Справа № 725/1150/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2013 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

з участю прокурора Моргоч Н.В.

потерпілої ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження №0000142 за обвинуваченням:

ОСОБА_3, 21 березня 1980 р. н., українця , громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого, не працюючого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_3, був зобов'язаний, відповідно до рішення Шевченківського районного суду міста Чернівців від 12 жовтня 2005 року, до сплати аліментів, починаючи з 14 вересня 2005 року, на користь колишньої дружини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання його неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 27 червня 2001 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття, а також на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на її утримання в розмірі 150 гривень на увесь час проживання її з дитиною-інвалідом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та на її користь додаткові витрати на утримання дитини-інваліда ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в сумі 200 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення на виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Чернівців за №2-3921 від 14 жовтня 2005 року та на підставі до ст.ст.3,18 та 24 Закону України " Про виконавче провадження " 08.02.2006 року було звернуто до виконання Першотравневим ВДВС Чернівецького МУЮ.

Однак, ОСОБА_3, не зважаючи на вказане рішення суду, грубо порушуючи обов'язки батька, передбачені ст. 51 Конституції України та всупереч вимогам ст.ст.180-183 СК України, з 2011 року, будучи працездатним та отримуючи дохід, добровільно не сплачує аліменти та не допомагає колишній дружині в будь-який інший спосіб,тобто своїми діями посягаючи на нормальний розвиток і здоров'я дитини, а також суспільні відносини, що забезпечують захист майнових інтересів неповнолітніх осіб, повністю відмовився від сплати аліментів та в період часу з 01 вересня 2010 року по 26 лютого 2013 року злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей,утворивши заборгованість у розмірі 47 562 грн.40 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

В судовому засіданні потерпіла підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, беручи до уваги, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст.164 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом'якшують покарання ОСОБА_3, суд визнає те, що він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, визнав вину у вчиненому, та попросив вибачення у потерпілої.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи та особу винного, ряд обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд приходить до переконливого висновку про можливість застосування до ОСОБА_3, покарання не повязаного з реальним позбавленням волі, а вважає за можливе і доцільне застосувати відносно нього ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є необхідне та достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. . 368, 370, 371, 374 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки зобов'язавши його, відповідно до ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, навчання, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги через Першотравневий районний суд м.Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_5 І. А.