А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.10.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України, за апеляційною скаргою обвинувача прокурора прокуратури м. Ужгорода на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 липня 2015 року, якою обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК.
Підставою повернення обвинувального акту в ухвалі суду зазначено те, що він на порушення вимог п.3 ч.2 ст.291 КПК України не містить точних відомостей про місце проживання потерпілих, а також інших засобів зв`язку. Зазначені ж в обвинувальному акті адреси, на думку суду, не відповідають фактичним адресам, оскільки судові повістки повертаються до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Окрім цього, реєстр матеріалів досудового розслідування в порушення вимог ст.109 КПК України не містить опису всіх процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень, зокрема: відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження.
Державний обвинувач порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нової про призначення підготовчого судового засідання. Вказує на те, що зазначені в ухвалу суду порушення, не є підставою для повернення матеріалів досудового розслідування.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 також вважає рішення суду незаконним і необґрунтованим. Вважає кваліфікацію його дій за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України невірною та просить перекваліфікувати на ч.2 ст.15 ч.1 ст.194 КК України та призначити більш м`яке покарання.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу, перевіривши обвинувальний акт і додані до нього матеріали, обговоривши доводи суду першої інстанції і апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п. 1-9 цієї частини, і, зокрема, анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по-батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , всупереч зазначеним вимогам Закону, не містить точних даних про місце проживання потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Як вбачається із обвинувального акту адресою місця проживання потерпілої ОСОБА_9 зазначено АДРЕСА_2 , потерпілого ОСОБА_10 - АДРЕСА_3 , потерпілого ОСОБА_11 - АДРЕСА_4 , потерпілого ОСОБА_15 - АДРЕСА_5 , потерпілого ОСОБА_12 - АДРЕСА_6 , потерпілого ОСОБА_13 - АДРЕСА_7 , потерпілої ОСОБА_14 - АДРЕСА_8 ..
З метою належного повідомлення потерпілих про призначення підготовчого судового засідання на вищевказані адреси неодноразово надсилались судові повістки (09.04.2015р., 06.05.2015р., 14.05.2015р., 26.05.2015 р., 08.06.2015р., 01.07.2015р., 09.07.2015р.). Проте, потерпілі в судові засідання не з`являлися. Повістки про виклик до суду потерпілими не одержувались, а поверталися у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується відмітками на поштових повідомленнях. Зазначене свідчить про те, що Місце проживання потерпілих в обвинувальному акті вказані невірно.
Згідно відповідей на запити до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Закарпатській області потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , за адресами вказаними в обвинувальному акті зареєстрованими або знятими з реєстрації не значаться, а потерпілий ОСОБА_11 взагалі зареєстрований за іншою адресою, ніж та яка вказана слідчим в обвинувальному акті.
Крім того, будь-яких інших засобів зв`язку з потерпілих (адреса електронної пошти чи факсимільного або телефонного зв`язку) не вказано, що також унеможливило здійснити виклик потерпілих до суду та мати належне підтвердження про отримання особою повідомлення про їх виклик.
Відсутність засобів телефонного, електронного зв`язку з потерпілими, вказує не тільки на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, але й на те, що за таких обставин суд позбавлений можливості здійснити виклик потерпілих у судове засідання для судового розгляду кримінального провадження у розумні строки.
Вказане свідчить, що місце проживання потерпілих органом досудового розслідування є фактично не встановленим, відтак, зазначене у обвинувальному акті місце проживаний ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , дійсності не відповідає.
Тому, враховуючи специфіку судового розгляду, суд першої інстанції не мав можливості повідомити потерпілих про призначене підготовче судове засідання, а у зв`язку із зазначенням в обвинувальному акті недійсної адреси місця фактичного проживання потерпілих, всупереч вищевикладених вимог Закону, суд позбавлений можливості розглянути справу в розумні строки й забезпечити рівність процесуальних можливостей сторін кримінального провадження.
Окрім цього, судом першої інстанції також обґрунтовано зазначено про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування та додатків до нього вимогам ст.ст. 109 та 291 КПК України.
В реєстрі матеріалів досудового розслідування, не в повному обсязі зазначені відомості та процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування. Зокрема, відсутня інформація про час проведення відповідних процесуальних дій; час повідомлення про підозру (зазначена лише дата), та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа; відсутнє процесуальне рішення щодо речових доказів по справі та місце їх знаходження; не зазначені реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; не зазначено час та дату закінчення досудового розслідування, відсутні відомості про складення обвинувального акту від 29.03.2013 року, не вказано осіб, яким пред`явлені фотознімки для впізнання, крім того, не вказано де знаходиться автомобіль марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 (стосовно закінченого замаху на умисне знищення чужого майна, вчиненого шляхом підпалу).
Крім того, судом встановлено, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про проведення такої процесуальної дії як відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження, містяться лише повідомлення про завершення досудового розслідування та дані про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, що не відповідає вимогам КПК України.
Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що кримінально-процесуальний Закон не покладає на сторону обвинувачення обов`язків щодо забезпечення участі сторін кримінального провадження в підготовче судове засідання є необгрунтованими.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 на невірну кваліфікацію його дій та необхідність їх перекваліфікації з ч.2 на ч.1 ст.194 КК України та призначення йому відповідного покарання, є передчасними.
Таким чином, на думку колегії суддів, обвинувальний акт, щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому у відповідності до вимог ст. 314 КПК України обґрунтовано повернутий прокурору.
Керуючись ст. ст.404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м. Ужгорода залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 липня 2015 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України, повернуто прокурору прокуратури м. Ужгорода без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: