В И Р О К

і м е н е м У К Р А Ї Н И

Справа номер 1-49/2011

12 липня 2011 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючого Малишенко Т.О.

при секретарі Носенко И.В., за участі прокурора Косенко О.В., за участі підсудного: ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за звинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця: ІНФОРМАЦІЯ_2, білоруса, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 б. 7 кв. 29, раніше судимого

- 15.04.2002 року Славутицьким міським судом за ст.185 ч.2, ст.75 КК України, покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-26.01.2004 року Богуславським районним судом Київської області за ст. 185 ч.3, 71 КК України три роки шість місяців позбавлення волі;

- 09.12.2010 року Славутицьким міським судом за ст.309 ч.1, ст.75 КК України, покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,-

- у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

ПІЗО М.С., повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Злочин скоєно при таких обставинах: 23.03.2011 року, близько 20 години. ОСОБА_1 страждаючи на алкоголізм і потребуючи в зв'язку з цим примусового лікування, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_2, в залі вказаної квартири побачив гаманець останньої, в середині якого знаходилася пенсійна банківська картка і у нього виник намір на вчинення крадіжки чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходилися на рахунку вказаної пенсійної банківської картки. Реалізуючи свій намір, ОСОБА_1 скориставшись відсутністю поруч ОСОБА_2, шляхом вільного доступу, заволодів банківською пенсійною карткою Промінвестбанкурахунок №432142, з грошовими коштами на вказаному рахунку, які належать потерпілій ОСОБА_2 В подальшому в результаті злочинних дій, а період в 23.03.2011 року по 24.03.2011 року, ОСОБА_1 використовуючи банківську пенсійну картку Промінвестбанку., яка належить потерпілій ОСОБА_2, з банкоматів в м. Славутичі, зняв за три рази з її особистого рахунку №432142 гроші загальною сумою 1100 гривень, тобто повторно оскільки має не погашену у встановленому законом порядку судимість за аналогічний злочин, таємно викрав чуже майно, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму. Викраденими грошима ОСОБА_1 розпорядився за власним розсудом.

Допитаний у суді в якості підсудного ПІЗО М.С., провину у скоєному визнав повністю, суду пояснив, що дійсно узяв у потерпілої пенсійну картку і за декілька разів зняв гроші у сумі 1100 гривень, якими розпорядився на власний розсуд. На даний час відшкодував 400 гривень, просив не позбавляти його волі.

Підсудним було заявлено клопотання, оскільки він провину визнав повністю, то обмежитись дослідженням фактичних обставин справи, інші учасники судового засідання не заперечували проти даного клопотання, тому суд ухвалив на підставі ч.3 ст.299 КПК України визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і вирішив обмежитись дослідженням фактичних обставин справи. При цьому суд зясував, чи правильно розуміє підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також розяснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Із пояснень потерпілої ОСОБА_2, слідує, що ОСОБА_1, викрав її пенсійну картку з якої за декілька разів зняв її гроші. На даний час він відшкодував їй 400 гривень. Вважає, що до нього не потрібно застосовувати реальну міру покарання у вигляді позбавлення волі.

Оцінивши досліджені по справі докази, суд вважає, що провина підсудного в інкримінованому діянні підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності.

Органи досудового слідства дії підсудного кваліфікували за ст. 185 ч.2 КК України, як те, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що дії підсудного органи досудового слідства кваліфікували правильно, оскільки в судовому засіданні знайшла підтвердження кваліфікація його дій за ст. 185 ч.2 КК України. Як було зясовано у суді, дії підсудного були спрямовані на таємне викрадення чужого майна, тобто підсудний скориставшись відсутністю сторонніх осіб, незаконно, безоплатно, непомітно вилучив чуже майно в даному випадку пенсійну картку з якої зняв гроші, поза волею власника, і зміг довести крадіжку до кінця, тобто розпорядився коштами на свій розсуд, повторно, оскільки вчинив дані дії в період не погашення у встановленому порядку судимості за аналогічний злочин.

Обставиною, яка обтяжує відповідальність підсудного, суд вважає, вчинення злочину в стані алкогольного сп,яніння, та рецидив злочину.

Обставиною, яка помякшує відповідальність підсудного, суд вважає, те, що він своїми поясненнями активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував матеріальні збитки.

За місцем проживання підсудний ні в чому поганому не був замічений. В той же час ніде не працює, являється інвалідом 2-ої групи.

Санкція ч.2 ст. 185 КК України передбачає відповідальність у вигляді арешту, обмеження волі і позбавлення волі. Суд вважає, що з урахуванням того, що підсудний вчинив злочин в період відбування покарання, оскільки він засуджений 09.12.2010 року Славутицьким міським судом Київської області за ст.309 ч.1, 75 КК України до 2 років місяців позбавлення волі з іспитовим строком, тобто на шлях виправлення та перевиховання не став, то до нього необхідно застосувати міру покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.321,323,324 КПК України, суд

З а с у д и в:

Визнати винним ОСОБА_1 за ст. 185 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків ПІЗО М.С., до покарання, визначеного новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, і остаточно визначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Змінити ПІЗО М.С., міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на тримання під вартою в СІЗО-31 Державного Департаменту України по виконанню покарань м. Чернігова. Узяти під варту у залі суду. Строк відбуття покарання рахувати з 12.07.2011 року.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Київської області через Славутицький міський суд протягом 15 діб, а підсудному з моменту вручення.

Суддя

Суддя ОСОБА_3