Справа № 201/8863/14-к
Провадження № - 1кп/201/16/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001856 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іларіонове Синельниковського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 289, ст. 290 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Макіївка, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 289 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_8

обвинувачені ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисники ОСОБА_9

ОСОБА_10

потерпілі ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15

захисники ОСОБА_16

ОСОБА_17

ОСОБА_18

ВСТАНОВИВ:
Стороною обвинувачення ОСОБА_19 і ОСОБА_7 обвинувачуються в тому, що вони, в період часу з 20-00 год. 16.04.2013 р. по 07-00 год. 17.04.2013 р. за попередньою змовою між собою та з невстановленою слідством особою, знаходячись біля будинку № 1 по вулиці Промислова в м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Toyota Cruiser Prado» державний номер НОМЕР_1 , 2008 р.в., який належить ОСОБА_11 , і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізовуючи свої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину, чим незаконно заволоділи транспортним засобом, а також речами та предметами, що належали ОСОБА_11 , які на час заволодіння знаходились у багажнику автомобіля «Toyota Cruiser Prado», державний номер НОМЕР_1 , а саме:

-саб-буфером імпортного виробництва «Піонер» вартістю 3200 гривен;

-трьома купюроприймачами «Саsh Code MSM» для терміналів вартістю 4000 гривен кожний всього на суму 12000 гривен;

-залізним ящиком з інструментами, вартістю 700 гривен;

-щіткою-шкребком для снігу вартістю 30 гривен;

-пластиковим ящиком-органайзером з ключами вартістю 100 гривен;

-компресором «Ураган» вартістю 300 гривен з керівництвом по експлуатації;

-одним сенсорним склом-екрат для терміналу з логотипом фірми виробника «і-toush» вартістю 800 гривен.

Згідно висновку експерта № 70/05-21 від 17.04.2014 року середня ринкова вартість автомобіля мінімальної комплектації «Toyota Prado», 120 4.0iV8 5dr (J12) СоmfortАТ, 2008 року випуску, аналогічного КТЗ марки Toyota Prado», 120 4.0iV8 5dr (J12), державний номер НОМЕР_1 , 2008 року виписку, бежевого кольору, який належить ОСОБА_11 станом на 16.04.2013 року складає 265 420 гривен 70 копійок, вартість майна, що знаходилась у багажнику автомобіля складає 17 130 гривен. Таким чином умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановленої слідством особою, потерпілому ОСОБА_11 завдано великої матеріальної шкоди на суму 282 550 гривень 70 копійок, яка перевищує 492,67 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Сторона обвинувачення вважає, що своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, які завдали великої матеріальної шкоди, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скоїли злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не визнав себе винним та пояснив, що автомобілем «Toyota Cruiser Prado» державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 він не заволодівав і хто це міг зробити не знає. В день незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_11 , обвинувачений знаходився за межами міста Дніпропетровська, а тому цих дій вчинити не міг. З ОСОБА_7 обвинувачений знайомий, так як останній займався ремонтом автомобілів, а ОСОБА_7 заправкою кондиціонерів в автомобілях. Між ними склались приятельські відносини, однак вони ніколи не вчиняли протиправних дій.

ОСОБА_7 в судовому засіданні також не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину та пояснив, що ОСОБА_6 він знає давно, так як займався заправкою автокондиціонерів за його замовленням і між ними склались приятельські взаємовідносини. Жодних протиправних дій вони разом не вчиняли.

Суд, заслухавши показання обвинувачених, дослідивши докази, надані сторонами кримінального провадження та потерпілими, приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено факт того, що в період часу з 20-30 годин 16.04.2013 р. по 07-00 годин 17.04.2013 р. з двору будинку б. АДРЕСА_3 було викрадено автомобіль «Toyota Cruiser Prado» д/н НОМЕР_1 , середньою ринковою вартістю 265 420,70 гривень, належний ОСОБА_11 , що підтверджується заявою про вчинення злочину (т. 4 а.с. 18), протоколом огляду території прилеглої до б. 1 по вул. Промисловій в м. Дніпропетровську (т. а.с. 21), висновком експерта № 70/05-21 від 17.04.2014 р. (т. 7 а.с. 131) та копією технічного паспорту на автомобіль (т. 4 а.с. 78).

Показаннями потерпілого ОСОБА_11 , допитаного в судовому засіданні додатково підтверджується факт викрадення у нього автомобіля та наявність в автомобілі на момент викрадення речей, вказаних в обвинувальному акті. Так, потерпілий пояснив, що йому на праві власності належить автомобіль «Toyota Cruiser Prado» д/н НОМЕР_1 , який він придбав у березні 2013 року за 29 000 доларів США. В ніч з 16 на 17 квітня 2013 року вказаний автомобіль було викрадено з двору будинку № 1 по вул. Промислова в м. Дніпропетровську. Під час викрадення в автомобілі знаходились його особисті речі, а саме: сабвуфер Піонер, вартістю 3000 грн.; купюроприймачі вартістю 3000 грн кожен; ящик з інструментами; гребінець для снігу; пластиковий ящик; сенсорне скло; буксирувальний трос; насос з інструкцією.

Оцінюючи вищевказані докази з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що підстав визнавати їх недопустимими чи не належними не має, однак ці докази в своїй сукупності підтверджують лише факт незаконного заволодіння автомобілем, належним ОСОБА_11 і жодним чином не вказують на ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 , як осіб, які могли б вчинити вказаний злочин.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів причетності ОСОБА_6 до вказаного злочину стороною обвинувачення не надано.

В той же час в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_20 який пояснив, що він давно знає ОСОБА_6 , який має вищу освіту пов`язану з залізничним транспортом та розуміється на залізничних шляхах. Так як свідок працює директором підприємства, яке надає послуги з ремонту під`їзних залізничних шляхів, то він запросив з собою в поїздку до м. Керч ОСОБА_6 з метою консультативної допомоги. 15.04.2013 року зранку ОСОБА_6 приїхав у м. Кривий Ріг звідки свідок разом з обвинуваченим, приблизно о 10-00 годин, на автомобілі свідка вирушили в м. Керч і повернулись звідти тільки 22.04.2013 р.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що вона дружина обвинуваченого ОСОБА_6 . Її чоловік займається ремонтом авто і поставкою ВСП для ремонту залізниці. Свідок пояснила, що всі ночі її чоловік проводив вдома і був відсутній вдома вночі лише під час відряджень до інших міст. Так, ОСОБА_22 з 15.04.2013 р. по 22.04.2013 р. був у відрядженні у м. Керч разом зі своїм приятелем ОСОБА_20 .

Факт відряджень обвинуваченого ОСОБА_6 до Криму підтвердив і його брат ОСОБА_23 , допитаний в судовому засіданні в якості свідка.

Всі вищевказані докази в їх сукупності підтверджують факт відсутності ОСОБА_6 в м. Дніпропетровську в ніч з 16.04.2013 на 17.04.2013 р., а відсутність взагалі будь-яких доказів участі ОСОБА_6 у незаконному заволодінні транспортним засобом належним ОСОБА_11 в сукупності з доказами про перебування ОСОБА_6 в той час за межами міста, свідчать про те, що стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні того, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом «Toyota Cruiser Prado» державний номер НОМЕР_1 , 2008 р.в., який належить ОСОБА_11 , а отже ОСОБА_6 підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Також в судовому засіданні з показань свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 і ОСОБА_26 встановлено факт того, що ОСОБА_7 разом з ОСОБА_24 збудували два гаражі № НОМЕР_2 і № НОМЕР_3 , розташовані в АГК «Топольок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську, які зареєстрували за ОСОБА_24 , однак фактично ними користувався ОСОБА_7

06.02.2014 року органами досудового слідства було проведено обшук в гаражі № НОМЕР_3 (т. 3 а.с. 16), розташованому в АГК «Топольок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську в ході якого було знайдено та вилучено диплом з додатком на ім`я ОСОБА_7 , що додатково підтверджує факт користування цим гаражем ОСОБА_7 .

Факт проведення обшуку та його обставини підтвердили і пояснили в судовому засіданні свідки ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , який було залучено до даної слідчої дії в якості понятих. Так, свідки пояснили, що дійсно 06.02.2014 р. працівники міліції зателефонували ОСОБА_24 і повідомили про необхідність проведення обшуку в гаражах. ОСОБА_24 приїхав до гаражів разом з ОСОБА_25 , де їм запропонували бути понятими при обшуку на що вони погодились. Після цього ОСОБА_24 відчинив гараж і було проведено обшук в ході якого було виявлено та вилучено всі речі, які описані в протоколі.

Як вбачається з протоколу обшуку в гаражі № НОМЕР_3 було виявлено та вилучено гребінець для снігу, пластиковий органайзер Technics у вигляді чемоданчику, сенсорний прозорий екран прямокутної форми з логотипом «i-toush», буксирувальний трос в упаковці довжиною 6 метрів чорного кольору, посібник з експлуатації автомобільного компресору «Ураган» КА У 12030 (т. 3 а.с. 19).

В судовому засіданні ОСОБА_11 вказував на те, що працівниками міліції надавались йому для огляду фотографії, збережені в персональному комп`ютері, на яких було зображено гребінець для снігу, пластиковий ящик, сенсорне скло, буксирувальний трос та інструкцію з насоса, які він впізнав як свої.

Статтею 86 КПК України визначено, що допустимим визнається лише той доказ, який отримано в порядку встановленому КПК. Ця норма витікає з основної засади кримінального провадження законність, яка передбачає обов`язок сторони обвинувачення та суду неухильно додержуватись вимог КПК України під час кримінального провадження.

Статтею 229 КПК України передбачено вимоги до пред`явлення речей до впізнання, однак як вбачається з показань потерпілого ці вимоги дотримані не були, а в матеріалах кримінального провадженні будь-який протокол пред`явлення речей для впізнання відсутній.

За відсутності такого протоколу показання потерпілого ОСОБА_11 не можуть бути прийняті судом як належний доказ того, що саме речі ОСОБА_11 вилучені під час обшуку гаражу.

В судове ж засідання, в якому проводився огляд речових доказів, ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, а отже участі в огляді речових доказів не брав і пояснень з приводу їх належності не надавав.

Таким чином в судовому засіданні стороною обвинувачення не надано суду належних і допустимих доказів того, що вилучені під час обшуку гаражу № НОМЕР_3 речі належать саме ОСОБА_11 .

Будь-яких інших належних і допустимих доказів причетності ОСОБА_7 до вказаного злочину стороною обвинувачення не надано.

Необхідно зазначити, що сам факт виявлення речей в гаражі ОСОБА_7 не являється прямим доказом причетності останнього до незаконного заволодіння автомобілем належним ОСОБА_11 і за відсутності будь-яких інших доказів, не може свідчити про вчинення вказаного злочину ОСОБА_7 .

Так як будь-яких інших доказів причетності ОСОБА_7 до незаконного заволодіння транспортним засобом «Toyota Cruiser Prado» державний номер НОМЕР_1 , 2008 р.в., який належить ОСОБА_11 стороною обвинувачення не надано, то ОСОБА_7 підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Стороною обвинувачення ОСОБА_19 і ОСОБА_7 обвинувачуються в тому, що вони в період часу з 00-30 год. 20.04.2013 р. по 12-00 год. 20.04.2013 р. діючи повторно, за попередньою змовою між собою та невстановленою слідством особою, знаходячись біля будинку № 21 на проспекті Героїв в м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Лексус РХ350», 2007 р.в., державний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 , і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізовуючи свої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину, чим незаконно заволоділи транспортним засобом.

Згідно висновку експерта № 70/05-23 від 22.04.2014 року середня ринкова вартість автомобіля мінімальної комплектації «Lexus RX3500 (ХU3) 4АТ» 2007 року випуску, аналогічного КТЗ марки «Lexus RX3500 (ХU3)», державний номер НОМЕР_4 , 2007 року виписку, чорного кольору, який належить ОСОБА_12 , станом на 20.04.2013 року складає 277 770 гривень 40 копійок. Таким чином умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановленої слідством особою, потерпілому ОСОБА_12 , завдано великої матеріальної шкоди на суму 277 770 гривень 40 копійок, яка перевищує 484,32 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Сторона обвинувачення вважає, що своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, які завдали великої матеріальної шкоди, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скоїли злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не визнав себе винним та, крім показань, які описано вище, пояснив, що автомобілем «Лексус РХ350» державний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 він не заволодівав і хто це міг зробити не знає. В день незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_12 , обвинувачений знаходився за межами міста Дніпропетровська, а тому цих дій вчинити не міг. З ОСОБА_7 вони ніколи не вчиняли протиправних дій.

ОСОБА_7 в судовому засіданні також не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину та, крім показань, які описано вище, пояснив, що він користувався гаражем № НОМЕР_3 , розташованому в АГК «Топльок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську в якому у нього зберігався різний непотріб. Часто до нього приходили люди, які продавали йому речі мішками за невелику ціну. Він з цих речей вибирав найбільш цінні і перепродував їх дорожче, а ті речі з мішків, які цінності не представляли, залишались в гаражі. Обвинувачений вважає, що можливо саме через це в гаражі опинився атлас автомобільних доріг України, який начебто належить ОСОБА_12 .

Суд, заслухавши показання обвинувачених, дослідивши докази, надані сторонами кримінального провадження та потерпілими, приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено факт того, що в період часу з 00-30 год. 20.04.2013 р. по 12-00 год. 20.04.2013 р з двору будинку АДРЕСА_4 було викрадено автомобіль «Лексус РХ350», 2007 р.в., д/н НОМЕР_4 , середньою ринковою вартістю 277 770,40 гривень, належний ОСОБА_12 , що підтверджується заявою про вчинення злочину (т. 4 а.с. 191), протоколом огляду території двору (т. 4 а.с. 196), висновком експерта № 70/05-23 від 22.04.2014 р. (т. 7 а.с. 114) та фотокопією технічного паспорту на автомобіль (т. 4 а.с. 200, 201).

Показаннями потерпілого ОСОБА_12 , допитаного в судовому засіданні додатково підтверджується факт викрадення у нього автомобіля та наявність в автомобілі на момент викрадення речей, вказаних в обвинувальному акті. Так потерпілий в судовому засіданні пояснив, що в 2010 році він придбав автомобіль «Лексус» д/н НОМЕР_4 , який він залишив в дворі будинку АДРЕСА_4 о 00-30 годин 20.04.2013 року, а о 12-00 годин того ж дня виявив його відсутність. На момент викрадення автомобіля в ньому знаходились особисті речі потерпілого, а саме: спортивна сумка, атлас доріг, щітка, ніж. Працівниками міліції було знайдено атлас доріг, який потерпілий впізнав під час його огляду, так як на останній сторінці цього атласу робила записи його дружина.

Показання потерпілого та в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_27 , яка являється дружиною потерпілого та пояснила, що в квітні 2013 року було викрадено автомобіль, належний її чоловікові в якому знаходився, крім іншого, атлас автомобільних доріг на якому свідком особисто було зроблено запис номеру телефону дайвінг центру. В подальшому вказаний атлас свідкові для впізнання надавав слідчий і вона його опізнала саме за цим записом.

Оцінюючи вищевказані докази з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що підстав визнавати їх недопустимими чи не належними не має, однак ці докази в своїй сукупності підтверджують лише факт крадіжки автомобіля належного ОСОБА_12 і жодним чином не вказують на ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 , як осіб, які могли б вчинити вказаний злочин.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів причетності ОСОБА_6 до вказаного злочину стороною обвинувачення не надано.

В той же час в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_20 який надав пояснення викладені вище, про те, що в період з 15.04.2013 р. по 22.04.2013 р. він разом з ОСОБА_6 перебували в м. Керч АР Крим у робочій поїздці.

Свідок ОСОБА_21 дружина обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні також пояснила обставини, викладені вище, про те, що ОСОБА_6 з 15.04.2013 р. по 22.04.2013 р. був у відрядженні у м. Керч разом зі своїм приятелем ОСОБА_20 .

Факт відряджень обвинуваченого ОСОБА_6 до Криму підтвердив і його брат ОСОБА_23 , допитаний в судовому засіданні в якості свідка.

Всі вищевказані докази в їх сукупності підтверджують факт відсутності ОСОБА_6 в м. Дніпропетровську 20.04.2013 р., а відсутність взагалі будь-яких доказів участі ОСОБА_6 у незаконному заволодінні транспортним засобом належним ОСОБА_12 в сукупності з доказами про перебування ОСОБА_6 в той час за межами міста, свідчать про те, що стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом «Lexus RX3500 (ХU3) 4АТ» 2007 року випуску д/н НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 , а отже ОСОБА_6 підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Як вказано вище 06.02.2014 року було проведено обшук в гаражі № НОМЕР_3 (т. 3 а.с. 16), розташованому в АГК «Топольок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську, яким користувався ОСОБА_7 під час якого було знайдено та вилучено атлас автомобільних доріг України червоного кольору 1:500000 на обороті останнього аркушу якого виконано рукописний текст кульковою ручкою синього кольору: « НОМЕР_5 дайвинг команда екс Тарханкут».

В ході досудового слідства стороною обвинувачення не було пред`явлено потерпілому ОСОБА_12 , вилучений з гаражу атлас для впізнання, за правилами ст. 229 КПК України, а отже стороною обвинувачення не надано належних і допустимих доказів того, що саме цей атлас перебував в автомобілі «Лексус РХ350» на момент його незаконного заволодіння.

Однак в судовому засіданні потерпілий та свідок ОСОБА_27 пояснювали, що при викраденні автомобіля «Лексус» д/н НОМЕР_4 в ньому знаходився вищевказаний атлас з помітками, зробленими ОСОБА_27 , а під час огляду в судовому засіданні цього атласу, як речового доказу, потерпілим ОСОБА_12 було вказано, що саме цей атлас з рукописними помітками його дружини, знаходився в автомобілі потерпілого на день його викрадення.

Вищевказані докази в своїй сукупності, будучи належними та допустимими дозволяють суду прийти до однозначного висновку про те, що в гаражі № НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_7 було знайдено саме той атлас автомобільних доріг, який знаходився в автомобілі ««Лексус РХ350»» д/н НОМЕР_4 на день незаконного ним заволодіння.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів причетності ОСОБА_7 до незаконного заволодіння автомобілем потерпілого стороною обвинувачення не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 17 КПК України передбачено, що особа має бути виправданою, якщо сторона обвинувачення не доведе її винуватість поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини

при оцінці доказів суд має керуватись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини", Кобець проти України). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом.

Суд вважає, що виявлення в гаражі ОСОБА_7 атласу автомобільних доріг, який знаходився в автомобілі ««Лексус РХ350»», за відсутності інших опосередкованих чи прямих доказів причетності ОСОБА_7 до незаконного заволодіння цим транспортним засобом, жодним чином не усуває сумнів у причетності обвинуваченого до вказаного злочину, а тому за відсутності інших доказів, суд керуючись принципом презумпції невинуватості, приходить до беззаперечного висновку, що стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні те, що саме обвинувачений ОСОБА_7 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом «Lexus RX3500», д/н НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 , а отже він підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Стороною обвинувачення ОСОБА_19 і ОСОБА_7 обвинувачуються в тому, що вони 30.05.2013 р. в період часу з 02-00 годин до 09-00 годин діючи повторно, за попередньою змовою між собою та з невстановленою слідством особою, знаходячись біля другого під`їзду будинку № 60 на вулиці Запорізьке шосе в м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», 2008 р.в. д/н НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_14 , і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізуючи свої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину, чим незаконно заволоділи транспортним засобом, а також речами та предметами, що належали ОСОБА_28 і які на час заволодіння знаходились у автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado», д/н НОМЕР_6 , а саме:

- дитячим автомобільним кріслом Indу, що було у використанні, вартістю 3000 грн;

- ножем багатофункціональним, виробництва Швейцарія, у картонній упаковці (з інструкцією) фірми «Rehau», вартістю 300 грн;

- лотком з автомобільною косметикою, в який входить поліролі для металу, шкіри, поверхні салону та інше, загальною вартістю 200 грн.;

- буксирувальним тросом, вартістю 60 грн.;

- рюкзаком шкіряним, що був у використанні, вартістю 250 грн.;

- 2 чохлами із компакт- дисками, що були у використанні, загальною вартістю 60 грн.;

- знаком аварійної зупинки, вартістю 30 грн.;

- вогнегасником вартістю 60 грн.;

- рюкзаком шкіряним з надписом «Rehau» та курткою зимовою з надписом «Сізам», що не мають матеріальної цінності.

Згідно висновку експерта № 70/05-25 від 24.04.2014 року середня ринкова вартість автомобіля мінімальної комплектації «Toyota Land Cruiser Prado», 4.0iV8 5dr (J12) Comfort5AT, 2008 року випуску, аналогічного КТЗ марки «Toyota Land Cruiser Prado», 4.0iV8 5dr (J12), д/н НОМЕР_6 , 2008 року виписку, чорного кольору, VIN- НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_14 станом на 30.05.2013 року складає 265 420 гривен 70 копійок, вартість майна, що знаходилась у автомобілі складає 3 960 гривен.

Таким чином умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановленої слідством особою, потерплому ОСОБА_14 завдано великої матеріальної шкоди на суму 269 380 гривень 70 копійок, яка перевищує 469, 71 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Сторона обвинувачення вважає, що своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, які завдали великої матеріальної шкоди, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скоїли злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не визнав себе винним та, крім показань, які описано вище, пояснив, що автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado», д/н НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_14 він не заволодівав і хто це міг зробити не знає. В день незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_14 , обвинувачений знаходився за межами міста Дніпропетровська, а тому цих дій вчинити не міг. З ОСОБА_7 вони ніколи не вчиняли протиправних дій.

ОСОБА_7 в судовому засіданні також не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину та, крім показань, які описано вище, пояснив, що він користувався гаражем № НОМЕР_3 , розташованому в АГК «Топльок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську в якому у нього зберігався різний непотріб. Часто до нього приходили люди, які продавали йому речі мішками за невелику ціну. Він з цих речей вибирав найбільш цінні і перепродував їх дорожче, а ті речі з мішків, які цінності не представляли, залишались в гаражі. Обвинувачений вважає, що можливо саме через це в гаражі опинився комплект держномерів НОМЕР_6 , гарантійний талон на акумулятор з магазину «Пан акумулятор», упаковка від ножа з логотипом фірми «Victorinox». В квартирі АДРЕСА_5 обвинувачений ніколи не проживав, відношення до неї не має, а його паспорт було вилучено працівниками міліції при затримані. Цей паспорт не знаходився в квартирі АДРЕСА_5 .

Суд, заслухавши показання обвинувачених, дослідивши докази, надані сторонами кримінального провадження та потерпілими, приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено факт того, що в період часу з 02-00 годин до 09-00 годин 30.05.2013 р. з двору будинку № 60 по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпропетровську було викрадено автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», 2008 р.в. д/н НОМЕР_6 , середньою ринковою вартістю 265 420 гривен 70 копійок, який належить ОСОБА_14 , що підтверджується заявою про вчинення злочину (т. 5 а.с. 8), протоколом огляду території двору (т. 5 а.с. 11), висновком експерта № 70/05-25 від 24.04.2014 р. (т. 7 а.с. 106) та фотокопією технічного паспорту на автомобіль (т. 5 а.с. 40а).

Показаннями потерпілого ОСОБА_14 , допитаного в судовому засіданні додатково підтверджується факт викрадення у нього автомобіля та наявність в автомобілі на момент викрадення речей, вказаних в обвинувальному акті. Так, потерпілий пояснив, що йому належить на праві власності автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado» 2008 р.в. НОМЕР_6 , який він придбав в 2008 році в автосалоні та який було викрадено в ніч з 30.05.13 р. на 31.05.13 р. на вул. Запорізьке шосе, 60/106 в м. Дніпропетровську. В автомобілі на момент викрадення були його особисті речі, а саме: дитяче автомобільне кріслом; ніж багатофункціональний виробництва Швейцарія у картонній упаковці (з інструкцією) фірми «Rehau», лоток з автомобільною косметикою; буксирувальний трос; рюкзак шкіряний; 2 чохли з компакт-дисками; знак аварійної зупинки; вогнегасник; рюкзак шкіряний з надписом «Rehau» та куртка зимова з надписом «Сізам».

Оцінюючи вищевказані докази з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що підстав визнавати їх недопустимими чи не належними не має, однак ці докази в своїй сукупності підтверджують лише факт незаконного заволодіння автомобілем належним ОСОБА_14 і жодним чином не вказують на ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 , як осіб, які могли б вчинити вказаний злочин.

В той же час в судовому засіданні було допитано в якості свідка дружину ОСОБА_6 ОСОБА_21 , яка пояснила, що 27.05.2013 р. у свідка був День народження, який вона разом з ОСОБА_6 , донькою ОСОБА_29 , своєю матір`ю ОСОБА_30 поїхали святкувати на дачу в с. Кіровське. Наступного дня свідок поїхала в м. Дніпропетровськ, а обвинувачений з донькою ОСОБА_29 та ОСОБА_30 залишились на дачі, де були до кінця тижня, приблизно до 31.05.2013 р. При цьому ОСОБА_6 з дачі не відлучався, так як був без автомобіля.

Показання свідка ОСОБА_21 підтвердила і її матір ОСОБА_31 , яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка та пояснила, що 27.05.2013 р. вона разом з донькою, обвинуваченим та їх дитиною поїхали в с. Кіровське св`яткувати День народження ОСОБА_21 . Наступного дня ОСОБА_21 поїхала в м. Дніпропетровськ, а ОСОБА_6 з донькою та свідком залишились на дачі, де були до п`ятниці (31.05.2013 р.) За весь цей час ОСОБА_6 з дачі не відлучався, так як був без автомобіля.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні підтвердив показання свідків ОСОБА_21 і ОСОБА_33 , пояснивши, що він працює водієм у ОСОБА_34 , яка являється родичкою ОСОБА_35 . 27.05.2013 р. о 18-00 годин він, за вказівкою ОСОБА_36 , забрав ОСОБА_6 з дружиною і донькою та відвіз їх на дачу в с. Кіровське, де пробув до 22-00 годин після чого повернувся до міста, залишивши ОСОБА_6 з донькою і дружиною на дачі. Приблизно через тиждень свідок знову за вказівкою ОСОБА_36 їздив на дачу, звідки забрав ОСОБА_6 і привіз у місто.

Показання вищевказаних свідків в частині того, що ОСОБА_6 з 27.05.2013 р. тиждень був на дачі підтвердив і свідок ОСОБА_23 , допитаний в судовому засіданні, який пояснив, що він являється братом обвинуваченого з яким вони разом працюють і обвинуваченого дійсно в той період не було на роботі, так як він з 27.05.2013 р. тиждень провів на дачі.

Більш того, показання вищевказаних свідків доповнив та підтвердив свідок ОСОБА_37 , допитаний в судовому засіданні, який пояснив, що він сусід ОСОБА_6 по дачі в с. Кіровське. В кінці травня у дружини ОСОБА_6 . День народження, який вони щорічно святкували на дачі. Так, ОСОБА_6 27.05.2013 р. приїхав на дачу і був там 3-4 дні. При цьому свідок бачив його щоденно і впевнений, що останній з дачі не відлучався.

В судовому засіданні не встановлено підстав визнати показання вищевказаних свідків неналежними чи недопустимим і вони в своїй сукупності, доповнюючи і підтверджуючи один одного, дозволяють прийти до висновку про те, що ОСОБА_6 в ніч на 30.05.2013 р. знаходився в с. Кіровське Дніпропетровської області, а відсутність взагалі будь-яких доказів участі ОСОБА_6 у незаконному заволодінні транспортним засобом належним ОСОБА_14 в сукупності з доказами про перебування ОСОБА_6 в той час за межами міста, свідчать про те, що стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado», д/н НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_14 , а отже ОСОБА_6 підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Як вказано вище 06.02.2014 року було проведено обшук в гаражі № НОМЕР_3 (т. 3 а.с. 16), розташованому в АГК «Топльок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську, яким користувався ОСОБА_7 під час якого було знайдено та вилучено комплект держномерів АЕ 2955 СН в кількості 2 шт., гарантійний талон на акумулятор з магазину «Пан акумулятор» з записом марки і номеру автомобіля: Toyoтa L.C. Prado, НОМЕР_6 від 07.12.2012 р.; упаковка від ножа з логотипом фірми «Victorinox» на оборотній стороні якого є рукописний запис: «nightwish» (т. 3 а.с. 19).

В ході досудового слідства стороною обвинувачення не було пред`явлено потерпілому ОСОБА_14 , вилучені з гаражу вищевказані речі для впізнання, за правилами ст. 229 КПК України, однак в судовому засіданні потерпілий пояснював, що при викраденні його автомобіля в ньому знаходились вищевказані речі, а під час огляду в судовому засіданні держномерів НОМЕР_6 в кількості 2 шт., гарантійного талону на акумулятор з магазину «Пан акумулятор» з записом марки і номеру автомобіля: Toyoтa L.C. Prado, НОМЕР_6 від 07.12.2012 р.; упаковки від ножа з логотипом фірми «Victorinox» на оборотній стороні якого є рукописний запис: «nightwish», потерпілим ОСОБА_14 було зазначено, що саме ці речі знаходились в автомобілі потерпілого на день його викрадення, а номерні знаки були встановлені на автомобіль. .

Вищевказані докази в своїй сукупності, будучи належними та допустимими дозволяють суду прийти до однозначного висновку про те, що в гаражі № НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_7 було знайдено вищевказані речі, які знаходились в автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado», д/н НОМЕР_6 на день його викрадення.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів причетності ОСОБА_7 до вказаного злочину стороною обвинувачення не надано.

Суд вважає, що виявлення в гаражі ОСОБА_7 вищевказаних речей, які знаходились в автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado», д/н НОМЕР_6 , що опосередковано вказує на причетність ОСОБА_7 до злочину, за відсутності інших опосередкованих чи прямих доказів причетності ОСОБА_7 до незаконного заволодіння цим транспортним засобом, жодним чином не усуває розумний сумнів, сутність якого описано вище, у причетності обвинуваченого до вказаного злочину, а тому за відсутності інших доказів, суд керуючись принципом презумпції невинуватості, закріпленим у ст. 17, ч. 3 ст. 373 КПК України, приходить до беззаперечного висновку, що стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні того, що саме обвинувачений ОСОБА_7 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado», д/н НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_14 , а отже він підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Прокурор в обґрунтування висунутого ОСОБА_7 обвинувачення посилається на те, що в квартирі АДРЕСА_5 в якій проживав ОСОБА_7 було виявлено та вилучено флеш накопичувач синього кольору на якому міститься інформація про автомобіль ОСОБА_14 .

Як встановлено в судовому засіданні 19.03.2014 р. слідчим було проведено огляд квартири АДРЕСА_5 (т. 5 а.с. 222) в ході якого з квартири було вилучено, серед іншого, флеш накопичувач синього кольору та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 .

В ході огляду флеш накопичувача синього кольору (т. 6 а.с. 79) було встановлено, що на ньому знаходиться таблиця у форматі «Microsoft Office Exel 2007» в якій в лівих колонках надруковано номери автомобілів, а в правій колонці опис місцевості з прив`язкою до будинків та вулиць. З роздруківки даної таблиці вбачається, що в ній мається запис: «2955+8849-Зап.шоса,60», що відповідає д/н автомобіля ОСОБА_14 , який було викрадено саме з двору будинку АДРЕСА_6 .

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_7 у вказаній квартирі він не проживав, а його паспорт громадянина України знаходився у нього на момент його затримання і був у нього вилучений саме при затриманні.

Факт не проживання ОСОБА_7 у вказаній квартирі підтверджується показаннями свідка ОСОБА_38 , допитаної в судовому засіданні та договором оренди квартири (т. 3 а.с. 99) з яких вбачається, що в 2013 2014 роках ОСОБА_38 здавала в оренду квартиру АДРЕСА_7 , який завжди розраховувався з нею вчасно, що свідчить про проживання ОСОБА_7 в м. Дніпропетровську.

В матеріалах кримінального провадження відсутній протокол затримання ОСОБА_7 , що не дає суду можливості перевірити його показання з приводу наявності у нього паспорту на момент затримання та встановити місце його затримання.

В той же час з вищеописаного протоколу огляду (т. 5 а.с. 222) та протоколу огляду автомобіля ВАЗ, яким керував ОСОБА_7 (т. 5 а.с. 236) вбачається, що між цими оглядами пройшло двадцять хвилин. При другому огляді був присутній ОСОБА_7 і це перший документ, який свідчить про участь ОСОБА_7 у кримінальному провадженні. Однак, в протоколі огляду автомобіля, в порушення вимог ст. 104 КПК України, не вказано місце його складення, що унеможливлює в даний час встановити де територіально знаходився ОСОБА_7 по відношенню до квартири, яку оглядали, що в свою чергу унеможливлює встановити будь-який зв`язок ОСОБА_7 з вказаною квартирою.

Інших будь-яких доказів відношення ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_5 і, відповідно, належності йому флеш накопичувача синього кольору, стороною обвинувачення не надано, а тому суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено належності синього флеш накопичувача ОСОБА_7 , а отже судом, за відсутності інших доказів, не може бути покладено в основу обвинувального вироку данні про те, що флеш накопичувач належав ОСОБА_7 .

Стороною обвинувачення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються в тому, що вони 27.09.2013 приблизно о 07.30 годині, діючи повторно, за попередньою змовою між собою та з невстановленою слідством особою, знаходячись біля будинку № 73 на вулиці Робочій у м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_15 , і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізовуючи свої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину, чим незаконно заволоділи транспортним засобом. Згідно висновку експерта № 70/05-26 від 25.04.2014 року середня ринкова вартість автомобіля мінімальної, аналогічного КТЗ марки «Тоуоta Sequoia 5/7iV8 Рlatinum EditionAT», державний номер НОМЕР_8 , 2008 року випуску, білого кольору, VIN НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_15 станом на 27.09.2013 року складає 341 331 гривна 70 копійок. Таким чином умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановленої слідством особою, потерплому ОСОБА_15 завдано великої матеріальної шкоди на суму 341 331 гривна 70 копійок, яка перевищує 595,17 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Сторона обвинувачення вважає, що своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, які завдали великої матеріальної шкоди, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скоїли злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не визнав себе винним та, крім показань, які описано вище, пояснив, що автомобілем «Тоуоta Sequoia», д/н НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_15 він не заволодівав і хто це міг зробити не знає. З ОСОБА_7 вони ніколи не вчиняли протиправних дій. Одним з його основних видів діяльності було те, що він купував розбиті, не розмитнені та «страхові» автомобілі, ремонтував їх і перепродував. Під «страховими» автомобілями маються на увазі ті автомобілі, які продають їх власники але без документів та ключів, а потім заявляють до страхових компаній про викрадення цих автомобілів. Такі автомобілі обвинувачений купував, як правило, через мережу «інтернет». Він здогадувався, що ці автомобілі могли бути викрадені, однак точних даних про це у нього не було. В 2011 році він придбав автомобіль «Тундра», який потребував відновлення після пожежі. З метою відновлення цього автомобіля він купував запасні частини на нього в різних місцях. Так, він в м. Одеса придбав двигун до автомобіля «Тоyota Tundra», а в м. Києві придбав «кузов» автомобіля «Тоуоta Sequoia» білого кольору в розібраному стані. Вказані двигун він встановив на свій автомобіль «Тоyota Tundra» і частини кузову з « НОМЕР_10 Sequoia» також встановив на свій автомобіль. Про походження цього двигуна і кузова йому нічого не відомо.

ОСОБА_7 в судовому засіданні також не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину та пояснив, що йому нічого не відомо з приводу незаконного заволодіння автомобілем «Тоуоta Sequoia», д/н НОМЕР_8 .

Суд, заслухавши показання обвинувачених, дослідивши докази, надані сторонами кримінального провадження та потерпілими, приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено факт того, що 27.09.2013 приблизно о 07.30 годині біля будинку № 73 на вулиці Робочій у м. Дніпропетровську було викрадено автомобіль «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_8 , середньою ринковою вартістю 341 331 гривна 70 копійок, який належить ОСОБА_15 , що підтверджується заявою про вчинення злочину (т. 7 а.с. 215), протоколом огляду ділянки місцевості (т. 7 а.с. 215), висновком експерта № 70/05-26 від 25.04.2014 р. (т. 7 а.с. 139) та копією витягу з інформаційної системи ДАІ. (т. 7 а.с. 224).

Потерпілий ОСОБА_39 в судовому засіданні пояснив, що він являвся фактичним власником автомобіля «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_8 , який він придбав за свої особисті кошти в 2012 року та оформив на свого батька ОСОБА_15 26.09.2013 р. о 20-00 годин він поставив автомобіль на стоянку біля магазину «АТБ» на вул. Робочій, 73 в м. Дніпропетровську, а коли повернувся вранці, то помітив що автомобіля не має. На момент незаконного заволодіння його автомобілем в ньому знаходились радіокерований вертольот, документи на автомобіль, страховка та інші документи, ключі, тимчасове посвідчення водія, яке йому видали після ДТП, яке мало місце у серпні. Також потерпілий пояснив що під час огляду автомобіля «Тоуоta Tundra», знайденого в боксі належному ОСОБА_6 , потерпілий виявив на кузові і двигуні ознаки того, що ці речі належать йому, а саме:

-на передній панелі (телевізор), до якої кріпиться радіатор маються сліди рихтовки пошкодження, яка отримано внаслідок ДТП, що видно при відкритті капоту;

-на панелі приборів та на консолі маються сліди від скотчу за допомогою якого потерпілий кріпив резинові ущільнювачі для телефону;

-на кнопці відкривання дверей автомобіля в салоні маються подряпини від відкриття їх проволокою, яке мало місце до викрадення автомобіля;

-також є пошкодження переднього та заднього бампера, зокрема на світловідбивачах залишились сколи;

-сліди від «мухобойки» на капоті автомобіля.

-на двигуні маються сліди від ГБО, який було у нього встановлено, так як потерпілий змінював газредуктор з «Сілвера» на «Голд» і свердлили дірку в двигуні, яку він запам`ятав і виявив.

Потерпілий вважає, що саме його автомобіль знайшли в гаражі ОСОБА_6 , розташованого по вул. Дружби в м. Дніпропетровську, однак його перероблено в автомобіль «Тоуоta Tundra» шляхом подовження рами. Крім того, п`яті дверцята та двоє задніх дверей від автомобіля «Тоуоta Sequoia» були виявлені в багажнику автомобіля «Тоуоta Tundra». П`яті двері потерпілий опізнав по зламаним кліпсам, так як раніше він знімав з них обшивку, а задні по слідам відкриття та по боковим вітровикам.

Свідок ОСОБА_40 , будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що вона працює автомаляром та знає ОСОБА_41 як свого клієнта. Вона фарбувала заднє ліве крило, задній бампер, передній бампер, капот та ліве крило його автомобіль «Тоуоta Sequoia». Також вона займалась відновленням передньої панелі автомобіля, яка була деформована і на ній залишилась «складка» в металі, яку свідок зачищала, так як вирівняти її не вдалось. Після того як автомобіль потерпілого знайшли, працівники міліції показували їй фотографію цього автомобіля по яким вона опізнала «складку» на передній панелі автомобіля таку ж, як була на автомобілі потерпілого.

Показання потерпілого ОСОБА_15 в частині наявності на його автомобілі пошкоджень опосередковано підтверджуються постановою у справі про адміністративне правопорушення (т. 8 а.с. 86) з якої вбачається, що 03.08.2013 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Тоуоta Sequoia» під керування потерпілого.

Також в судовому засіданні встановлено, що 14.01.2014 р. під час обшуку автомобільних боксів, розташованих по АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 123) в другому боксі виявлено автомобіль «Тоуоta Tundra» білого кольору в розібраному стані, а у вагончику, розташованому на території виявлено задню кришку багажника білого кольору з позначкою « ОСОБА_42 ».

24.04.2014 р. за участі потерпілого ОСОБА_41 було оглянуто автомобіль «Тоуоta Tundra» білого кольору (т. 6 а.с. 208), який знаходиться в розукомплектованому вигляді. На підлозі в автомобілі лежить підлокітник-бар, в який вмонтовано електричний прикурювач зі слідами відломаної захисної кришки, яку, згідно пояснень ОСОБА_15 відламав останній під час використання свого автомобіля «Тойота Секвоя» д/н НОМЕР_8 . Всередині підлокітника знаходиться речовий ящик на якому маються сліди наклеюваного двостороннього скотчу, який, зі слів ОСОБА_41 , клеїв останній для прикріплення антислизької ковдри. На верхній частині панелі приладів на повітряній решітці маються сліди скотчу, які згідно пояснень ОСОБА_41 залишились після клеяння ним ковдри для мобільного телефону. Автомобіль обладнано колесами спереду «Michelin», які зі слів ОСОБА_41 , встановлювались ним на його автомобіль «Тойота Секвоя» д/н НОМЕР_8 , а на світловідбивачу заднього бамперу мається скол, на лівому боковому дзеркалі також мається скол, які були, зі слів ОСОБА_41 , на його автомобілі. На передній панелі, в районі між замком капоту і лівим ліхтарем головного світла маються сліди деформації передньої панелі, отриманої, зі слів ОСОБА_41 , в ході ДТП, яка мало місце у серпні 2013 р. У лівій частині капоту маються сліди ушкодження фарбового покриття від раніше встановленої повітряної накладки для захисту від комах, яка зі слів ОСОБА_41 , знаходилась на його автомобілі. Двигун автомобіля має сліди раніше встановленого газового обладнання, а саме 8 газових форсунок для вприску газової суміші і газовий фільтр, як пояснив ОСОБА_15 , він придбав автомобіль «Тоуоta Sequoia» з газовим обладнанням. Знизу кузова на металевій рамі є сліди зварювальних робіт без слідів розрізу рами, а лише у вигляді наварених листів заліза на поверхню ребер рами у частині між кабіною автомобіля і вантажним кузовом.

З копії технічного паспорту на автомобіль «Toyota Tundra» (т. 10 а.с. 205) вбачається, що вказаний автомобіль білого кольору д/н НОМЕР_11 , VIN НОМЕР_12 належить на праві власності ОСОБА_6 з 25.05.2011 р. і на той час згідно висновку спеціаліста № 006 від 19.04.2011 р. (т. 8 а.с. 199) маркування вказаного автомобіля відповідало заводському, таблички та наклейки з VIN кодом змінам та перестановці не підлягали, номер двигуна НОМЕР_13 не змінювався.

Свідок ОСОБА_23 , який являється братом обвинуваченого та свідок ОСОБА_21 дружина обвинуваченого, в судовому засіданні пояснили, що автомобіль «Toyota Tundra» ОСОБА_6 придбав у несправному стані після пожежі. Обвинувачений разом зі своїм братом на СТО розташованому по вул. Дружби, 1 в м. Дніпропетровську ремонтували його, фарбували. Обвинувачений придбав окремо крила, капот і двері автомобіля, які привезли на СТО вже пофарбовані. Ці деталі і були встановлені на автомобіль «Toyota Tundra».

Як вбачається з висновку експерта № 70/09-32 від 26.03.2014 р. (т. 7 а.с. 91) на автомобілі «Toyota Tundra» білого кольору ідентифікаційні номери та номер двигуна видалені з метою унеможливлювання його ідентифікації. Присутній лише номер (VIN) НОМЕР_12 на табличці під лобовим склом. Деталь на якій закріплена табличка переустановлена, а тому провести ідентифікацію автомобіля за даним номером неможливо.

Під час судового слідства було проведено огляд автомобіля «Toyota Tundra», вилученого під час обшуку боксів, розташованих по вул. Дружби, 1 в м. Дніпропетровську (т. 11 а.с. 112) в ході якого було проведено тестування автомобіля на оригінальному тестері «Тoyota Panasonic» в ході якого відобразився VIN код автомобіля НОМЕР_14 , який відповідає VIN коду автомобіля «Тоуоta Sequoia», який було викрадено в ніч з 21.08.2013 р. на 22.08.2013 р. (т. 11 а.с. 105- 07). Після цього було оглянуто автомобіль та встановлено сліди розрізу рами і заварювальних робіт, виконаних не заводським способом. Також під час огляду кузову автомобіля та його салону встановлено ознаки, зазначені ОСОБА_15 , як ознаки його автомобіля, а саме, на лівому зовнішньому дзеркалі відсутній фрагмент корпусу, на передній панелі наявні сліди кузовних робіт, на кнопці центрального замка автомобіля і кнопці відкривання задньої двері наявні подряпини.

Всі вищевказані докази, будучи належними та допустимими, в своїй сукупності дозволяють прийти до однозначного висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 , при ремонті належного йому на праві власності автомобіля «Toyota Tundra», білого кольору, д/н НОМЕР_11 , використав деталі кузова та салону автомобіля «Тоуоta Sequoia» д/н НОМЕР_8 , що об`єктивно підтверджується показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_43 , які детально описали пошкодження, які були на автомобілі «Тоуоta Sequoia» та протоколами огляду автомобіля «Toyota Tundra», якими встановлено наявність пошкоджень аналогічних пошкодженням, що були на автомобілі «Тоуоta Sequoia».

В той же час суду не надано беззаперечних доказів того, що двигун встановлений на автомобіль «Toyota Tundra» належав автомобілю «Тойота Секвоя» д/н НОМЕР_8 , так як згідно висновку комплексної судової експертизи криміналістичного дослідження транспортних засобів, дослідження ідентифікаційних номерів та рельєфних знаків та автотоварознавчої експертизи № 2066/2067-15 від 15.09.2015 р. двигуни автомобілів «Toyota Tundra» та «Тойота Секвоя» ідентичні, а з протоколів огляду автомобіля «Toyota Tundra» від 24.04.2014 р. та від 07.07.2015 р. виявлено лише, що на двигуні встановлено газобалонне обладнання, яке було встановлено як на «Toyota Tundra» (т. 10 а.с. 205), так і на «Тоуоta Sequoia» (т. 7 а.с. 224).

Також в судовому засіданні не встановлено того, що автомобіль «Toyota Tundra» виконано шляхом подовження автомобіля «Тоуоta Sequoia», як на цьому наполягає потерпілий, так як жодного беззаперечного доказу цьому не надано. Так, з протоколу огляду від 24.07.2014 р. вбачається, що на рамі автомобіля «Toyota Tundra» в частині між кабіною автомобіля і кузовом є сліди зварювальних робіт, однак вони виконувались без розрізу рами, а лише наварені листи заліза на поверхню ребер рами, що ставить під сумнів подовження рами автомобіля взагалі. З другого протоколу огляду автомобіля (т. 11 а.с. 112), який проведено більш ніж через рік після першого огляду, вбачається, що під час огляду автомобіля встановлено сліди розрізу рами і заварювальних робіт, виконаних не заводським способом, однак даним протоколом не встановлено факт подовження рами автомобіля, а тому суд не вважає достовірно встановленим той факт, що раму автомобіля було подовжено.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , яка являється дружиною обвинуваченого пояснювала про те, що всі ночі обвинувачений проводив вдома, за виключенням випадків поїздок у відрядження. В ніч на 27.09.2013 р. ОСОБА_23 також ночував вдома, а о 7-30 г. свідок разом з обвинуваченим завезли до школи дитину, купили квіти, так як був День Народження у їх знайомої, після чого ОСОБА_6 привіз свідка на роботу, а сам поїхав до м. Донецьк, де зустрічався зі знайомим ОСОБА_44 .

Також в судовому засіданні з показань обвинуваченого, свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_23 вбачається, що ОСОБА_6 займався ремонтом та перепродажем автомобілів, що об`єктивно підтверджується і протоколом огляду мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 179) на якому маються численні фотографії пошкоджених та бувших у використанні автомобілів.

Сукупність вищевказаних доказів, які свідчать про те, що основною діяльністю обвинуваченого був ремонт автомобілів, та обставина, що лише деякі деталі автомобіля «Тоуоta Sequoia», належного ОСОБА_45 виявлені у ОСОБА_6 14.01.2014 р., тобто через чотири місяці після незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_46 , відсутність будь-яких об`єктивних даних того, що ОСОБА_6 27.09.2013 р. приймав участь у незаконному заволодінні транспортним засобом «Тоуоta Sequoia», належним ОСОБА_45 та відсутність будь-яких доказів того, що ОСОБА_6 перебував у змові на незаконне заволодіння автомобілем ОСОБА_41 , з будь-якою особою, дозволяє суду прийти до однозначного висновку про те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення, поза розумним сумнівом, не доведено участі ОСОБА_23 в незаконному заволодінні автомобілем ОСОБА_41 , а тому ОСОБА_6 , із застосуванням принципу презумпції невинуватості, підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Крім того, стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано жодного належного і допустимого доказу участі чи причетності ОСОБА_7 до незаконного заволодіння автомобілем «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_8 , а тому останній підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

В судовому засіданні при огляді речових доказів, зокрема речей вилучених під час обшуку в гаражі № НОМЕР_3 (т. 3 а.с. 16), розташованому в АГК «Топльок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську, яким користувався ОСОБА_7 про що зазначено вище, було оглянуто навушники з написом «Toyota» та пульт дистанційного керування. Потерпілий ОСОБА_39 в судовому засіданні зазначив, що ці навушники з його автомобіля. Суд вважає за неможливе застосувати ці показання ОСОБА_41 як доказ у даному кримінальному провадженні з огляду на наступне.

Статтею 86 КПК України передбачено, що допустимим є доказ, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України.

Стаття 229 КПК України регламентує порядок пред`явлення предметів для впізнання, протокол якого і може слугувати допустимим доказом у кримінальному провадженні, однак на стадії досудового слідства стороною обвинувачення не було пред`явлено ОСОБА_47 навушники для впізнання.

В судовому засіданні можлива така процесуальна дія як пред`явлення речі для впізнання і порядок її проведення урегульовано ст. 355 КПК України. Зокрема, перед впізнанням особа, яка впізнає, має вказати ознаки речі за якими вона її опізнає. Однак в судовому засіданні під час допиту ОСОБА_39 не вказував на те, що в автомобілі були навушники та пульт дистанційного керування і про це стало відомо суду тільки в ході безпосереднього огляду навушників судом і ОСОБА_48 , а отже впізнання навушників ОСОБА_48 не можна вважати доказом отриманим в порядку встановленому КПК України.

Таким чином причетність ОСОБА_7 до незаконного заволодіння автомобілем «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_8 в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведена, а тому останній підлягає виправданню у вчиненні вказаного злочину.

Стороною обвинувачення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються у тому, що 16.11.2013 року біля 02.30 годин діючи повторно, за попередньою змовою між собою та невстановленою слідством особою, знаходячись біля будинку № 26 по вулиці Ворошилова у м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Тoyota Land Cruiser Prado 200», 2008 р.в., державний номер НОМЕР_15 , який належить ОСОБА_49 , і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізуючи свої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину. Згідно висновку експерта № 08/12 від 11.12.2013 року середня ринкова вартість автомобіля «Тoyota Land Cruiser 200», державний номер НОМЕР_15 , 2008 року виписку, чорного кольору, VIN НОМЕР_16 , який належить ОСОБА_49 станом на 16.11.2013 року складає 520 020 (п`ятсот двадцять тисяч двадцять гривен), 00 копійок. Таким чином умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановленої слідством особою, потерплому ОСОБА_50 завдано великої матеріальної шкоди на суму 520 020 гривень 00 копійок, яка перевищує 906,74 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Сторона обвинувачення вважає, що своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, які завдали великої матеріальної шкоди, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не визнав себе винним у вчиненні вищевказаного злочину та пояснив, що автомобіль «Тoyota Land Cruiser Prado 200» він купив, так як займався скупкою «страхових» автомобілів. Після того як він купив автомобіль, він перегнав його в гараж, розташований в домоволодінні АДРЕСА_8 , де той і зберігався. Участі в його незаконному заволодінні обвинувачений не приймав і яким чином в автомобілі були виявлені сліди пальців рук ОСОБА_7 він пояснити не може.

ОСОБА_7 в судовому засіданні також не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину та пояснив, що він не здійснював незаконне заволодіння автомобілем «Тoyota Land Cruiser Prado 200», а звідки в автомобілі сліди його пальців відмовився пояснити.

Суд, заслухавши показання обвинувачених, дослідивши докази, надані сторонами кримінального провадження та потерпілими, приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено факт того, що 16.11.2013 р. приблизно о 02.30 годині біля будинку № 26 по вулиці Ворошилова у м. Дніпропетровську було викрадено автомобіль «Тoyota Land Cruiser Prado 200», 2008 р.в., д/н НОМЕР_15 , середньою ринковою вартістю 520 020 гривень, який належить ОСОБА_49 , що підтверджується заявою про вчинення злочину (т. 1 а.с. 10), протоколом огляду території прилеглої до б. 26 по вул. Ворошилова в м. Дніпропетровську (т. 17 а.с. 15), висновком № 08/12 експертного автотоварознавчого дослідження від 11.12.2013 року (т. 1 а.с. 57), та копією техпаспорт на автомобіль (т. 1 а.с. 21).

З відеозапису, переглянутого в судовому засіданні (т. 1 а.с. 63, 64) вбачається як на вул. Ворошилова, 26 в м. Дніпропетровську 16.11.2013 р. в період часу з 02-30 годин по 03-45 годин двоє невідомих осіб в капюшонах на головах за допомогою спеціального обладнання у вигляді парасольки зайшли у під`їзд будинку, просканували код сигналізації автомобіля, внаслідок чого останній було відчинено. Після чого завели його і від`їхали з місця вчинення злочину.

В ході обшуку гаражу, розташованого в домоволодінні АДРЕСА_8 , належному ОСОБА_51 (т. 2 а.с. 67) було виявлено та вилучено автомобіль «Тoyota Land Cruiser Prado 200» без номерів VIN НОМЕР_16 на якому було виявлено та вилучено шість слідів пальців рук, один з яких, залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_6 , згідно висновків експерта № 44/01-32 від 03.03.2014 р. (т. 7 а.с. 154) та № 44/01-44 від 25.03.2014 р. (т. 7 а.с. 163), а три сліди залишені великим пальцем лівої руки та великим пальцем правої руки ОСОБА_7 , згідно висновків експерта № 44/01-32 від 03.03.2014 р. (т. 7 а.с. 154) та № 44/01-51 від 27.03.2014 р. (т. 7 а.с. 188).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_52 пояснила, що ОСОБА_6 являється чоловіком її племінниці ОСОБА_21 . Свідок живе в приватному будинку АДРЕСА_8 на території якого мається гараж. Декілька років тому свідок дозволила ОСОБА_6 користуватись цим гаражем, але чи користувався він ним свідкові не відомо. Одного дня в неї вдома було проведено обшук в ході якого в гаражі, яким вона дозволила користуватись ОСОБА_6 , було виявлено джип, однак звідки він там взявся і як довго він там був до виявлення свідкові не відомо.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що 14.11.2013 р. Обвинувачений ОСОБА_6 разом з ОСОБА_53 поїхали до м. Одеса, де ОСОБА_6 мав домовитись про госпіталізацію матері ОСОБА_19 в лікарню. 15.11.2013 року ОСОБА_6 виїхав з м. Одеса автобусом та приїхав до м. Дніпропетровська 16.11.2013 р.

Свідок ОСОБА_31 , будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що вона являється тещою ОСОБА_6 14.11.13 р. Річниця смерті її батька, а тому вона запам`ятала цю дату. В цей день ОСОБА_6 поїхав до м. Одеса домовитись про госпіталізацію свідка до лікарні з метою проведення операції і повернувся до м. Дніпропетровська лише вранці 16.11.2013 р.

Свідок ОСОБА_54 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 він знає давно і вони товаришують. 14.11.2013 р. приблизно о 01-00 годин він на своєму автомобілі разом з ОСОБА_6 виїхали до м. Одеса, куди приїхали вранці 14.11.2013 р. Свідок їздив до Одеси у своїх справах, а ОСОБА_6 з метою домовитись про госпіталізацію своєї тещі до лікарні. Відразу по прибуттю до м. Одеса вони поїхали на автовокзал, де ОСОБА_6 придбав квиток на автобус на 15.11.2013 р. до м. Дніпропетровська. Після цього вони роз`їхались і свідок ОСОБА_6 в м. Одеса не бачив.

Вказані обставини підтверджуються і оригіналом квитка на автобус Одеса-Дніпропетровськ відправленням 15.11.2013 р. о 21-00 годин.

В судовому засіданні не встановлено підстав визнати показання вищевказаних свідків неналежними чи недопустимим і вони в своїй сукупності, та в сукупності з відомостями викладеними в квитку і показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , доповнюючи і підтверджуючи один одного, дозволяють прийти до висновку про те, що ОСОБА_6 в ніч на 16.11.2013 р. знаходився в дорозі між м. Одеса та м. Дніпропетровськ і фізично не міг приймати участь у незаконному заволодінні автомобілем «Тoyota Land Cruiser Prado 200» на вул. Ворошилова в м. Дніпропетровську о 02-30 годин 16.11.2013 р.

Більш того, з відеозапису на якому зафіксовано незаконне заволодіння вказаного транспортного засобу вбачається, що дії направлені на заволодіння автомобілем вчиняло двоє людей, які вирізняються худощавою статурою в той час як ОСОБА_6 є особою зі щільною статурою, що додатково підтверджує відсутність ОСОБА_6 на момент вчинення злочину на місці його вчинення.

Враховуючи, що основною діяльністю обвинуваченого був ремонт автомобілів, він займався покупкою автомобілів не перевіряючи їх історію, в тому числі так названих «страхових автомобілів», те що з моменту незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_55 до моменту виявлення його автомобіля в гаражі, яким користувався ОСОБА_6 пройшло близько двох місяців, тобто час достатній для реалізації цього автомобіля, те що ОСОБА_6 фізично не міг приймати участі в незаконному заволодінні автомобілем «Тoyota Land Cruiser Prado 200», про що описано вище, те що стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів того, що ОСОБА_6 перебував у змові на незаконне заволодіння автомобілем ОСОБА_56 з будь-якою особою, дозволяє суду прийти до однозначного висновку про те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення, поза розумним сумнівом, не доведено участі ОСОБА_23 в незаконному заволодінні автомобілем ОСОБА_55 , а тому ОСОБА_6 , із застосуванням принципу презумпції невинуватості, підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України

Як було зазначена вище, в автомобілі «Тoyota Land Cruiser Prado 200» було виявлено три сліди пальців руки, які залишені великим пальцем лівої руки та великим пальцем правої руки ОСОБА_7 згідно висновків експертів.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів причетності ОСОБА_7 до вказаного злочину стороною обвинувачення не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Частиною 2 ст. 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе її винуватість поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Як вже зазначалось вище, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини при оцінці доказів суд має керуватись критерієм доведення "поза розумним сумнівом. Доведення за рамками будь-якого розумного сумніву може випливати з сукупності опосередкованих доведень або достатньо вагомих, чітких і узгоджених висновків («Лабіта проти Італії», «Дікме проти Туреччини»). Відсутність сукупності опосередкованих доведень або ж прямих доказів винності особи свідчить про недоведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд вважає, що виявлення слідів пальців рук ОСОБА_7 в автомобілі «Тoyota Land Cruiser Prado 200», належного ОСОБА_49 , являється опосередкованим доказом, який за відсутності інших доказів причетності ОСОБА_7 до незаконного заволодіння цим транспортним засобом, жодним чином не усуває сумнів у причетності обвинуваченого до вказаного злочину, а тому суд керуючись принципом презумпції невинуватості, приходить до беззаперечного висновку, що стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні те, що саме обвинувачений ОСОБА_7 вчинив незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, а отже він підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

В обґрунтування висунутого обвинувачення прокурор посилався на те, що номер телефону ОСОБА_7 - НОМЕР_17 реєструвався о 02-53 годин 16.11.2013 р. в зоні дії ОСОБА_57 , яка обслуговує територію будинку АДРЕСА_9 . (т. 5 а.с. 111).

Однак, вказаний доказ являється неналежним з огляду на те, що ст. 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

В судовому засіданні прокурором не доведено жодним доказом того факту, що мобільним телефоном № НОМЕР_17 користувався саме ОСОБА_7 , а отже твердження прокурора про те що саме ОСОБА_7 здійснив незаконне заволодіння автомобілем ОСОБА_55 безпідставне.

Більш того, довідка на яку посилається прокурор (т. 5 а.с. 111) не містить обов`язкових реквізитів (підпис, посада особи, що склала довідку, печатка, тощо), а тому не може бути прийнята як документ .

В матеріалах кримінального провадження мається протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 3 а.с. 105) згідно якого ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка залишила йому на зберігання автомобіль «Тoyota Land Cruiser Prado 200», однак такі показання ОСОБА_6 , дані на досудовому слідстві, не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку в силу ч. 4 ст. 95 КПК України, якою передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Стороною обвинувачення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються у тому, що в період часу з 21.00 годин 29.11.2013 року до 07.15 годин 30.11.2013 року діючи повторно, за попередньою змовою між собою та з невстановленою слідством особою, знаходячись біля другого під`їзду будинку № 28 на вулиці Електричній в м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Toyota Prado», 2008 р.в. державний номер НОМЕР_18 , який належить ОСОБА_58 та ОСОБА_13 і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_7 ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізуючи cвої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину, а також речами та предметами, що належали ОСОБА_58 та ОСОБА_13 і які на час заволодіння знаходились у автомобілі «Toyota Prado», державний номер НОМЕР_18 , а саме:

- дитячим кріслом, вартістю 1000 гривен;

- компресором імпортного виробництва, вартістю 1000 грн.,

- телевізором автомобільним «Панасонік», виробництва Германії, вартістю 1000 грн;

- відеореєстратором імпортного виробництва вартістю 700 грн; -.

- навігатором: імпортного виробництва «Піонер» вартістю 1050 грн.

- автомобільною газовою установкою, вартістю 11000 гривень;

- автомобільною сигналізацією «Пантера», вартістю 1600 гривень.

Згідно висновку експерта № 70/05-22 від 22.04.2014 року середня ринкова вартість автомобіля мінімальної комплектації «Toyota Cruiser Prado», 120 4.0iV8 5dr (J12) Соmfort5АТ, 2008 року випуску, аналогічного КТЗ марки «Toyota Cruiser Prado», 120 4.0iV8 5dr (J12), державний номер НОМЕР_18 , 2008 року виписку, сірого кольору, який належить ОСОБА_58 та ОСОБА_13 станом на 29.11.2013 року складає 266 656 (двісті шістдесят шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 70 копійок, вартість майна, що знаходилась у автомобілі складає 4750 гривен. Таким чином умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановленої слідством особою, потерплому ОСОБА_58 завдано великої матеріальної шкоди на суму 284006 гривень 70 копійок, яка перевищує 495,21 неоподаткованих мінімумів доходів громадян

Сторона обвинувачення вважає, що своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, які завдали великої матеріальної шкоди, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не визнав себе винним у вчиненні вищевказаного злочину та пояснив, що автомобілем «Toyota Prado», 2008 р.в. д/н НОМЕР_18 він не заволодівав і хто це міг зробити йому не відомо. З приводу виявлення в гаражі розташованому в домоволодінні АДРЕСА_8 номерних знаків НОМЕР_18 пояснив, що не знає про їх походження та допустив, що вони були підкинуті під час обшуку гаражу.

ОСОБА_7 в судовому засіданні також не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину та пояснив, що він не здійснював незаконне заволодіння автомобілем «Toyota Prado», 2008 р.в. д/н НОМЕР_18 і хто це зробив не знає.

Суд, заслухавши показання обвинувачених, дослідивши докази, надані сторонами кримінального провадження та потерпілими, приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено факт того, що в період часу з 21.00 годин 29.11.2013 року до 07.15 годин 30.11.2013 року біля будинку № 28 на вулиці Електричній в м. Дніпропетровську було викрадено автомобіль «Toyota Prado», 2008 р.в. державний номер НОМЕР_18 , середньою ринковою вартістю 266 656, 70 гривень, який належить ОСОБА_58 та ОСОБА_13 , що підтверджується заявою про вчинення злочину (т. 4 а.с. 104), протоколом огляду території двору будинку АДРЕСА_10 (т. 4 а.с. 105), висновку експерта № 70/05-22 від 22.04.2014 р. (т. 7 а.с. 123), та копією техпаспорт на автомобіль (т. 4 а.с. 113).

Потерпіла ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона зі своїм чоловіком являється власницею автомобіля «Toyota Prado», 2008 р.в. д/н НОМЕР_18 , який вони придбали у 2008 році в автосалоні в кредит за 67 000 доларів США. На сьогоднішній день залишилось виплатити за кредитом 24 000 доларів США. 29.11.2013 року ввечері о 23-00 год. вона залишила автомобіль на подвір`ї будинку АДРЕСА_10 , а зранку виявила, що автомобіль відсутній. На момент угону автомобіля в ньому знаходились: дитяче крісло, компресор, реєстратор, навігатор «Pioner» та телевізор. Під час досудового слідства працівниками міліції надавали їй для впізнання номерний знак та страховий поліс її автомобіля. Також в судовому засіданні потерпіла пояснила, що ОСОБА_59 її колишній працівник і неї залишилась його медична книжка.

В ході обшуку гаражу, розташованого в домоволодінні АДРЕСА_8 , належному ОСОБА_51 (т. 2 а.с. 67) було виявлено та вилучено 2 номерних знаки НОМЕР_18 , страховий поліс на автомобіль «Toyota Prado» д/н НОМЕР_18 та особову медичну книжку на ім`я ОСОБА_60 .

Зі слів свідка ОСОБА_34 , які більш детально описано вище, вказаним гаражем вона дозволила користуватись ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що 28.11.2013 р. зранку обвинувачений ОСОБА_6 разом з ОСОБА_20 поїхали до м. Керч. Повернувся обвинувачений автобусом 30.11.2013 о 7-30 годин в м. Кривий Ріг, а в м. Дніпропетровськ приїхав тільки о 10-00 годин 30.11.2013 р.

Свідок ОСОБА_20 , будучи допитаним в судовому засіданні, підтвердив показання свідка ОСОБА_19 , пояснивши, що в кінці листопада 2013 р., біль точної дати він не пам`ятає, свідок разом з ОСОБА_6 їздили в м. Керч. Свідок приїхав з Кривого Рогу до м. Дніпропетровська і з Дніпропетровська вони вдвох поїхали до м. Керч. В Керчі вони пробули декілька годин і відразу поїхали назад, однак не в Дніпропетровськ, а в Кривий Ріг, звідки ОСОБА_6 автобусом поїхав до м. Дніпропетровська.

Вказані обставини підтверджуються і оригіналом квитка на автобус Кривий Ріг-Дніпропетровськ відправленням 30.11.2013 р. о 07-30 годин. (т. 10 а.с. 227).

В судовому засіданні не встановлено підстав визнати показання вищевказаних свідків неналежними чи недопустимим і вони в своїй сукупності, та в сукупності з відомостями викладеними в квитку і показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , доповнюючи і підтверджуючи один одного, дозволяють прийти до висновку про те, що ОСОБА_6 в період часу з 21.00 годин 29.11.2013 року до 07.15 годин 30.11.2013 року знаходився за межами м. Дніпропетровськ і фізично не міг приймати участь у незаконному заволодінні автомобілем «Toyota Prado», 2008 р.в. державний номер НОМЕР_18 , який знаходився на території двору будинку № 28 на вулиці Електричній в м. Дніпропетровську

Таким чином, єдиним опосередкованим доказом причетності ОСОБА_6 до незаконного заволодіння вказаним автомобілем являється протокол обшуку гаражу ОСОБА_6 в ході якого виявлено номерний знак, страховий поліс та медичну книжку, які були у викраденому автомобілі.

Вказаний доказ не можна вважати презумпцією винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного злочину, оскільки з огляду на практику Європейського суду з прав людини, яка наведена вище, доведеність вини особи за рамками будь-якого розумного сумніву може випливати лише з сукупності достатньо вагомих, чітких і узгоджених опосередкованих доведень або ж прямих доказів винності особи, чого органом досудового слідства не зібрано, а отже суд приходить до висновку, що обвинувачений з огляду на принципи закріплені в 2 ст. 17, ч. 3 ст. 373 КПК України, підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, так як стороною обвинувачення не доведено, що саме обвинувачений вчинив незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Крім того, стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано жодного належного і допустимого доказу участі чи причетності ОСОБА_7 до незаконного заволодіння автомобілем «Toyota Prado», 2008 р.в. державний номер НОМЕР_18 , а тому останній також підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, так як стороною обвинувачення не доведено, що саме обвинувачений вчинив незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Стороною обвинувачення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються у тому, що в період часу між 22.15 годин 15.12.2013 року до 13.20 годин 16.12.2013 року діючи повторно, за попередньою змовою між собою та з невстановленою слідством особою, знаходячись біля будинку № 17-а по вулиці Ливарній у м. Дніпропетровську, таємно, з використанням не встановленої слідством спеціальної техніки, відкрили центральний замок транспортного засобу автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», 2010 р.в., державний номер НОМЕР_19 , що належить ОСОБА_61 , і проникли в салон автомобіля. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа, діючи за змовою, реалізуючи свої злочинні наміри, невстановленим слідством способом завели двигун вказаного автомобіля і зникли з місця скоєння злочину.

Згідно із висновку експерта № 70/05-24 від 23.04.2014 року середня ринкова вартість автомобіля мінімальної комплектації ««Toyota Land Cruiser 200», 4.7iV8 (720),2010 року випуску, аналогічного КТЗ марки ««Toyota Land Cruiser 200», 4.7iV8 (120), державний номер НОМЕР_19 , 2010 року виписку, чорного кольору, VIN- НОМЕР_20 , який належить ОСОБА_61 станом на 15.12.2013 року складає 545508 (п`ятсот сорок п`ять тисяч п`ятсот вісім гривень), 60 копійок.

13.01.2014 року близько 18-30 на перехресті вулиць Запорізьке шосе та Старокодацька в м. Дніпропетровську ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Тойота Ленд Крузер 200» державний номер НОМЕР_21 , не справився з управлінням і допустив дорожньо-транспортну пригоду, після чого при спробі втекти з місця пригоди ОСОБА_6 було затримано співробітниками БМОП «Беркут», а також в подальшому встановлено, що автомобіль, на якому ОСОБА_6 скоїв ДТП, насправді зареєстрований на державний знак НОМЕР_19 і його було викрадено у ОСОБА_62 в ніч з 15.12.2013 на 16.12.2013.

Таким чином умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановленої слідством особою, потерплому ОСОБА_61 завдано великої матеріальної шкоди на суму 545508 гривень 60 копійок, яка перевищує 951,19 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Сторона обвинувачення вважає, що своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, які завдали великої матеріальної шкоди, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не визнав себе винним у вчиненні вищевказаного злочину та пояснив, що автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», 2010 р.в. державний номер НОМЕР_19 він не заволодівав і хто це міг зробити йому не відомо. Автомобіль на якому його затримали він придбав як «страховий» і переганяв його.

ОСОБА_7 в судовому засіданні також не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину та пояснив, що він не здійснював незаконне заволодіння автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», 2010 р.в. державний номер НОМЕР_19 і хто це зробив не знає.

Суд, заслухавши показання обвинувачених, дослідивши докази, надані сторонами кримінального провадження та потерпілими, приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено факт того, що в період часу з 22.15 годин 15.12.2013 року до 13.20 годин 16.12.2013 року біля будинку № 17-а по вулиці Ливарній у м. Дніпропетровську було викрадено автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», 2010 р.в., державний номер НОМЕР_19 , середньою ринковою вартістю 545508, 60 гривень, який належить ОСОБА_61 , що підтверджується заявою про вчинення злочину (т. 1 а.с. 74), протоколами огляду території прилеглої до б. 17а по вул. Ливарній в м. Дніпропетровську та ключів від вказаного автомобіля (т. а.с. 84-87), висновку експерта № 70/05-24 від 23.04.2014 р. (т. 7 а.с. 98), та копією техпаспорту на автомобіль (т. 1 а.с. 79).

Оцінюючи вищевказані докази з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що підстав визнавати їх недопустимими чи не належними не має, однак ці докази в своїй сукупності підтверджують лише факт незаконного заволодіння автомобілем належним ОСОБА_61 та жодним чином не вказують на ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 , як осіб, які могли б вчинити вказаний злочин.

З показань свідків ОСОБА_63 та ОСОБА_64 , допитаних в судовому засіданні вбачається, вони станом на 13.01.2014 р. працювали на посадах міліціонерів БМОП «Беркут». В той день вони патрулювали вулиці м. Дніпропетровська і на перехресті вулиць Запорізьке шосе та Старокодацька стали свідками дорожньо-транспортної пригоду за участі автомобілів «Тойота Ленд Крузер» та «Деу Ланос». Відразу після зіткнення з автомобіля «Тойота Ленд Крузер» вибіг чоловік, який почав тікати за заправку. Свідки побігли за ним і наздогнали приблизно через 100 метрів, одягли наручники і провели до автомобіля. Як пізніше з`ясувалось це був ОСОБА_6 . На протязі п`яти хвилин приїхала слідчо-оперативна група.

З показань свідків ОСОБА_65 і ОСОБА_66 допитаних в судовому засіданні вбачається, вони станом на 13.01.2014 р. працювали на посадах інспекторів ДПС ДАІ. В той день вони приїхали на перехрестя вулиць Запорізьке шосе та Старокодацька де мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Тойота Ленд Крузер», «Деу Ланос» та «Ауді». Свідки забезпечили охорону місця ДТП та регулювання руху автотранспорту.

Після дорожньо-транспортної пригоди та затримання ОСОБА_67 було проведено огляд місця події (т. 1 а.с. 125) в ході якого встановлено, що автомобіль «Тойота Ленд Крузер» чорного кольору з д/н НОМЕР_22 розташований біля металевого стовпа зі світлофором на перехресті вул. Старокойдацька на відстані 350 м. від АЗС «Укрнафта». В салоні відсутня консоль ручки передач. З водійського боку відсутній пластиковий поріг. Автомобіль має сліди грязі на поверхні, передня частина авто розбита. На задньому сиддінні заходиться передня консоль, пластикова кришка авто і коврик. В багажнику запаска в чохлі, уголки і ключ-брелок.

Вказані докази в своїй сукупності, будучи належними і допустимими, підтверджують факт керування вказаним автомобілем ОСОБА_6 .

В той же час, п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що не підлягають кримінальній відповідальності за ст. 289 КК особи, які не брали участі у вилученні транспортного засобу, але після заволодіння ним винною особою здійснили поїздку на ньому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що в ніч з 15.12.13 по 16.12.13 ОСОБА_6 був у бані разом зі свідком, а також ОСОБА_53 , ОСОБА_68 та ОСОБА_30 , де вони св`яткували День Народження доньки, яке було 13.12.2013 р. Розійшлись вони близько 1-ї години ночі і ОСОБА_6 поїхав разом зі свідком додому, де спав до ранку, так як був у стані алкогольного сп`яніння. 16.12.2013 р. водій відвіз доньку до школи, а ОСОБА_6 забрав з дому тільки о 12-00 годин.

Ці показання підтвердила і свідок ОСОБА_31 , допитана в судовому засіданні, яка пояснила, що 15.12.2013 р. вона приймала участь у св`яткуванні Дня Народження доньки ОСОБА_35 . Вони були в бані. Де вживали алкогольні напої і розійшлись близько першої години ночі. ОСОБА_6 знаходився в стані алкогольного сп`яніння і поїхав додому з дружиною

Такі ж показання в судовому засіданні дав і свідок ОСОБА_54 , пояснивши, що в період з 19-00 годин 15.12.2013 р. по 01-00 годин 16.12.2013 р. Він був разом з Усаткіними в бані, розташованій на ж/м Сонячний в м. Дніпропетровську. Де вони святкували День Народження доньки обвинуваченого. Коли вони розходились, то обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння.

Вищевказані показання свідків, будучи належними та допустимими, не спростовані жодним доказом сторони обвинувачення, дозволяють прийти до висновку, що ОСОБА_6 участі в незаконному заволодінні автомобілем автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», 2010 р.в., державний номер НОМЕР_19 , що належить ОСОБА_61 не приймав, так як в момент заволодіння автомобілем фізично знаходився в іншому місці, в стан алкогольного сп`яніння і приймати участі в заволодінні даним транспортним засобом не міг.

Єдиним опосередкованим доказом причетності ОСОБА_6 до незаконного заволодіння вказаним автомобілем являється факт керування цим автомобілем ОСОБА_6 через місяць після його викрадення, що не може вважатись презумпцією винуватості обвинуваченого у вчиненні вищевказаного злочину, оскільки з огляду на практику Європейського суду з прав людини, яка наведена вище, доведеність вини особи за рамками будь-якого розумного сумніву може випливати лише з сукупності достатньо вагомих, чітких і узгоджених опосередкованих доведень або ж прямих доказів винності особи, чого органом досудового слідства не зібрано, а отже суд приходить до висновку, що обвинувачений з огляду на принципи закріплені в 2 ст. 17, ч. 3 ст. 373 КПК України, підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, так як стороною обвинувачення не доведено, що саме обвинувачений вчинив незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Крім того, стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано жодного належного і допустимого доказу участі чи причетності ОСОБА_7 до незаконного заволодіння автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», 2010 р.в., державний номер НОМЕР_19 , а тому останній також підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, так як стороною обвинувачення не доведено, що саме обвинувачений вчинив незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як зазначено вище, судом встановлено факт того, що в гаражі № НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_7 було вилучено атлас автомобільних доріг України червоного кольору 1:500000, належний ОСОБА_12 , комплект держномерів АЕ 2955 СН в кількості 2 шт., гарантійний талон на акумулятор з магазину «Пан акумулятор», упаковка від ножа з логотипом фірми «Victorinox», належні ОСОБА_14 , в салоні автомобіля Тoyota Land Cruiser Prado 200», 2008 р.в., державний номер НОМЕР_15 , який належить ОСОБА_49 виявлено сліди пальців рук ОСОБА_7 .

Це всі належні та допустимі докази, які надані стороною обвинувачення в обґрунтування причетності ОСОБА_7 до незаконного заволодіння: автомобілем «Toyota Cruiser Prado» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 ; автомобілем «Лексус РХ350», д/н НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 ; автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado», д/н НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_14 ; автомобілем «Тоуоta Sequoia», д/н НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_15 ; автомобілем «Тoyota Land Cruiser Prado 200», д/н НОМЕР_15 , який належить ОСОБА_49 ; автомобілем «Toyota Prado», д/н НОМЕР_18 , який належить ОСОБА_58 і ОСОБА_13 та автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», д/н НОМЕР_19 , що належить ОСОБА_69 .

Також судом встановлено факт того, що боксах, розташованих по АДРЕСА_3 , якими користувався ОСОБА_6 виявлено деталі кузова та салону автомобіля «Тоуоta Sequoia» д/н НОМЕР_8 , в гаражі, розташованому в домоволодінні АДРЕСА_8 , яким користувався ОСОБА_6 виявлено автомобіль «Тoyota Land Cruiser Prado 200», д/н НОМЕР_15 , який належить ОСОБА_49 , 2 номерних знаки НОМЕР_18 , страховий поліс на автомобіль «Toyota Prado» д/н НОМЕР_18 та особову медичну книжку на ім`я ОСОБА_70 , які були в автомобілі «Toyota Prado», д/н НОМЕР_18 , який належить ОСОБА_58 і ОСОБА_13 , а також ОСОБА_6 через місяць після зникнення автомобіля «Toyota Land Cruiser 200» д/н НОМЕР_19 , що належить ОСОБА_61 керував ним.

Це всі належні та допустимі докази, які надані стороною обвинувачення в обґрунтування причетності ОСОБА_6 до незаконного заволодіння: автомобілем «Toyota Cruiser Prado» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 ; автомобілем «Лексус РХ350», д/н НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 ; автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado», д/н НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_14 ; автомобілем «Тоуоta Sequoia», д/н НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_15 ; автомобілем «Тoyota Land Cruiser Prado 200», д/н НОМЕР_15 , який належить ОСОБА_49 ; автомобілем «Toyota Prado», д/н НОМЕР_18 , який належить ОСОБА_58 і ОСОБА_13 та автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», д/н НОМЕР_19 , що належить ОСОБА_69 .

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню : подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено, спосіб і обставини вчинення кримінальних правопорушень та винність ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у їх вчиненні, так як докази, які вказують на обвинувачених являються опосередкованими, не підкріплені жодними іншими опосередкованими чи прямими доказами і наявність лише цих опосередкованих доказів не дозволяє суду прийти до висновку про винність обвинувачених поза розумним сумнівом.

Наявність в гаражі ОСОБА_7 речей, які були у викрадених автомобілях та відбитків пальця на одному з автомобілів, не може бути покладено в обґрунтування обвинувального вироку без інших доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_7 до вказаних злочинів. Аналогічно, наявність деталей викраденого автомобіля, наявність речей з одного з автомобілів та наявність двох автомобілів у ОСОБА_6 , при наявності у останнього беззаперечного алібі та відсутності будь-яких інших доказів його причетності до вказаних злочинів, не може свідчити про те, що саме ОСОБА_6 приймав участь у незаконному заволодінні цими автомобілями.

Думка, висловлена в судовому засіданні про те, що ОСОБА_6 був організатором незаконного заволодіння автомобілями, судом не приймається до уваги та дані обставини не розглядаються з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 20 КПК України право на захист полягає в у наданні можливості обвинуваченому реалізовувати свої права, передбачені КПК України. Статтею 42 КПК України передбачено прав обвинуваченого знати у вчинені якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Тобто, усвідомлення особою обсягу обвинувачення є однією зі складових такої засади кримінального провадження як забезпечення права на захист.

З метою реалізації цього права статтею 337 КПК України задекларовано, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення.

Оскільки стороною обвинувачення висунуте обвинувачення ОСОБА_6 як виконавцю при вчиненні злочину, то й кримінальне провадження розглядається лише в цих межах без вирішення питання чи був останній організатором злочину.

Посилання сторони обвинувачення як на докази на рапорти працівників міліції та на пояснення, дані ОСОБА_6 після його затримання, як на доказ вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів судом не може бути прийнято до уваги з огляду на наступне.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Рапорт працівника міліції, адресований своєму керівнику в якому зазначаються результати виконаного доручення, залучених при цьому сил і засобів, не являється документом, який отриманий в порядку передбаченому КПК України, а отже в силу ст. 86 КПК України являється недопустимим доказом, а тому суд не може на нього посилатись при ухвалення вироку.

Пояснення ОСОБА_6 , дані ним на досудовому слідстві не являються джерелом доказів в силу ч. 2 ст. 84 КПК України згідно якої доказами можуть бути лише показання, а в силу ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

В судовому засіданні стороною обвинувачення заявлялось клопотання про виклик в судове засідання та допит в якості свідків працівників міліції, які складали рапорти, однак в задоволенні даного клопотання відмовлено в зв`язку з тим, що дані свідки не допитувались під час досудового слідства, не відкривались стороні захисту, а отже відомості, що містяться в їх показаннях в силу ч. 12 ст. 290 КПК України не можуть бути прийняті як докази.

Також в судовому засіданні прокурором заявлялось клопотання про надання тимчасового доступу до документів та вилучити їх, які містять технічну інформацію, яка знаходиться в операторів мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт», ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «МТС» про зв`язки номерів: НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , якими користувався ОСОБА_6 ; 066- 3283415, НОМЕР_27 , 067-7256523, 068-7311522, 050-1334557, 095-6991942, якими користувався ОСОБА_7 , однак ухвалою суду від 01.10.2015 р. було відмовлено в задоволенні даного клопотання, так як прокурором не доведено, що цими телефонами користувались обвинувачені та не доведено, що такі слідчі (розшукові) дії не могли бути проведені під час досудового розслідування, так як про свідків сторони захисту прокурору було повідомлено в порядку ст. 290 КПК України, що підтверджується заявою (т. 8 а.с. 194).

В судовому засіданні було досліджено протокол огляду від 20.03.2014 р. в ході якого була оглянута сумка чорного кольору (т. 6 а.с. 50), добровільно видана ОСОБА_71 в якій знаходились наступні речі: предмет прямокутної форми чорного кольору; предмет квадратної форми чорного кольору; дві рації переносні «Vertex» чорного кольору; два підзарядних пристрої для рації чорного кольору; підзарядний пристрій білого кольору; перетворювач напруги «Аstra»; переносне радіо «Atlanfa» чорного кольору; предмет прямокутної форми чорного кольору з проводами; предмет прямокутної форми сірого кольору з дисплеєм.

Як пояснив ОСОБА_72 , допитаний в судовому засіданні в якості свідка вказану сумку йому привіз хлопець на ім`я ОСОБА_73 , який повідомив, що ця сумка належить ОСОБА_7 , якого свідок знає з 2008 року, і просив зберігати її доки за нею не приїде власник. Приблизно через 1-3 тижні до нього приїхали працівники міліції, які попросили видати цю сумку. Свідок зв`язався телефоном з ОСОБА_7 і після отримання згоди останнього на видачу сумки, передав її міліціонерам. Після цього свідок з міліціонерами, не відкриваючи сумку, сіли в автомбіль свідок на заднє сидіння, а міліціонер на переднє, поставивши сумку на підлогу. Вони їздили по району, шукаючи понятих, а коли знайшли, то міліціонер почав проводити огляд сумки. При цьому речі він діставав з сумки яка стояла на підлозі в його ногах і свідок не бачив звідки вони з`являються, та викладав їх на приборну панель. Поняті при цьому сідали в автомобіль по черзі, так як в автомобілі не було місця для двох і один з понятих був явно наркоман. Потім міліціонер описав все що витяг з сумки і цей протокол підписали всі, в тому числі і свідок з понятими.

Як вбачається з роздруківки (т. 6 а.с. 56) предмет прямокутної форми сірого кольору з дисплеєм являється пристроєм для зчитування коду іммобілайзера автомобілів Peugeot, Fiat та Citroen, однак з повідомлення про неможливість надання висновку № 4507/14-35 від 11.06.2014 р. (т. 7 а.с. 197) вбачається, що об`єкти оглянуті 20.03.2014 р. не вдалось активізувати.

Таким чином, призначення даних пристроїв не встановлено, а отже вони не несуть в собі будь-якого доказового навантаження, тобто являються неналежними доказами, а тому до уваги при ухваленні судового рішення не приймаються.

Також прокурором було надано та судом досліджено в судовому засіданні наступні докази:

-протокол огляду телефону iPhone5, блокноту, брелку та особистих документів від 15.01.2015 р. (т. 1 ас. 179);

-протокол огляду телефонів, брелків, ноутбуку (т. 6 а.с. 76, 86, 88);

-протоколи тимчасового доступу до телекомунікаційних мереж та інформація, вилучена під час таких доступів (т. 1 а.с. 29, 113, 118, т. 2 а.с. 229, 233, 237, 241, 245, 249, т. 3 а.с. 153, 156, 159, 162, 165, 168, т. 5 а.с. 68, т. 6 а.с. 132);

-протокол огляду двору будинків АДРЕСА_11 (т. 2 а.с. 1);

-протокол обшуку приміщення по АДРЕСА_12 і документи вилучені під час обшуку. (т. 2 а.с. 9);

-протокол огляду системного блоку (т. 2 а.с. 25);

-протокол обшуку приміщення по АДРЕСА_13 (т. 2 а.с. 33);

-протокол обшуку приміщення по АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 46);

-протоколи обшуку приміщення по АДРЕСА_14 та АДРЕСА_15 (т. 2 а.с. 83, 94);

-протокол огляду автомобіля від 15.01.2014 р. (т. 2 а.с. 134);

-протокол пред`явлення особи для впізнання (т. 3 а..с 43, т. 5 а.с. 63);

-протокол обшуку в будинку АДРЕСА_16 , автомобільної стоянки по АДРЕСА_17 в АДРЕСА_3 , по АДРЕСА_18 (т. 3 а.с. 54, 62, 74);

-протокол огляду від 17.02.2014 р. (т. 3 а.с. 109, 113);

-протоколи обшуку в б. АДРЕСА_19 , в кв. АДРЕСА_20 , в кв. АДРЕСА_21 (т. 5 а.с. 66, 73, 80, 99, 244);

-протокол обшуку автомобіля та будинку АДРЕСА_22 (т. 6 а.с. 99)

-протокол огляду від 21.03.2014 р. (т. 5 а.с. 144);

-висновок експерта № 44/041/07-27 від 25.02.2014 р., № 44/01-26 від 03.03.2014 р. (т. 7 а.с. 83, 147);

-протокол зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж. (т. 8 а.с. 103),

однак, вищевказані докази неналежні так як не містять взагалі жодних даних, які б вказували на причетність чи непричетність обвинувачених до вчинених злочинів, а тому вони судом детально не описуються.

Таким чином суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази, надані сторонами кримінального провадження, визнав деякі з наданих доказів неналежними чи недопустимими з підстав передбачених КПК України, та прийшов до однозначного висновку, що стороною обвинувачення не доведено що саме ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вчинили злочини відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 289 КК України, а тому вони підлягають виправданню у вчиненні інкримінованих їм злочинів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

В той же час в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 в період до 13.01.2014 року, більш точний час встановити не представилось можливим, на території гаражу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , який ОСОБА_6 використовував у якості станції технічного обслуговування автомобілів, умисно, з метою використання деталей, придбаних у невстановлених осіб, для відновлення автомобіля «Toyota Tundra» білого кольору д/н НОМЕР_11 , видалив ідентифікаційні номери (VIN) на деталях кузова, шасі автомобіля, видалив номер двигуна встановлений на автомобілі, а також закріпив кустарним способом деталь на якій закріплена табличка з номером VIN - НОМЕР_12 , за яким рахується автомобіль «Toyota Tundra» білого кольору державний номер НОМЕР_11 2007 р.в., власником якого є ОСОБА_6 .

Своїми умисними діями, які виразилися у знищені ідентифікаційного номера, номера двигуна та заміні без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером

транспортного засобу ОСОБА_6 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ст. 290 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не визнав себе винним та, крім показань, які описано вище, пояснив, що в 2011 році він придбав автомобіль «Тойота Тундра», який потребував відновлення після пожежі. З метою відновлення цього автомобіля він купував запасні частини на нього в різних місцях. Так, він в м. Одеса придбав двигун до автомобіля «Тоyota Tundra», а в м. Києві придбав «кузов» автомобіля «Тоуоta Sequoia» білого кольору в розібраному стані. Вказані двигун він встановив на свій автомобіль «Тоyota Tundra» і частини кузову з « НОМЕР_10 Sequoia» також встановив на свій автомобіль. Про походження цього двигуна і кузова йому нічого не відомо. VIN номери та номер двигуна він не знищував.

Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні вказаного злочину, винність ОСОБА_6 знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження доказах, які детально досліджені та оцінені вище, а саме.

Під час обшуку 14.01.2014 р. автомобільних боксів, розташованих по вул. Дружби, 1а в м. Дніпропетровську (т. 2 а.с. 123) в другому боксі виявлено автомобіль «Тоуоta Tundra» білого кольору в розібраному стані.

З копії технічного паспорту на автомобіль «Toyota Tundra» (т. 10 а.с. 205) вбачається, що вказаний автомобіль білого кольору д/н НОМЕР_11 , VIN НОМЕР_12 належить на праві власності ОСОБА_6 з 25.05.2011 р. і на той час згідно висновку спеціаліста № 006 від 19.04.2011 р. (т. 8 а.с. 199) маркування вказаного автомобіля відповідало заводському, таблички та наклейки з VIN кодом змінам та перестановці не підлягали, номер двигуна НОМЕР_13 не змінювався.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , який являється братом обвинуваченого та свідок ОСОБА_21 пояснили, що автомобіль «Toyota Tundra» ОСОБА_6 придбав у несправному стані після пожежі. Обвинувачений разом зі своїм братом на СТО розташованому по вул. Дружби, 1 в м. Дніпропетровську ремонтували його та фарбували. Обвинувачений придбав окремо крила, капот і двері автомобіля, які привезли на СТО вже пофарбовані і вони встановили ці деталі на автомобіль «Toyota Tundra».

Як вбачається з висновку експерта № 70/09-32 від 26.03.2014 р. (т. 7 а.с. 91) на автомобілі «Toyota Tundra» білого кольору ідентифікаційні номери та номер двигуна видалені з метою унеможливлювання його ідентифікації. Присутній лише номер (VIN) НОМЕР_12 на табличці під лобовим склом. Деталь на якій закріплена табличка переустановлена, а тому провести ідентифікацію автомобіля за даним номером неможливо.

В ході огляду цього ж автомобіля 07.07.2015 р. (т. 11 а.с. 112) було проведено тестування автомобіля на оригінальному тестері «Тoyota Panasonic» в ході якого відобразився VIN код автомобіля НОМЕР_14 , який не відповідає VIN коду автомобіля «Тоуоta Sequoia», належного ОСОБА_15 та VIN коду автомобіля «Toyota Tundra», належного ОСОБА_6 .

Всі вищевказані докази, будучи належними та допустимими, в своїй сукупності дозволяють прийти до висновку про те, що ОСОБА_6 відновлював належний йому на праві власності автомобіль «Toyota Tundra», використовуючи деталі з інших автомобілів, таких як « НОМЕР_10 Sequoia», належно ОСОБА_15 та «Тоуоta Sequoia» з VIN- НОМЕР_14 і в ході такого відновлення видалив ідентифікаційні номери (VIN) на деталях кузова, рами автомобіля, видалив номер двигуна встановлений на автомобілі, а також закріпив кустарним способом деталь на якій закріплена табличка з номером VIN - НОМЕР_12 , за яким рахується автомобіль «Toyota Tundra» білого кольору державний номер НОМЕР_11 2007 р.в., а отже в його діях вбачаються ознаки злочину передбаченого ст. 290 КК України і його дії слід кваліфікувати як знищення ідентифікаційного номера, номера двигуна та заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Стороною обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він в період з 27.09.2013 року по 13.01.2014 року, діючи за змовою з невстановленою слідством особою, перегнав автомобіль «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_15 , і яким ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа незаконно заволоділи 27.09.2013 року, на територію гаражу, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Дружби, 1, який ОСОБА_6 використовував у якості станції технічного обслуговування автомобілів, де, з метою унеможливлювання ідентифікації автомобіля видалили ідентифікаційні номери (VIN) та номер двигуна на автомобілі «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_8 , та закріпили кустарним способом деталь на якій закріплена табличка з номером VIN НОМЕР_12 , за яким рахується автомобіль «Toyota Tundra» білого кольору д/n НОМЕР_11 2007 р.в., власником якого є ОСОБА_6 , чим вчинив злочин передбачений ст. 290 КК України, а саме, знищення, заміна ідентифікаційного номера, номера двигуна, кузова, заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Однак вказане обвинувачення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, так як стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_6 при знищенні VIN номеру, номеру двигуна та закріплення деталі з VIN номером діяв у групі, не доведено що VIN-номер, який знаходиться на шасі автомобіля знищено саме з шасі автомобіля «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_8 та не доведено, що номер двигуна знищено з двигуна, належного автомобілю «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_8 , про що детально було описано судом у вироку вище.

Таким чином суд вважає встановленим факт знищення обвинуваченим VIN номеру, номеру двигуна та закріплення деталі з VIN номером на автомобіль, однак не встановлено факту, що ці дії були здійснені на автомобілі «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_8

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 в період з 20.04.2013 р. по 06.02.2014 р., більш точну дату в судовому засіданні встановити не представилось можливим, знаходячись біля гаражу № НОМЕР_3 розташованому в АГК «Топльок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську, діючи умисно, у невстановлений час у невстановлених осіб, заздалегідь не обіцяючи придбав майно одержане злочинним шляхом з метою його перепродажу, серед якого знаходився атлас автомобільних доріг України червоного кольору 1:500000 на обороті останнього аркушу якого виконано рукописний текст кульковою ручкою синього кольору: « НОМЕР_5 дайвинг команда екс Тарханкут», який знаходився в автомобілі «Лексус РХ350», 2007 р.в., державний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 , який було викрадено біля будинку № 21 на проспекті Героїв в м. Дніпропетровську в період часу з 00-30 год. 20.04.2013 р. по 12-00 год. 20.04.2013 р.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ст. 198 КК України, а саме, заздалегідь не обіцяне придбання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, ОСОБА_7 в період з 30.05.2013 р. по 06.02.2014 р., більш точну дату в судовому засіданні встановити не представилось можливим, знаходячись біля гаражу № НОМЕР_3 розташованому в АГК «Топльок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську, діючи умисно, у невстановлений час у невстановлених осіб придбав майно одержане злочинним шляхом з метою його перепродажу, серед якого знаходились: комплект держномерів АЕ 2955 СН в кількості 2 шт., гарантійний талон на акумулятор з магазину «Пан акумулятор» з записом марки і номеру автомобіля: Toyoтa L.C. Prado, НОМЕР_6 від 07.12.2012 р.; упаковка від ножа з логотипом фірми «Victorinox» на оборотній стороні якого є рукописний запис: «nightwish», які знаходились в автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado», 2008 р.в. д/н НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_14 , який було викрадено біля другого під`їзду будинку № 60 на вулиці Запорізьке шосе в м. Дніпропетровську в період часу з 02-00 годин до 09-00 годин 30.05.2013 р.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ст. 198 КК України, а саме, заздалегідь не обіцяне придбання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що він користувався гаражем № НОМЕР_3 , розташованому в АГК «Топльок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську в якому у нього зберігався різний непотріб. Часто до нього приходили люди, які продавали йому речі мішками за невелику ціну. Він з цих речей вибирав найбільш цінні і перепродував їх дорожче, а ті речі з мішків, які цінності не представляли, залишались в гаражі. Саме через це в гаражі опинився атлас автомобільних доріг червоного кольору, комплект держномерів НОМЕР_6 , гарантійний талон на акумулятор з магазину «Пан акумулятор», упаковка від ножа з логотипом фірми «Victorinox», а також купа інших речей, які були виявлені в гаражі.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні з огляду на наступне.

Як вже зазначалось вище судом з показань потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_27 з протоколів огляду місць події, документів на автомобілі, які описано вище встановлено факт того, що в період часу з 00-30 год. 20.04.2013 р. по 12-00 год. 20.04.2013 р з двору будинку АДРЕСА_4 було викрадено автомобіль «Лексус РХ350», 2007 р.в., д/н НОМЕР_4 , належний ОСОБА_12 , в якому знаходився атлас автомобільних доріг України червоного кольору 1:500000, та в період часу з 02-00 годин до 09-00 годин 30.05.2013 р. з двору будинку АДРЕСА_6 було викрадено автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», 2008 р.в. д/н НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_14 , на якому знаходились держномери НОМЕР_6 в кількості 2 шт., а в автомобілі знаходились гарантійний талон на акумулятор з магазину «Пан акумулятор» з записом марки і номеру автомобіля: Toyoтa L.C. Prado, НОМЕР_6 від 07.12.2012 р.; упаковка від ножа з логотипом фірми «Victorinox» на оборотній стороні якого є рукописний запис: «nightwish».

06.02.2014 року органами досудового слідства було проведено обшук в гаражі № НОМЕР_3 (т. 3 а.с. 16), розташованому в АГК «Топольок» по вул. Джинчарадзе, 12 в м. Дніпропетровську в ході якого було знайдено та вилучено диплом з додатком на ім`я ОСОБА_7 а також атлас автомобільних доріг України червоного кольору 1:500000 і держномери НОМЕР_6 в кількості 2 шт., гарантійний талон на акумулятор з магазину «Пан акумулятор» з записом марки і номеру автомобіля: Toyoтa L.C. Prado, НОМЕР_6 від 07.12.2012 р.; упаковка від ножа з логотипом фірми «Victorinox» на оборотній стороні якого є рукописний запис: «nightwish».

З показань свідка ОСОБА_24 вбачається, що вказаним гаражем користувався ОСОБА_7 , що додатково підтверджується і фактом виявлення в гаражі диплому на ім`я ОСОБА_7 .

Всі вищевказані докази в сукупності з показаннями обвинуваченого дозволяють прийти до висновку, що останній скуповував речі, які в подальшому зберігав у гаражі, яким він користувався, достовірно знаючи, що вказані речі одержані злочинним шляхом, так як придбання речей мішками за невелику ціну, серед яких маються такі предмети як держномери автомобіля, а також предмети, які не мають матеріальної цінності свідчить про те, що особа знала про злочинне походження цих речей, однак скуповувала їх, що свідчить про доведеність вини ОСОБА_7 у заздалегідь не обіцяному придбанні майна, завідомо одержаного злочинним шляхом і його дії необхідно кваліфікувати за ст. 198 КК України, а саме, заздалегідь не обіцяне придбання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 в період з 27.09.2013 р-13.01.2014 р., більш точну дату в судовому засіданні встановити не представилось можливим, у невстановлений час, в невстановленому місці, у невстановлених осіб, діючи умисно, з метою відновлення належного йому автомобіля «Toyota Tundra» білого кольору д/н НОМЕР_11 , заздалегідь не обіцяючи придбав майно завідомо одержане злочинним шляхом, а саме, деталі кузова та салону автомобіля «Тоуоta Sequoia» д/н НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_15 та яким невстановлені особи незаконно заволоділи 27.09.2013 приблизно о 07.30 годині біля будинку № 73 на вулиці Робочій у м. Дніпропетровську.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ст. 198 КК України, а саме, заздалегідь не обіцяне придбання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, ОСОБА_6 в період з 16.11.2013 р. по 13.01.2014 р. більш точну дату в судовому засіданні встановити не представилось можливим, у невстановлений час, в невстановленому місці, у невстановлених осіб, діючи умисно, з метою подальшого продажу та отримання прибутку, заздалегідь не обіцяючи, придбав майно завідомо одержане злочинним шляхом, а саме, автомобіль «Тoyota Land Cruiser Prado 200», 2008 р.в., належний ОСОБА_49 , яким невстановлені особи незаконно заволоділи 16.11.2013 р. приблизно о 02.30 годині біля будинку № 26 по вулиці Ворошилова у м. Дніпропетровську. В подальшому ОСОБА_6 , з метою реалізації цього автомобіля, зберігав автомобіль «Тoyota Land Cruiser Prado 200» в гаражі, розташованому в домоволодінні АДРЕСА_8 до 13.01.2014 р.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ст. 198 КК України, а саме, заздалегідь не обіцяне придбання та зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, ОСОБА_6 13.01.2014 р., у невстановлений час, в невстановленому місці, у невстановлених осіб, діючи умисно, з метою подальшого продажу та отримання прибутку, заздалегідь не обіцяючи, придбав майно завідомо одержане злочинним шляхом, а саме, автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», 2010 р.в., належний ОСОБА_61 , яким невстановлені особи незаконно заволоділи в період часу з 22.15 годин 15.12.2013 року до 13.20 годин 16.12.2013 року біля будинку № 17-а по вулиці Ливарній у м. Дніпропетровську

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ст. 198 КК України, а саме, заздалегідь не обіцяне придбання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що одним з його основних видів діяльності було те, що він купував розбиті, не розмитнені та «страхові» автомобілі, ремонтував їх і перепродував. Під «страховими» автомобілями маються на увазі ті автомобілі, які продають їх власники але без документів та ключів, а потім заявляють до страхових компаній про викрадення цих автомобілів. Такі автомобілі обвинувачений купував, як правило, через мережу «інтернет». Він здогадувався, що ці автомобілі могли бути викрадені, однак точних даних про це у нього не було. В 2011 році він придбав автомобіль «Тундра», який потребував відновлення після пожежі. З метою відновлення цього автомобіля він купував запасні частини на нього в різних місцях. Так, він в м. Києві придбав «кузов» автомобіля «Тоуоta Sequoia» білого кольору в розібраному стані. Автомобіль «Toyota Prado», 2008 р.в. він придбав з метою подальшого продажу і зберігав в гаражі розташованому в домоволодінні АДРЕСА_8 до проведення обшуку, а автомобіль «Toyota Land Cruiser 200» він придбав і переганяв його для зберігання в гараж.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних злочинів знайшла своє підтвердження в судовому засіданні з огляду на наступне.

Як вже зазначалось вище судом з показань потерпілого ОСОБА_15 , заяв про вчинення злочину, протоколів огляду місць події, документів на автомобілі, які описано вище встановлено факт того, що: 27.09.2013 приблизно о 07.30 годині біля будинку № 73 на вулиці Робочій у м. Дніпропетровську було викрадено автомобіль «Тоуоta Sequoia», 2008 р.в. д/н НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_15 ; 16.11.2013 р. приблизно о 02.30 годині біля будинку № 26 по вулиці Ворошилова у м. Дніпропетровську було викрадено автомобіль «Тoyota Land Cruiser Prado 200», 2008 р.в., д/н НОМЕР_15 , який належить ОСОБА_49 ; в період часу з 22.15 годин 15.12.2013 року до 13.20 годин 16.12.2013 року біля будинку № 17-а по вулиці Ливарній у м. Дніпропетровську було викрадено автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», 2010 р.в., державний номер НОМЕР_19 , який належить ОСОБА_61

14.01.2014 р. під час обшуку автомобільних боксів, розташованих по вул. Дружби, 1 в м. Дніпропетровську (т. 2 а.с. 123) в другому боксі виявлено автомобіль «Тоуоta Tundra» білого кольору в розібраному стані, а у вагончику, розташованому на території виявлено задню кришку багажника білого кольору з позначкою « ОСОБА_42 ».

З протоколів огляду вказаного автомобіля в яких описано пошкодження кузову та салону та які описано вище, з показань потерпілого ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_43 які детально описали пошкодження, які були на автомобілі «Тоуоta Sequoia», суд прийшов до висновку, викладеного вище, а саме про те, що обвинувачений ОСОБА_6 , при ремонті належного йому на праві власності автомобіля «Toyota Tundra», білого кольору, д/н НОМЕР_11 , використав деталі кузова та салону автомобіля «Тоуоta Sequoia» д/н НОМЕР_8 ,

В ході обшуку гаражу, розташованого в домоволодінні АДРЕСА_8 , належному ОСОБА_51 (т. 2 а.с. 67) було виявлено та вилучено автомобіль «Тoyota Land Cruiser Prado 200» без номерів VIN НОМЕР_16 , який належить ОСОБА_74 .

З показань свідків ОСОБА_63 та ОСОБА_64 , а також з протоколу огляду місця події від 13.01.2014 р. (т. 1 а.с. 125) вбачається, що в цей день ОСОБА_6 керував автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», 2010 р.в., належний ОСОБА_61 та був затриманий.

Всі вищевказані докази в сукупності з показаннями обвинуваченого дозволяють прийти до висновку, що останній придбав деталі салону та кузову автомобіля «Тоуоta Sequoia», належного ОСОБА_15 з метою їх використання при ремонті автомобіля «Toyota Tundra» білого кольору д/н НОМЕР_11 , придбав та зберігав з метою подальшої реалізації автомобіль «Тoyota Land Cruiser Prado 200» без номерів VIN НОМЕР_16 , який належить ОСОБА_75 та придбав автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», яким керував 13.01.2014 р. При цьому обвинувачений, купував без документів деталі кузова, які мали б бути марковані, а також автомобілі, які підлягають державній реєстрації, що свідчить про те, що обвинувачений достовірно знав про те, що вказані деталі та автомобілі одержані злочинним шляхом, що свідчить про доведеність вини ОСОБА_6 у заздалегідь не обіцяному придбанні майна, завідомо одержаного злочинним шляхом та у заздалегідь не обіцяному придбанні і зберіганні майна, завідомо одержаного злочинним шляхом і його дії необхідно кваліфікувати за ст. 198 КК України, а саме, заздалегідь не обіцяне придбання і зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких являється злочином невеликої тяжкості, а інші злочинами середнього ступеню тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий (т. 8 а.с. 159), на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (т. 8 а.с. 182, 183), характеризується позитивно. (т. 8 а.с. 164), оружений (т. 1 а.с. 172), має на утриманні двох неповнолітніх дітей (т. 9 а.с. 182).

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України в судовому засіданні не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину повторно.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення злочину передбаченого ст. 290 КК України слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, а за вчинення злочинів передбачених ст. 198 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням в подальшому правил ч. 1 ст. 70 КПК України, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

В той же час, суд враховуючи міцні соціальні зв`язки ОСОБА_6 , наявність у нього дружини та двох малолітніх дітей, які потребують уваги та виховання батька а також тяжкість злочину та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням, поклавши на нього ряд обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів середнього ступеню тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий (т. 8 а.с. 178), на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (т. 8 а.с. 182, 183), характеризується посередньо (т. 8 а.с. 180.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України в судовому засіданні не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину повторно.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченому ОСОБА_7 , слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

В той же час, суд враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням, поклавши на нього ряд обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

В зв`язку з виправданням ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортними засобами в зв`язку з їх непричетності до вчинення вказаних злочинів, позовні заяви ОСОБА_76 (т. 9 а.с. 61, 107), ОСОБА_11 (т. 9 а.с. 62), ОСОБА_12 (т. 9 а.с. 63) та ОСОБА_14 (т. 9 а.с. 64) підлягають залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України виправдати в зв`язку з недоведеністю того, що злочин вчинено саме ним.

ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України виправдати в зв`язку з недоведеністю того, що злочин вчинено саме ним.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ст. 198, ст. 290 КК України та призначити йому покарання:

-за вчинення злочину передбаченого ст. 198 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

-за вчинення злочину передбаченого ст. 290 КК України у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, 72 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді двох років позбавлення волі, зарахувавши у строк відбуття покарання один рік дев`ять місяців шістнадцяти днів - час перебування ОСОБА_6 під вартою.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 198 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі, зарахувавши у строк відбуття покарання один рік сім місяців одинадцять днів позбавлення волі - час перебування ОСОБА_7 під вартою.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати, звільнивши ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з-під варти в залі судового засідання.

Позовні заяви ОСОБА_77 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3