У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю прокурора ОСОБА_4,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 04 листопада 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Донецької області на вирок Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5

Цим вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном 3 роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.

В апеляційному порядку цей вирок не переглядався.

Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_5 06 вересня 2011 року приблизно о 19.40 год. умисно, незаконно зберігаючи при собі з метою збуту речовину рослинного походження, вагою 6,52 г, поблизу будинку АДРЕСА_1 незаконно збув за 150 грн залегендованій особі ОСОБА_6 вказану речовину, що є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, вагою в перерахунку на суху речовину 5,76 г.

Він же повторно незаконно 08 вересня 2011 року збув за 150 грн ОСОБА_6 вказаний наркотичний засіб, вагою в перерахунку на суху речовину 1,96 г.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку місцевого суду та направлення справи на новий судовий розгляд внаслідок неправильного застосування кримінального закону і м'якості призначеного засудженому покарання. Прокурор зазначає, що суд неправильно застосував ст. 75 КК, звільнивши засудженого від відбування покарання з випробуванням, при цьому суд не врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх суспільну небезпечність та усіх даних про особу винного. А тому вважає призначене покарання зі звільненням від його відбування м'яким.

У доповненні до касаційної скарги прокурор, порушуючи питання про скасування вироку місцевого суду, вказує, що суд не зазначив редакцію закону ст. 307 КК та у порушення ст. 335 КПК 1960 року в резолютивній частині вироку не вказав про скасування заходів забезпечення можливої конфіскації.

У запереченні на касаційну скаргу засуджений просить залишити вирок суду щодо нього без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу з доповненням, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та кваліфікація його дій у касаційному порядку не оскаржуються. Відповідно до вимог ст. 398 КПК 1960 року при розгляді доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Твердження у касаційній скарзі прокурора про неправильне застосування до призначеного ОСОБА_5 покарання положень ст. 75 КК колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням суд повною мірою дотримався вимог зазначеного закону.

Зокрема, він урахував ступінь тяжкості вчиненого винним злочину, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до тяжкого, його суспільну небезпечність, дані про особу засудженого, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, стан здоров'я засудженого, який є інвалідом 2 групи, а також його матеріальний стан. Обставиною, що пом'якшує покарання, є наявність на його утриманні малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, ураховуючи принцип індивідуалізації покарання, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування ним покарання, встановив засудженому максимальний іспитовий строк, передбачений ст. 75 КК, та поклав на нього обов'язки, визначені у ч. 1 ст. 76 КК. З таким висновком погоджується і суд касаційної інстанції.

Інших доводів щодо м'якості призначеного засудженому покарання касаційна скарга прокурора не містить.

Посилання прокурора на неправильне застосуванням кримінального закону внаслідок того, що місцевий суд не вказав редакцію закону, яку застосував при призначенні винному покарання за ч. 2 ст. 307 КК, є безпідставним.

Як убачається з вироку суду, покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК призначене у межах санкції цієї норми закону, яка діяла на момент вчинення злочину. Тому суд правильно застосував кримінальний закон.

Твердження прокурора про необхідність скасування вироку суду внаслідок порушення вимог ст. 335 КПК 1960 року, а саме відсутності в резолютивній частині вироку вказівки про скасування заходів можливої конфіскації майна, не є слушними.

Згідно ст. 409 КПК 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок. До переліку таких питань відноситься, зокрема, питання про скасування заходів забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації майна. Тому ці питання підлягають вирішенню у вказаному порядку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Донецької області залишити без задоволення, а вирок Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3