АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-0/796/1/2015 Суддя доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

за участю прокурора ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13
захисника ОСОБА_14 , ОСОБА_15
обвинуваченого ОСОБА_16

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_16 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 20 вересня 2004 року відносно:
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Присторонь Ріпкинського району Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, на офіцерських посадах з червня 1975 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України;

В С Т А Н О В И Л А:

Даним вироком ОСОБА_16 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України та на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2-ва роки.
На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_16 звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1-н рік.
Відповідно до вироку, ОСОБА_16 , не приймаючи участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в серпні 1992 року, під час проходження служби в Головному військовому клінічному госпіталі МО України, придбав у незнайомого йому офіцера витяг з наказу начальника названого госпіталю № 36 від 20 липня 1986 року, в якому містилися завідомо неправдиві для нього відомості про перебування ОСОБА_16 в зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з травня по липень 1986 року.
Після цього, обвинувачений пред`явив вказаний фіктивний витяг за місцем служби в СБУ, де йому була оформлена довідка № 689 від 25 грудня 1992 року про виконання службових обов`язків, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
На підставі цих документів, ОСОБА_16 Київською міською державною адміністрацією було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 від 09 грудня 1992 року з даними, які завідомо для нього не відповідали дійсності.
В подальшому, ОСОБА_16 умисно використав вказане посвідчення та отримав грошову допомогу на продукти харчування в період з грудня 1992 року по листопад 2003 року на загальну суму 5 473 грн. 03 коп.
ОСОБА_16 подано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку апеляційним судом призначено до розгляду.
В заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_16 посилається на такі обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні відносно нього обвинувального вироку:
- рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2008 року, яким встановлено факт його перебування у зоні ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у період з 03 травня 1986 року по 28 травня 1986 року, з 05 липня 1987 року по 21 липня 1987 року і з 04 червня 1989 року по 07 липня 1989 року, а саме у м. Чорнобиль, с. Стещино та с. Терихи.
- наявність посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році від 17 квітня 1992 року серія НОМЕР_2 союзу СРС.
- посвідчення офіцера радянської армії серіїї НОМЕР_3 від 01 липня 1985 року, в особливих відмітках якого знаходиться запис про знаходження його в зоні аварії на ЧАЕС з 03 травня по 28 травня 1986 року.
- медичну книжку офіцера Радянської армії видана 23 серпня 1973 року в якій за період знаходження в зоні аварії на ЧАЕС з 03 травня 1986 року по 28 травня 1986 року є запис про отримання ним променевого навантаження.
- грамотою про слідування у літаку до місця проходження служби в Анголі 8 липня 1986 року.
- рапортом від 12 лютого 2004 року старшого інспектора 1 сектора Управління спеціальних розслідувань і перевірок та рапортом від 26 лютого 2003 року начальника відділення Служби безпеки України (том 1 а.с. 57, а.с. 58-60 матеріали кримінальної справи).
На думку ОСОБА_16 дані обставини, що свідчать про його перебування в зоні Чорнобильської катастрофи до його відльоту у відрядження в Анголу в липні 1986 року та у період відпусток у 1987 та 1989 роках, що свідчить про достовірність інформації закріпленої у різних довідках про його участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та доводять неправильність вироку Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 20 вересня 2004 року.
Що стосується повного визнання своєї винуватості у Військовому апеляційному суді Центрального регіону України у вчиненні інкримінованих йому дій, то як зазначає ОСОБА_16 , це були завідомо неправдиві показання дані ним як обвинуваченим. Крім того, ОСОБА_16 пояснив, що на дані обставини вплинув слідчий, який ввів його в оману порадивши, що лише у такий спосіб йому буде призначено покарання не пов`язане з позбавленням волі, та він може бути взагалі звільнений від відповідальності. Про що свідчать його пояснення надані на досудовому слідстві по кримінальній справі за обвинуваченням за ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України та рапортами перевіряючих, з яких слідує, що під час досудового слідства він надавав аналогічні покази, як і на цьому судовому слідстві по розгляду його заяви, щодо його невинуватості.
За таких обставин, ОСОБА_16 просить вирок Військового апеляційного суду Центрального регіону України скасувати та постановити новий, яким його виправдати.
Разом з заявою ОСОБА_16 подав клопотання про поновлення пропущеного строку, в якому зазначає, що факт його перебуванням у зоні ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи було встановлено рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2008 року. У 2012 році він звертався до Верховного Суду України із клопотанням про перегляд у порядку виключного провадження вироку Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 20 вересня 2004 року пославшись як на підстави на рішення Голосіївського районного суду України. Однак, Верховний Суд України відмовив йому в задоволенні клопотання, роз`яснивши, що обставини, які встановлені рішенням Голосіївського районного суду м. Києва є нововиявленими обставинами.

В зв`язку з тим, що на той час діяв Кримінально-процесуальний кодекс України 1960 року, відповідно до якого заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами має право подавати лише прокурор. А клопотання про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами вправі подавати прокуророві учасники процесу, ОСОБА_16 вважав, що орган, який ініціював порушення кримінальної справи відносно нього та незаконно притягнув його до кримінальної відповідальності, не буде захищати його права та інтереси, а тому з відповідним клопотанням до прокурора не звертався.
І лише у лютому 2014 року він дізнався, що відповідно до вимог нового Кримінального процесуального кодексу України він має право самостійно звернутися до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, що і вирішив зробити.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_16 , який просив задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку і заяву про перегляд вироку Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 20 вересня 2004 року за нововиявленими обставинами, захисника ОСОБА_14 , який також виступив в підтримку вказаних клопотання і заяви та просив їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення як клопотання, так і заяви та просив вирок суду залишити в силі вважаючи його законним і обґрунтованим, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово ОСОБА_16 дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання про поновлення пропущеного строку і заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія приходить до наступних висновків.
Враховуючи те, що в своїй обґрунтованій заяві ОСОБА_16 наводить обставини, які можуть свідчити про його невинуватість або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає за можливе поновити йому строк на подачу заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 20 вересня 2004 року.

Що стосується самої заяви про перегляд судового рішення суду за нововиявленими обставинами, то колегія суддів вважає наступне.

За змістом положень ч. 1 ст. 463 КПК України, заява про перегляд за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку в наслідок незнання про існування таких обставин.

Отже, йдеться про інстанційну підсудність здійснення кримінальних проваджень за правилами ст. 33 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 33 КПК України, кримінальне провадження за нововиявленими обставинами здійснюється судом, який ухвалив рішення, яке переглядається.

Вирок Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 20 вересня 2004 року відносно ОСОБА_16 постановлений цим судом, як судом першої інстанції.

Разом з тим, на даний час військові суди ліквідовано, а кримінальні провадження у першій інстанції за правилами ч. 1 ст. 33 КПК України здійснюють місцеві (районні, міські, районні у містах, міськрайонні) суди.

В зв`язку з тим, що на момент розгляду заяви ОСОБА_16 про перегляд вироку Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 20 вересня 2004 року за нововиявленими обставинами, апеляційні суди відповідно до ч. 2 ст. 33 КПК України діють виключно як суди апеляційної інстанції, то Апеляційний суд м. Києва не вправі здійснювати кримінальне провадження за нововиявленими обставинами судових рішень, ухвалених судами у першій інстанції.

Таким чином, заява ОСОБА_16 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підлягає направленню до суду першої інстанції, а саме Солом`янський районний суд м. Києва.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 461, 463, 464, 466, 376 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Клопотання ОСОБА_16 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 20 вересня 2004 року задовольнити.

Направити заяву ОСОБА_16 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 20 вересня 2004 року щодо ОСОБА_16 за ч. 3 ст. 190 та ч. 3 ст. 358 КК України для розгляду до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4