АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/7147/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/382/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 26 серпня 2015 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора прокуратури Тернівського району м. Кривого Рогу у кримінальному провадженні №0001347 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11 серпня 2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст.186 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.121 ч.1, 296 ч.2, 186 ч.2 КК України, який визнаний винним та засуджений:

- за ст.121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі;

- за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі;

- за ст.296 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_8 6 років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11.08.2014 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ст.186 ч.1 КК України до штрафу на користь держави в сумі 850 грн. виконувати самостійно.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 16 вересня 2013 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.2 КК України, який визнаний винним та засуджений:

- за ст.296 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбутий строк за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.09.2013 року за ст.185 ч.3 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі; та остаточно призначено ОСОБА_9 до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_10

обвинувачені ОСОБА_8

ОСОБА_9

захисника ОСОБА_7

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , просить вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2015 року про визнання його винним ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121,ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким його виправдати.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2015 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити свій вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.121 ч.1, 186 ч.2, 296 ч.2 КК України. Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.121 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.296 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити до відбуття 8 років позбавлення волі. ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.296 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбутий строк за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.09.2013 року та остаточно призначити до відбуття 4 роки позбавлення волі.

Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року ОСОБА_8 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.121 ч.1, 296 ч.2, 186 ч.2 КК України, ОСОБА_9 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.2 КК України за наступних обставин.

11.06.2014 року у нічний час ОСОБА_8 , разом з раніше знайомим йому ОСОБА_9 та їхніми спільними знайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 спільно вживали спиртні напої у дворі будинку АДРЕСА_3 .

Після вживання спиртного, приблизно о 01.30 годині 11.06.2014 року ОСОБА_9 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_15 пішли до магазину «Морозов», що розташований по вул. 23 Лютого, 96, де останні придбали пиво та всі разом стали повертатися до своєї компанії, яка перебувала у дворі будинку за вищевказаною адресою. По дорозі між ОСОБА_9 та раніше незнайомим йому ОСОБА_16 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка.

Одразу після цього ОСОБА_9 , бажаючи продовжити вказану сварку, прослідував до ОСОБА_8 , який очікував на нього у дворі будинку АДРЕСА_3 , де запропонував йому вступити з ним в злочинну змову на вчинення хуліганства, на що отримав від ОСОБА_8 добровільну згоду.

Після цього ОСОБА_8 разом зі співучасником злочину ОСОБА_9 прослідували до проїзної частини, що розташована поблизу будинку АДРЕСА_3 , де в цей час їм назустріч йшли раніше невідомі ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Одразу після цього, приблизно о 02.00 годині 11.06.2014 року ОСОБА_8 , діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість та прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, підбіг до ОСОБА_17 , та грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи особливу зухвалість, умисно став наносити потерпілому ОСОБА_17 численні удари кулаками в область голови та тулуба потерпілого, від яких останній впав на землю, а ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, став наносити потерпілому ОСОБА_17 численні удари ногами в різні частини тіла.

В цей же час співучасник злочину ОСОБА_9 , виконуючи свою роль у вчинені хуліганства, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, підбіг до наближаючогося йому назустріч ОСОБА_18 , після чого умисно зі значною силою став наносити потерпілому ОСОБА_18 численні удари кулаками в область голови та тулуба потерпілого, від яких останній впав на землю, а співучасник злочину ОСОБА_9 продовжив наносити потерпілому ОСОБА_18 численні удари ногами в різні частини тіла.

Намагаючись припинити грубе порушення громадського порядку, до ОСОБА_8 підійшов раніше незнайомий йому ОСОБА_19 , який став робити зауваження з приводу протиправного характеру його дій.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 приблизно о 02.05 годині 11.06.2014 року, знаходячись на проїзній частині поблизу будинку №110 по вул.23 Лютого в м. Кривому Розі, підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_19 , та на ґрунті хуліганських намірів, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень, стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_19 , умисно зі значною силою наніс ОСОБА_19 один удар правим кулаком в область голови ліворуч, від якого потерпілий ОСОБА_19 впав на землю.

Реалізуючі свій злочинний умисел, направлений на спричинення потерпілому ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 дістав з пластикового пакету, який лежав поруч на землі та належав ОСОБА_9 , скляну пляшку з пивом ємністю 0,5 літрів, та в такий спосіб підшукавши собі знаряддя злочину, ОСОБА_8 утримуючи у правій руці підшукану ним скляну пляшку, наніс один удар вказаною пляшкою в область голови ліворуч лежачого на землі ОСОБА_19 .

Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_19 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку, перелому правої скроневої кістки з ознакою пневмоцефалії. Субарахноїдальний крововилив, синець лівої половини обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1608 від 19.07.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Після цього ОСОБА_8 разом зі співучасником злочину ОСОБА_9 , діючи спільно з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, та прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, підійшли до стоячого поряд ОСОБА_17 , після чого умисно зі значною силою стали наносити йому численні удари кулаками в область голови та тулуба, від яких потерпілий ОСОБА_17 впав на землю, а ОСОБА_8 та співучасник злочину ОСОБА_9 продовжили наносити йому численні удари ногами в різні частини тіла.

Після цього ОСОБА_8 разом зі співучасником злочину ОСОБА_9 , діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість та винятковий цинізм, справили на потерпілого ОСОБА_17 , який лежав на землі, природну потребу.

Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_8 та співучасника злочину ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_17 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, забійної рани правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1282 від 12.06.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминучі наслідки.

Після чого, повторно, ОСОБА_8 , діючи із корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов до алеї розташованої вздовж асфальтної дороги поблизу будинку №110 по вул. 23-го Лютого в Тернівському районі м. Кривого Рогу, де знаходився велосипед «Келіс Спайдер», вартістю 4000 гривень належний ОСОБА_17 .

Реалізуючі свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , відкрито викрав велосипед «Келіс Спайдер» після чого висловив погрозу застосування фізичної розправи потерпілому ОСОБА_17 .

З викраденим майном ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_17 матеріальний збиток на загальну суму 4000 гривень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , посилається на ті обставини, що ОСОБА_8 послідовно на всіх стадіях процесу не заперечував ту обставину, що він приймав участь у бійці за участю ОСОБА_9 , але заперечував нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_19 та викрадення у нього мобільного телефону. Також ОСОБА_8 заперечував викрадення велосипеда у потерпілого ОСОБА_20 та справляння на нього природної потреби. Суд першої інстанції в підтвердження вини ОСОБА_8 не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 в судовому засіданні, які значно різнилися стосовно викрадення велосипеда ОСОБА_8 .. Крім того, судом не взяті до уваги пояснення свідка ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_23 , які пояснювали, що в магазині вони покупали пиво в пластиковій пляшці, а тому завдання удару ОСОБА_8 скляною пляшкою з пивом, яка була в пакеті ОСОБА_23 нічим не підтверджується. Таким чином, захисник вважає, що неповнота дослідження доказів на досудовому розслідування та в суді, привела до ухвалення вироку, в якому наявні висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор не оскаржуючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст.ст.121 ч.1, 296 ч.2, 186 ч.2 КК України та ОСОБА_9 за ст.296 ч.2 КК України та обставин скоєння ними злочину посилається на ті обставини, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченим покарання не було враховано вимог закону про кримінальну відповідальність, оскільки призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених за своїм розміром через м`якість. Суд не врахував тяжкість вчинених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочинів, особи винних, їх відношення до скоєного наслідків кримінальних правопорушень, що настали.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, підтримали викладені в апеляційній скарзі захисника вимоги та просили скасувати вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 та ухвалити відносно нього виправдувальний вирок, в задоволенні апеляційної скарги прокурора просили відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_9 , при апеляційному розгляді кримінального провадження заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не заперечував.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив колегію суддів апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора підтримав в повному обсязі, просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.121 ч.1, 296 ч.2, 186 ч.2 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.2 КК України, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Доводи апеляції захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 про те, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, що суд дав неправильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Судом в повній мірі досліджені зібрані в справі докази. У вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, наведено докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_8 .

Суд дав правильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам. Наведені докази спростовують доводи апеляції захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про те, що він не вчиняв інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, та пояснив, що вночі 11.06.2014 року компанією в якій були ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , а також дівчата ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , вживали пиво на лавочці біля будинку №110 по вул.23 Лютого. ОСОБА_9 з ОСОБА_11 і ОСОБА_15 , пішли в магазин, а на зворотному шляху в ОСОБА_9 виник конфлікт з потерпілими, він почув крики, та кинувся на допомогу ОСОБА_9 , який тікав від потерпілих, а побачивши допомогу став дратися з ОСОБА_18 . Підбігши він став дратися з ОСОБА_17 , вони наносили один одному удари, та ОСОБА_17 впав, після чого він наніс потерпілому удар ногою в обличчя. В побитті потерпілих також приймали участь ОСОБА_22 і ОСОБА_21 які побили ОСОБА_19 , який також впав. Після цього він вилив пиво на ОСОБА_17 і вони пішли з місця конфлікту. Велосипед ОСОБА_17 він не забирав, також не справляв природну потребу на ОСОБА_17 і не наносив скляною пляшкою з пивом удар по голові ОСОБА_19 . Хуліганства він не скоював, оскільки захищав Гончарова, та потерпілі перші розпочали конфлікт.
Спростовуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про непричетність до кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, суд послався на докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, які є допустимими і підстав сумніватися у їх достовірності по справі колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.121 ч.1, 296 ч.2, 186 ч.2 КК України доведена дослідженими та наведеними у вироку доказами, а саме:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_17 , який пояснив, що він, разом зі знайомими ОСОБА_26 , ОСОБА_27 . ОСОБА_19 і ОСОБА_16 після вживання спиртного, знаходилися на лавочці поряд з нічним магазином «Морозов» по вул.23 Лютого. ОСОБА_16 відійшов в сторону від їх компанії, і він побачив, як між ОСОБА_9 , який проходив мимо і ОСОБА_16 виник конфлікт. ОСОБА_28 перший ударив ОСОБА_16 в обличчя і той упав. Він разом з ОСОБА_18 стали переслідувати ОСОБА_9 , на зустріч якому вийшла група хлопців, приблизно 6 осіб, серед яких був ОСОБА_8 . ОСОБА_8 став наносити йому удари руками і ногами та він упав. Лежачи бачив, як до них підійшов ОСОБА_19 з велосипедом, став вмовляти припинити бійку, але ОСОБА_29 наніс удар в обличчя ОСОБА_19 , який впав. ОСОБА_9 наносив удари ОСОБА_30 , чи приймали участь в побитті інші хлопці, він сказати не може. Коли він, ОСОБА_19 та ОСОБА_18 лежали побиті, ОСОБА_8 взяв його велосипед, який на місце прикотив ОСОБА_19 . Він став кричати ОСОБА_8 , щоб той залишив велосипед, але ОСОБА_8 , погрожуючи подальшим насильством заволодівши велосипедом пішов з місця пригоди;
- поясненнями потерпілого ОСОБА_19 , згідно яких він, разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , і ОСОБА_16 відпочивав на лавочці біля одного з домів по вул.23 Лютого. ОСОБА_16 відійшов в сторону і в нього виник конфлікт з одним з хлопців. ОСОБА_17 і ОСОБА_18 побігли на допомогу ОСОБА_16 , він також пішов за хлопцями, взявши з собою велосипед ОСОБА_17 . Коли він прикотив велосипед та місце бійки, то ОСОБА_18 і ОСОБА_17 вже лежали побиті, він став вимагати припинити бійку, але ОСОБА_8 наніс йому удар кулаком в обличчя, від удару він впав та втратив свідомість;
- поясненнями свідка ОСОБА_12 , який пояснив при допиті в суді першої інстанції, що він разом з ОСОБА_11 , Чер ОСОБА_31 , ОСОБА_9 і дівчатами сиділи на лавочці. Біля магазину «Морозов» на лавочці сиділи потерпілі, яких він раніше не знав. ОСОБА_9 з ОСОБА_11 і дівчиною пішли за пивом в магазин, звідки повернулися без ОСОБА_9 , який став звати на допомогу. ОСОБА_8 побіг на допомогу ОСОБА_9 , коли вони з ОСОБА_11 підійшли до потерпілих, то двоє з них вже лежали на асфальті побиті. До них підійшов третій потерпілий з велосипедом, якого ОСОБА_8 відразу вдарив кулаком в обличчя. Після того як вказаний потерпілий впав, ОСОБА_8 скляною пляшкою з пивом вдарив потерпілого в голову. Коли один з потерпілих став вставати, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 стали його бити, а побивши, справили на нього природну потребу. Вони з ОСОБА_11 намагалися припинити побиття, але ОСОБА_8 і ОСОБА_9 стали «кидатися» і на них. Після цього ОСОБА_8 забрав велосипед потерпілого;

- поясненнями свідка ОСОБА_11 , який під час допиту в судовому засіданні підтвердив пояснення свідка ОСОБА_12 , уточнивши, що ОСОБА_8 витягнув з пакета скляну пляшку з пивом, та вдарив потерпілого ОСОБА_19 , який вже лежав, в голову, також ОСОБА_8 забрав велосипед, який прикотив з собою ОСОБА_19 .
Колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 повною мірою доведена поясненнями потерпілих та свідків, які є послідовними та співпадають між собою. Крім того, допитуючи свідків, суд попередив їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та надав можливість всім учасникам процесу задавати їм питання. Тому колегія суддів не вбачає підстав у суду першої інстанції сумніватися в достовірності їх показів.

Пояснення потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності та в своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.121 ч.1, 296 ч.2, 186 ч.2 КК України, також підтверджується вивченими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:
- висновком судово-медичної експертизи від 25.07.2014 року, згідно якого потерпілому ОСОБА_19 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку, перелому правої скроневої кістки, субарахноїдального крововиливу, синця лівої половини обличчя. Ушкодження за давністю відповідають 11.06.2014 року та виникли від дії тупих твердих предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею. Потерпілому було завдано не менше 2-х прикладань фізичної сили у ділянки лівої половини обличчя, та правої половини голови (а.кп.54-56 том 2);
- висновком судово-медичної експертизи від 24.06.2014 року відповідно до якого потерпілому ОСОБА_17 були заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, рани правої кисті. Ушкодження за давністю відповідають 11.06.2014 року та виникли від трикратної дії тупих твердих предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею (а.кп.147-148 том 2);
- протоколом слідчого експерименту від 09.09.2014 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_17 показав на місці обставини завдання йому ударів двома хлопцями, серед яких був ОСОБА_32 , обставини заволодіння ОСОБА_8 велосипеда, який залишив ОСОБА_19 втрутившись в конфлікт (а.кп.66-69 том 2);
- протоколами пред`явлення осіб для впізнання від 08.10.2014 року, в ході яких свідок ОСОБА_11 впізнав потерпілого ОСОБА_19 , як особу якому ОСОБА_8 наніс удар кулаком в обличчя, та другий удар скляною пляшкою з пивом в голову, після того як ОСОБА_19 впав. Впізнав свідок ОСОБА_11 потерпілого ОСОБА_33 , якому по черзі наносили удари ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (а.кп.99-104 том 2);
- протоколами пред`явлення осіб для впізнання від 09.10.2014 року, в ході яких свідок ОСОБА_12 впізнав потерпілого ОСОБА_19 як особу якому ОСОБА_8 наніс удар кулаком в обличчя, та другий удар скляною пляшкою з пивом в голову, після того як ОСОБА_19 впав. Впізнав потерпілого ОСОБА_17 якому по черзі наносили удари ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.кп.117-120 том 2);
- протоколами слідчих експериментів від 09.10.2014 року, в ході яких свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_34 показали на статисті, за участю судово-медичного експерта ОСОБА_35 , механізм нанесення численних ударів ногами і руками - ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_18 , ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_17 . Нанесення удару кулаком в обличчя а також скляною пляшкою в голову ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_19 .. Описали обставини нанесення численних ударів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_17 руками та ногами, відправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 природної потреби на потерпілого ОСОБА_17 (а.кп.105-116 том 2);
- протоколом слідчого експерименту від 09.10.2014 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_17 показав механізм та локалізацію нанесення йому удару ногою по нозі, та двох ударів руками ОСОБА_8 , від яких він впав. Нанесення численних ударів ногами ОСОБА_8 в ділянки голови та тулуба. Нанесення удару ОСОБА_8 в голову потерпілого ОСОБА_19 , та нанесення йому численних ударів ногами ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (а.кп.121-123 том 2).
- висновком судово-медичної експертизи від 15.10.2014 року, згідно якого механізм утворення тяжких тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_19 , не суперечить отриманим судово-медичним даним, вказаним в протоколах слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_11 (а.кп.212-213 том 2).

Що стосується доводів апеляції захисника стосовно проведення досудового та судового слідства без допиту свідка ОСОБА_15 , колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься протокол допиту зазначеного свідка від 18.08.2014 року (том 2 а.кп.47-48).

Також, як вбачається з журналів судового засідання та ухвал про оголошення приводу, судом першої інстанції неодноразово відкладався розгляд кримінального провадження та оголошувались перерви для виклику інших свідків та потерпілих в судове засідання (том 3 а.кп.12, 48, 72-74). Отже, подальше відкладення розгляду кримінального провадження для виклику свідка ОСОБА_15 та ухвалення остаточного рішення за результатами його розгляду призвело би до порушення однієї з основних засад кримінального провадження, передбачених ст.28 КПК України розгляду провадження в розумні строки. Крім того, навіть за відсутності пояснень свідка ОСОБА_15 , під час судового розгляду судом було виявлено достатньо доказів в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи захисника обвинуваченого з приводу того, що свідок ОСОБА_12 викрав у потерпілого ОСОБА_19 мобільний телефон.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Виходячи з аналізу вказаної статті, оскільки судовий розгляд у кримінальному провадженні здійснюється лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, суд не має права з`ясовувати обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення особами, які не є обвинуваченими у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_8 , крім іншого, кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, тобто за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Як вбачається з обвинувального акта, обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінується викрадення у потерпілого ОСОБА_17 велосипеда «Келіс Спайдер». У викраденні мобільного телефону потерпілого ОСОБА_19 . ОСОБА_8 не обвинувачується (том 1 а.кп.3-5).

Крім того, будь-яких претензій з приводу викраденого мобільного телефону потерпілий ОСОБА_19 не пред`являв ані до обвинуваченого ОСОБА_8 , ані до свідка ОСОБА_12 , оскільки, згідно його пояснень та пояснень допитаних в судовому засіданні свідків, вказаний мобільний телефон йому було повернуто.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження з дотриманням необхідних норм кримінального процесуального закону, в рамках висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, згідно вимог ст.337 КПК України.

Отже, суд першої інстанції правильно критично віднісся до пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , який стверджував, що з потерпілим ОСОБА_19 билися саме свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_14 , які суперечили всім встановленим обставинам справи і спростовуються матеріалами кримінального провадження, тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є необґрунтованими.

З тих же самих підстав колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження доводи апеляції захисника стосовно того, що суд не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у судовому засіданні, які значно різнилися стосовно відкритого викрадення велосипеда ОСОБА_8 .

Адже, як було встановлено при прослуховуванні аудіозаписів судових засідань від 11 березня 2015 року, під час яких судом першої інстанції були допитані зазначені свідки, жодних протиріч або будь-яких непослідовностей в їх поясненнях колегією суддів виявлено не було.

Також, не відповідають дійсності твердження захисника ОСОБА_7 з приводу того, що свідок ОСОБА_11 під час допиту в судовому засіданні пояснив, що в магазині вони купили пиво в поліетиленових пляшках об`ємом 2 літри, яке знаходилось у пакеті обвинуваченого ОСОБА_9 а пива в скляній пляшці не було у цьому пакеті, тому завдання удару ОСОБА_8 скляною пляшкою з пивом, яка була в пакеті ОСОБА_36 нічим не підтверджується.

Так, дійсно, під час вивчення аудіозапису судового засідання від 11 березня 2015 року, колегією суддів було встановлено, що свідок ОСОБА_11 пояснив, що в магазині вони купили дві пляшки з пивом об`ємом 2 літри та вони були в пакеті у ОСОБА_37 . Але, надалі під час допиту вказаний свідок суду пояснив, що ОСОБА_8 дістав скляну пляшку об`ємом 0,5 л., якою вдарив потерпілого ОСОБА_19 по голові, не з пакету, який знаходився у ОСОБА_36 , а з пакету, який був біля місця, де сталася бійка між обвинуваченим та потерпілим (44-50 хвилини звукозапису).

Отже, відсутні будь-які підстави стверджувати, що ОСОБА_8 вдарив потерпілого ОСОБА_19 по голові саме пляшкою, яка знаходилась в пакеті у ОСОБА_37 .

Тому колегія суддів критично ставиться до пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 щодо не вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та приходить до висновку, що не визнання ним вини, викликане бажанням обвинуваченого ухилитися від кримінальної відповідальності.

Отже, виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження проведений з достатньою повнотою, дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за ч.2 ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно та за ч.2 ст.296 КК України за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчиненого групою осіб.

Що стосується доводів викладених в апеляції прокурора про м`якість призначеного обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, так як призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України.

Так, згідно вироку суду, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кожним з них кримінальних правопорушень, особи кожного винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Кримінальні правопорушення, скоєні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості і тяжким злочином.

Також судом враховані дані про особу обвинувачених, рецидиву злочинів ОСОБА_9 (том 2 а.кп.195-196). Як пом`якшуючу відповідальність ОСОБА_8 обставину, суд врахував отримання ним тяжкої виробничої травми на виробництві.

Крім того, покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено з застосуванням норм ст.71 КК України, тобто частково приєднано невідбутий строк згідно вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.09.2013 року (том 2 а.кп.195-196).

Також, судом враховано ту обставину, що ОСОБА_8 судимий 11.08.2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст.186 КК України до штрафу на користь держави в сумі 850 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції з приводу того, що вищезазначені обставини дають підстави вважати, що для виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , їм необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства.

Крім того, за вищезазначених підстав, колегія суддів вважає, що також необґрунтованими є доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , стосовно того, що навіть якщо допустити вину обвинуваченого, яку він не визнає, то за таких умов очевидна суворість призначеного йому покарання.

Законних підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст.ст.75, 76 КК України або ст.69 КК України колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченим покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів та дані про особу, та призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинувачених, є справедливим та відповідатиме вимогам ч.2 ст.50 КК України, згідно з яким покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинувачених.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судового рішення не виявлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України , колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 , засудженого за ст.ст.121 ч.1, 296 ч.2, 186 ч.2 КК України та ОСОБА_9 , за судженого за ст.296 ч.2 КК України залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4