Справа № 461/2585/14-к
Провадження № 1-кс/461/1036/14
УХВАЛА

25.03.2014

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_5 від 27 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження №0000069 від 27 вересня 2013 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_5 від 27 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження №000069 від 27 вересня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що слідчий ОСОБА_5 упереджено проводив досудове розслідування. Покликається на те, що обов`язок доказування покладений на слідчого, а не на заявника. Вказує, що слідчий при винесенні оскаржуваної постанови посилається виключно на допити свідків, які були допитані в межах іншої кримінальної справи, яка закрита на підставі ст.6 п.2 КПК України, у якій допити свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інших не проводились. Крім цього, слідчий залишив поза увагою наявність рішень суду, що набрали законної сили у інших справах, які можуть мати преюдиційне значення у даній справі, оскільки містять обставини, які не підлягають доказуванню. Крім цього, вказує, що у оскаржуваній постанові зазначено, що на момент втечі затриманого ОСОБА_10 працівник міліції ОСОБА_11 перебував у відпустці, однак через завантаженість по роботі перебував на службі, а тому слідчим при внесенні до ЄРДС кваліфікації мала б бути зазначена стаття 365 КК України. Вказує, що слідчим не допитано в якості свідків працівників міліції, які були допитані в судах в якості таких. Загалом покликається на те, що у відомчому порядку не встановлено законності дій окремих посадових осіб Пустомитівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, пов`язаних із втечею громадянина Польщі ОСОБА_10 , законністю його перебування в Пустомитівському РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, причин не оголошення останнього в розшук та можливого перевищення посадових повноважень окремими посадовими особами органів внутрішніх справи, законності їх перебування на службі під час лікарняного.

Особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 до судового засідання подав заяву про слухання скарги у його відсутності на підставі наявних матеріалів.

Прокурор в судовому засіданні скаргу заперечив та зазначив, що вважає таку безпідставною, постанову слідчого ОСОБА_5 від 27 лютого 2014 законною, а тому просив залишити скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №000069 від 27 вересня 2013 року, на підставі дослідження яких була винесена оскаржувана постанова, матеріли скарги, заслухавши думку прокурора щодо оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

27 лютого 2014 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження №000069 від 27 вересня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України у зв`язку із встановленням відсутності в діяннях службових осіб ГУ МВС України у Львівській області кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, тобто на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

На виконання ухвали апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2013 року у провадженні за скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду від 25 листопада 2013 року у провадженні допитано як свідків колишніх працівників Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , долучено інформацію з СУ ГУ МВС України у Львівській області про те, що кримінальна справа № 124-0756, порушена за ч. 2 ст. 307 КК України стосовно громадян Республіки Польща, у тому числі громадянина Республіки Польща ОСОБА_14 , у вересні 2008 року, відповідно до КПК України в редакції 1960 року, через прокуратуру області скеровано в Республіку Польща для подальшого розслідування. Таким чином, вказівки суду виконано.

Окрім цього, до матеріалів провадження долучено постанову прокуратури м. Львова від 05 жовтня 2012 року про закриття кримінальної справи №164-0068, порушеної 15.08.2008 за вищевказаним фактом відповідно до вимог КПК України в редакції 1960 року. Згідно зазначеної постанови від 15 серпня 2008 року істотність шкоди полягала у тому, що працівники ГУ МВС України у Львівській області не вжили жодних заходів до затримання та належної охорони ОСОБА_15 , якого підозрювали у вчиненні тяжкого злочину, що у подальшому призвело до його втечі, чим підірвано авторитет та престиж органів державної влади, а саме Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 6 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» №15 від 26 грудня 2003 року, якщо шкода у справах про службові злочини полягає у заподіянні суспільно небезпечних наслідків нематеріального характеру, питання про її істотність вирішується з урахуванням конкретних обставини справи. В даному випадку встановлено, що громадяни Польщі, які були затримані разом із ОСОБА_16 , хоча і були затримані в якості підозрюваних, у подальшому запобіжний захід щодо них змінено на заставу, а надалі кримінальна справа відносно них взагалі передана для проведення досудового слідства компетентним органам Республіки Польща, оскільки такі є громадянами цієї країни. Окрім цього, жоден із зазначених громадян Польщі (в тому числі і ОСОБА_17 ) не перебували у розшуку на території України, тобто їхнє кримінальне переслідування на території України не здійснювалося. У зв`язку із викладеним, внаслідок зникнення з приміщення Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області Мірослава Каспжицького жодної істотної шкоди охоронюваним державним інтересам, в тому числі підриву авторитету та престижу органів державної влади, а саме Міністерства внутрішніх справ України, не завдано.

Вищевказані відомості враховані під час винесення вищевказаної постанови про закриття кримінального провадження від 27 лютого 2014 року.

Інші доводи скаржника спростовано матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Особою, яка подала скаргу під час розгляду такої у суді не надано відомостей та доказів, які б підтверджували доводи, викладені у скарзі.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, на підставі отриманих в ході досудового розслідування даних прийнято правильне рішення про закриття кримінального провадження №000069.

Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 306, 318-380 КПК України,

у х в а л и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_5 від 27 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження №0000069 від 27 вересня 2013 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1