печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1397/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Генеральної прокуратури України та прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність Генеральної прокуратури України та прокуратури м. Києва, щодо невнесення за його заявою відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що 17 грудня 2013 року народним депутатом України ОСОБА_4 було направлено депутатське звернення на ім`я Генерального прокурора України ОСОБА_5 , якому зазначалось про вчинення суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України.

Однак, всупереч положенням ст.ст. 60, 214 КПК України зазначена заява Генеральною прокуратурою України не була зареєстрована в ЄРДР.

Поряд з цим, як зазначає скаржник, на адресу ОСОБА_4 надійшов лист за підписом прокурора м. Києва ОСОБА_7 від 08 січня 2014 року №06/1-19603-14, згідно якого вищезгадане звернення містить лише власні міркування та припущення автора про вчинення кримінального правопорушення, а отже не є повідомленням про кримінальне правопорушення у розумінні ч. 5 ст. 214 КПК України.

Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст.ст. 214, 303, 307 КПК України, скаржник просить визнати незаконною бездіяльність Генеральної прокуратури України та прокуратури м. Києва, яка виразилась у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 до ЄРДР та зобов`язати вказані органи прокуратури внести відповідні відомості до ЄРДР.

В судовому засіданні адвокат подану скаргу підтримав.

Особи, дії яких оскаржуються, у судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

За вказаних обставин, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, слідчим суддею визнано можливим проводити розгляд скарги у відсутності осіб, дії яких оскаржуються.

Заслухавши думку заявника, вивчивши скаргу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом на підставі доводів скарги встановлено, що 17 грудня 2013 року народним депутатом України ОСОБА_4 . Генеральному прокурору України ОСОБА_5 було направлено депутатське звернення, в якому зазначалось про вчинення суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України. У подальшому вказане звернення листом за підписом заступника Генерального прокурора України ОСОБА_8 направлено за належністю до прокуратури м. Києва.

Разом з тим, 08 січня 2014 року ОСОБА_9 було направлено лист за підписом прокурора м. Києва ОСОБА_7 , згідно якого звернення ОСОБА_9 містить лише його власні міркування та припущення про вчинення кримінального правопорушення особою, зазначеною у його зверненні, а отже не є повідомленням про кримінальне правопорушення у розумінні ч. 5 ст. 214 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

В сукупності аналіз вищезгаданих положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що звернення, яке надійшло за належністю до прокуратури м. Києва, його автором назване як повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, останнє за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить даних про вчинення зазначеною у зверненні особою злочину, за викладених заявником обставин.

Посилання ОСОБА_9 у його зверненні фактично зводяться до незгоди з процесуальним рішенням судді, якою постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку.

Незгода із судовими рішенням, ухваленим суддею, не може свідчити про наявність в її діях ознак злочину. Процесуальні дії судді, законність та необґрунтованість рішення суду, можуть бути предметом розгляду лише судами вищих інстанцій та в порядку, визначеному процесуальним законом.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на бездіяльність Генеральної прокуратури України, з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, реєстрація кримінальних правопорушень шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, а також реєстрація осіб, які їх учинили, слідчим (прокурором), під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, не суперечить положенням ст.ст. 214,218 КПК України.

Також, згідно з п. 3.6 наказу Генерального прокурора України №125 від 03 грудня 2012 року Про затвердження Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення віднесені до підслідності органів прокуратури та надійшли до прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, спеціалізованих прокуратур на правах обласних, Генеральної прокуратури України, керівниками підрозділів апаратів направляються для здійснення досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня. Рішення про передачу таких заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення для внесення до ЄРДР слідчими прокуратур АРК, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур на правах обласних, Генеральної прокуратури України, приймаються керівниками органу прокуратури.

Таким чином, дії заступника Генерального прокурора України щодо направлення звернення ОСОБА_9 до прокуратури м. Києва за територіальним принципом не суперечать вищезазначеним положенням закону та наказу Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012 року.

За наведених обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Генеральної прокуратури України та прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя