АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 668/6969/15-к
Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/791/766/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: повернення обвинувального акту
У Х В А Л А
іменем України
19 серпня 2015 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000068 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому розгляді суду першої інстанції, на ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 20 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність ухвали суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а обвинувальний акт з додатками направити в той же суд на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання. В обґрунтування доводів указує, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт, оскільки він відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому право обвинуваченого на захист не порушено та відсутні підстави для повернення обвинувального акту.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, доводи захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, в дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги і заперечення на неї, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування містяться у ст. 291 КПК України.

Згідно з ч.3 ст.291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.

На думку колегії суддів, частина висновків суду, викладених у судовому рішенні, не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Так, твердження суду про істотне порушення слідчим та прокурором вимог кримінального процесуального закону, які викладені в мотивувальній частині ухвали, котрі стосуються відсутності у реєстрі відомостей про осіб, які здійснили повідомлення про підозру, розбіжності відомостей про особу слідчого, який склав обвинувальний акт, не зазначення розміру витрат на залучення експерта, неточності реквізитів паспорту ОСОБА_8 , виходять за межі вимог до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які містяться в ст. 291 КПК України, і підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції.

Безпідставними є посилання суду про порушення порядку підписання обвинувального акту прокурором, оскільки він підписаний прокурором, який його затвердив, що підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, в цій частині апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Водночас, посилання суду на порушення слідчим та прокурором вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, котрі стосуються викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, то вони ґрунтуються на законі.

Колегія суддів вважає, що в цій частині обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінально процесуального закону з таких підстав.

Згідно із ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відомості, які має містити обвинувальний акт, передбачені ст.291 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті даної статті має відображатись у обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як убачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Даний принцип закріплений в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Європейський суд з прав людини (у справі Абрамян проти Росії) більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

За змістом судового рішення, під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції встановив, що викладене в обвинувальному акті обвинувачення за ч.4 ст. 358 КК України є неконкретним, зокрема в ньому не конкретизовано, яким чином, у якій спосіб, коли і де ОСОБА_8 вчинив злочин, оскільки зазначеним кримінальним законом передбачено використання завідомо підробленого документа.

Така неконкретність та суперечливість пред`явленого обвинувачення порушує право обвинуваченого на захист.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Зазначені вище недоліки обвинувального акту є істотними, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду. Під час усунення цих недоліків мають бути усунені і ряд інших недоліків, всякого роду неточності, описки, які перелічені в ухвалі суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є безпідставними, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини висновків суду, які не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 20 липня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000068 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції вказівки про необхідність усунення недоліків обвинувального акта, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції.

У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 19 серпня 2015 року
Ухвала набрала законної сили 19 серпня 2015 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2