Рівненський міський суд Рівненської області
Справа 1-380
В И Р О К

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2010 pоку м.Рiвне

Рiвненський мiський суд в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Філіпової І.М.,

прокурора Карпюк І.М.

потерпілого ОСОБА_2,

підсудного ОСОБА_3,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдівця, непрацюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого, засудженого вироком Рівненського міського суду від 21 грудня 1999 року за ч.3 ст.140, ч.1 ст.145 КК України 1960 року до пяти років позбавлення волі, вироком Соломянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2004 року за ч.2 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, у вчиненні злочинів, передбачених ст..395, ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3, будучи засудженим 16 листопада 2004 року вироком Соломянського районного суду міста Києва за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відбував покарання в Бучанській ВК-84 Київської області. Відповідно до постанови Ірпінського районного суду Київської області від 04 липня 2008 року відносно ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд терміном на два роки з наступними обмеженнями: заборонено залишати своє місце проживання щоденно, в період з 22 до 06 години; заборонено відвідувати місця, де дозволена торгівля та розливання спиртних напоїв; чотири рази на місяць зявлятися на реєстрацію в органи внутрішніх справ; заборонено виїзд за межі місця проживання без дозволу органів внутрішніх справ, про що ОСОБА_3 був ознайомлений у день звільнення з місць позбавлення волі 30 серпня 2008 року. ОСОБА_3 було попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду і несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 та реєстрацію в Рівненському МВ УМВС України в Рівненській області.

Незважаючи на це, у визначений строк не пізніше 02 вересня 2008 року, ОСОБА_3 без поважних причин до обраного місця проживання не прибув і на облік в Рівненський МВ УМВС України в Рівненській області став лише 12 вересня 2008 року. Маючи умисел на ухилення від встановленого щодо нього адміністративного нагляду, ОСОБА_3 на відмітки в Рівненський МВ УМВС України в Рівненській області жодного разу не зявився і, приблизно 20 вересня 2008 року, без поважних причин та відповідного дозволу органів внутрішніх справ, самовільно залишив місце проживання та виїхав у місто Київ, де перебував до кінця березня 2009 року і про своє місце перебування органи внутрішніх справ не повідомив. Повернувшись у місто Рівне, по місцю реєстрації ОСОБА_3 пробув приблизно до 10 квітня 2009 року, після чого знову без відповідного дозволу поїхав у місто Київ та пробув там приблизно до 01 серпня 2009 року, після чого повернувся та став проживати в місті Рівне.

Крім того, 25 вересня 2009 року біля 20 години 30 хвилин ОСОБА_3, з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, перебуваючи у квартирі № 55 на вулиці Є.Коновальця,15 в місті Рівне, відштовхнувши свідка ОСОБА_4, який намагався припинити протиправні дії ОСОБА_3, відкрито викрав належну потерпілому ОСОБА_2 барсетку вартістю 650 гривень, в якій знаходилися гроші в сумі близько 2700 гривень, кулькова ручка вартістю 100 гривень та запальничка «Пєр Карден» вартістю 185 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_2 матеріальної шкоди на загальну суму 3635 гривень. Вказану барсетку з речами ОСОБА_3 через вікно викинув у двір будинку № 15 на вулиці Є.Коновальця в місті Рівне, а коли ОСОБА_4, який першим опинився біля цієї барсетки, підняв її з метою повернення власнику, ОСОБА_3 відштовхнув свідка ОСОБА_4, вирвав з рук останнього барсетку та з місця події втік.

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, визнав повністю, а у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, свою вину визнав частково.

По обвинуваченню за ст.395 КК України підсудний суду показав, що будучи ознайомленим із умовами та обмеженнями встановленого щодо нього адміністративного нагляду, дійсно вчинив порушення правил адміністративного нагляду. До обраного місяця проживання у визначений строк не прибув, самовільно, без дозволу органу внутрішніх справ, залишав місце проживання, жодного разу не зявився на реєстрацію в Рівненський МВ УМВС України в Рівненській області.

Крім повного визнання підсудним своєї вини його винність у порушенні правил адміністративного нагляду доведена й іншими дослідженими по справі доказами.

Так, допитані в судовому засіданні свідки працівники Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили викладені у вироку обставини порушення правил адміністративного нагляду ОСОБА_3 Свідки показали, що ОСОБА_3, ставши 12 вересня 2008 року на облік, жодного разу на реєстрацію не зявився, самовільно залишив місце проживання, при перевірках вдома був відсутній.

Про відсутність ОСОБА_3 за місцем проживання показала в судовому засіданні і свідок ОСОБА_7, мати підсудного, за місцем проживання якої проживав підсудний.

З постанови Ірпінського районного суду Київської області від 04 липня 2008 року слідує, що відносно ОСОБА_3 був встановлений адміністративний нагляд терміном на два роки з обмеженнями, вказаними у вироку, з якою підсудний був ознайомлений 30 серпня 2008 року (а.с.8,13). ОСОБА_3 зобовязався прибути до місця проживання до 02 вересня 2008 року, однак став на облік лише 12 вересня 2008 року, про що свідчить відмітка на довідці про звільнення (а.с.12,13).

З карти обліку особи, яка профілактується, слідує, що в період з 17 вересня 2008 року до 15 березня 2009 року, при перевірках підсудний за місцем проживання був відсутній (а.с.25-27). З реєстраційного листка слідує, що протягом періоду з 18 вересня 2008 року по 26 листопада 2009 року підсудний ОСОБА_3 жодного разу на реєстрацію в орган внутрішніх справ не зявився (а.с.30).

По обвинуваченню за ч.2 ст.186 КК України підсудний суду показав, що 25 вересня 2009 року біля 20 години 30 хвилин, перебуваючи у квартирі по вулиці Є.Коновальця,15 в місті Рівне, разом з потерпілим ОСОБА_2 та іншими особами розпивав спиртні напої. Після того як потерпілий заснув, він вирішив вкрасти його барсетку, в якій перед цим бачив гроші. Барсетку він викинув через вікно квартири у двір. ОСОБА_4, який в цей час знаходився в кімнаті, кинувся на нього і схопив за шию. Він вирвався і вибіг на двір. Обійшовши будинок, він знайшов барсетку і в цей час до нього підійшов ОСОБА_4, який хотів барсетку забрати. Він наступив на барсетку, ОСОБА_4 його штовхнув, однак він встиг схопити барсетку і втекти. Після цього його побили невідомі і барсетку забрали. Вважає, що вчинив не грабіж, а крадіжку.

Крім часткового визнання підсудним своєї вини ч.2 ст.186 КК України, його винність у вчиненні вказаного злочину повністю доведена іншими дослідженими по справі доказами.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив факт викрадення його барсетки та показав, що 25 вересня 2009 року, перебуваючи у квартирі по вулиці Є.Коновальця,15 в місті Рівне, разом з підсудним та іншими особами розпивав спиртні напої. ОСОБА_4 повідомив його про те, що підсудний викинув через вікно на двір його барсетку. Він попросив ОСОБА_4 повернути барсетку, але це останньому не вдалося. Заявлений по справі цивільний позов підтримав.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що ОСОБА_3 в його присутності викинув барсетку потерпілого через вікно у двір. Він намагався цьому перешкодити, але підсудний його відштовхнув. На прохання потерпілого, якому він повідомив про це, у дворі будинку він намагався забрати у підсудного барсетку, але підсудний його відштовхнув і з барсеткою втік.

Дії підсудного ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.395 КК України, як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд при звільненні з місць позбавлення волі, та за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Органом досудового слідства дії підсудного за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковані також за ознакою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого. Вказану кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд вважає необхідним з обвинувачення виключити, оскільки, як встановлено судом, підсудний ОСОБА_3 по відношенню до потерпілого ОСОБА_4 будь-яких насильницьких дій не вчиняв.

Пpи пpизначеннi покаpання суд вpаховує, що ОСОБА_3 вчинив умисні злочини, які, вiдповiдно до ст.12 КК Укpаїни, є злочином невеликої тяжкостi (ст.395 КК України) та тяжким злочином (ч.2 ст.186 КК України).

Обставинами, що пом'якшують покаpання підсудного, суд визнає зявлення із зізнанням, сприяння розкриттю злочину, визнання підсудним своєї вини.

Обставиною, яка обтяжує покаpання, суд визнає рецидив злочинів.

Що стосується особи пiдсудного, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше судимий і засуджувався за вчинення умисних злочинів проти власності, в тому числі, і за ч.2 ст.186 КК України, за місцем проживання характеризується негативно, з 1999 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Оскільки винність ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, доведена повністю, цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, що підсудним підстави і розмір цивільного позову не оспорюються.

Керуючись ст.ст.321,324,328-339 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.395, ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання:

-за ст.395 КК України шість місяців арешту;

-за ч.2 ст.186 КК України - чотири роки позбавлення волі.

Вiдповiдно до ч.1 ст.70 КК Укpаїни, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання чотири роки позбавлення волі.

Строк вiдбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 07 липня 2010 року.

До набрання вироком законної сили запобiжний захід ОСОБА_3 змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2985 (дві тисячі девятсот вісімдесят пять) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до апеляцiйного суду Рiвненської областi через Рiвненський мiський суд протягом п'ятнадцяти дiб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: