, яке розташоване на південній околиці населеного пункту АДРЕСА_4 , віддано усний наказ визначеному особовому складу військовослужбовців, у тому числі ОСОБА_6 , негайно вибути до блокпосту № НОМЕР_2 , який знаходиться на трасі в напрямку населеного пункту Комінтерново, для несення служби з контролю за пересуванням автомобільного транспорту по дорозі, на якій знаходиться зазначений блокпост.

Відповідно до вимог ст. 30 Статуту внутрішньої безпеки Збройних Сил України начальник має право віддавати накази підлеглому військовослужбовцю і зобов`язаний перевіряти їх виконання, підлеглі зобов`язані беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Крім того, відповідно до ст.6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Проте, 26 березня 2015 року приблизно о 14.10 год. на шикуванні особового складу у приміщенні земляного укриття протитанкової батареї, яке розташовано на південній околиці населеного пункту Талаківка Донецької області, солдат ОСОБА_6 , діючи в порушення наведених вище вимог Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно відмовився виконувати наказ старшого лейтенанта ОСОБА_7 щодо негайного вибуття до блокпосту № НОМЕР_2 , який знаходиться на трасі в напрямку населеного пункту Комінтерново, для несення служби з контролю за пересуванням автомобільного транспорту по дорозі, на якій знаходиться зазначений блокпост та залишився у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , де перебуває дотепер.

На вказаний вирок від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить судове рішення скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування доводів своєї скарги апелянт посилається на те, що під час розгляду судом справи йому не було роз`яснено право мати захисника. Крім того, при роз`ясненні положень ст.349 КПК України, суддею не встановлено, чи дійсно відмова від судового розгляду кримінального провадження є добровільною.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурор посилається на обґрунтованість вироку суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення, а судове рішення без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який відстоював законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження й ознайомившись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорювалися. При цьому, судом було з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і сумніви у його позиції суд не встановив, роз`яснено йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема порядок оскарження вироку при розгляді справи без дослідження доказів. Дані факти відображені як у журналі судового засідання, так і на технічному носії інформації, на якому зафіксовано судове провадження у суді першої інстанції.

Твердження обвинуваченого про те, що йому не було роз`яснено право мати захисника спростовується матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, під час досудового розслідування ОСОБА_6 роз`яснювалось його право на захист та інші процесуальні права, про що вручена відповідна пам`ятка. Ознайомившись зі своїми процесуальними правами останній заявив, що послуг захисника не потребує, свої інтереси бажає захищати самостійно, про що складений відповідний протокол.

Аналогічним чином обвинуваченому роз`яснювалось право на захист судом під час підготовчого судового засідання та судового розгляду.

Клопотання від обвинуваченого ОСОБА_6 до суду про залучення захисника не надходили.

Крім того, не заслуговують на увагу й доводи обвинуваченого про скасування вироку щодо нього у зв`язку із знаходженням на його утриманні матері-інваліда 2-ої групи ОСОБА_8 та двох неповнолітніх дітей, оскільки відповідних документів з приводу наявності на його утриманні дітей до суду не надано. А згідно висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом 1-ої та 2-ої групи внаслідок психічного розладу, строк якого, до речі, сплив 31 липня 2015 року, ОСОБА_8 проживає разом з донькою ОСОБА_9 .

З урахуванням вказаного вище, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Підстав для скасування вироку і призначенню нового судового розгляду, як це передбачено ст. 415 КПК України у справі не вбачається, оскільки апеляційний суд розглядає справу у межах апеляції.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3