АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/6313/15-к Головуючий 1-ї інстанції
Провадження № 11-СС/790/598/15 ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
-«- заявника - ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
До Київського районного суду надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області, погоджене зі старшим прокурором відділу прокуратури Харківської області, в якому ставилось питання про накладення арешту на майно у вигляді речей, предметів, документів, цифрових носіїв інформації, які були вилучені 02.04.2015 року під час проведення огляду автомобілю «Камаз» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 15.10.2014 року до СУ ГУМВС України в Харківській області з Управління СБУ в Харківській області надійшли матеріали про те, що протягом 2014 року посадові особи ДП «Зміївське лісове господарство» в порушення вимог чинного законодавства України, при здійсненні планових заходів з лісокористування вносили неправдиві відомості до дозвільних документів на проведення рубок щодо загального обсягу наявної деревини на ділянці та її сортиментної структури, у зв`язку з чим привласнили грошові кошти у сумі 348 794, 31 гривень. Продовжуючи незаконну діяльність з привласнення грошових коштів, ДП «Зміївське лісове господарство», 02.04.2015 року посадові особи ДП «Зміївське лісове господарство» при здійсненні планових заходів з лісо використання, надали вказівку старшому майстру Чемужівського лісництва ДП «Зміївське лісове господарство» ОСОБА_10 внести неправдиві відомості до облікових документів лісо продукції у кварталі № 92 виділі 10 ділянки 1 Чемужівського лісництва та здійснити відпуск (реалізацію) лісо продукції об`ємом приблизно 17 куб. метрів з території Чемужівського лісництва на адресу ОСОБА_9 без супроводжувальних документів, чим спричинили збитки ДП «Зміївське лісове господарство» на суму приблизно 11 000 гривень. У той же день під час огляду ділянки траси розташованої при в`їзді в с. Пролетарське, Зміївського району Харківської області, на якій знаходився автомобіль «Камаз-5511», під керуванням ОСОБА_9 було вилучено лісову продукцію без супровідних документів. Власниками вилученого майна являються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
В клопотанні слідчий вказує, що речі, грошові кошти та документи які були вилучені під час проведення розслідування відповідають критеріям зазначеним у ст. 167 ч. 2 КПК України як речі, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, крім того, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкоджати кримінальному провадженню.
З таким рішенням суду не згодні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та подали апеляційну скаргу, в якій прохають ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.04.2015 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого відмовити, негайно повернути вилучене майно.
Дану ухвалу слідчого судді вважають необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказуючи на те, що відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна накладається на майно обвинуваченого або підозрюваного, а автомобіль «Камаз» належить ОСОБА_8 , який не є ні підозрюваним, не обвинуваченим і навіть не був допитаний як свідок; слідчим не доведено, що саме ці вилучені колоди з деревинною соснової породи є предметом кримінального правопорушення, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР пройшло вже 6 місяців, а на даний час жодній особі не повідомлено про підозру та не доведено, що дії осіб, які відпускали деревину є незаконними та протиправними; слідчим в клопотанні не було зазначено про наслідки арешту майна для інших осіб, а саме ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_11 були сплачені кошти за вищевказану деревину, арештоване майно має свою певну цінність відповідно до класифікації якості, а зі спливом часу впродовж якого буде викладено арешт на майно та власник не зможе розпоряджатися цим майном воно втратить свою якість та відповідно ціну, а оскільки ОСОБА_9 не є підозрюваним і не може їм бути питання відшкодування йому шкоди залишиться не вирішеним, чим буде порушено право ОСОБА_9 та завдано матеріальної шкоди.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною; заявника ОСОБА_9 , який підтримав вимоги апеляційної скарги; перевіривши судові матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Мета арешту полягає у встановленні всіх обставин кримінального правопорушення, необхідність встановлення походження зазначених речей, проведення ряду судових експертиз, з метою забезпечення можливих позовів, це відповідає завданням кримінального провадження та має суттєве значення для встановлення важливих обставин у справі, що виправдовує ступінь втручання у права і свободи власника.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Враховуючи вищеназване, колегія суддів приходить до висновку про доцільність часткового задоволення слідчим суддею клопотання слідчого, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, а атому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка отримана під час проведення огляду 02.04.2015 року автомобілю «Камаз» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на речах, предметах кримінального правопорушення, які використовувалось як засоби чи знаряддя його вчинення та зберегли на собі його сліди, що відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, як тимчасово вилучене майно, та які можуть бути речовими доказами на це майно слідчим суддею вірно було накладено арешт, а посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_9 суд вірно прийшов до висновку про повернення, оскільки воно не має доказового значення у даному кримінальному провадженні.
Вважаючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді -