Кримінальне провадження № 629/1767/14-к
Провадження №1-кп/629/176/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України -

встановив:

В листопаді 2013 року, в денний час, ОСОБА_2 знаходячись на сільськогосподарському полі поблизу військової частини НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , знайшов патрон, який згідно висновку судової комплексної вибухотехнічної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу №92 від 16.04.2014 року є боєприпасом бронебійно-трасуючим артилерійським пострілом калібру 30 мм та приніс його додому, за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно його зберігав до 01.04.2014 року.

Крім того, в листопаді 2013 року, в нічний час, ОСОБА_2 знаходячись поблизу с.Братолюбівка, Лозівського району, Харківської області знайшов обріз гвинтівки, який згідно висновку судово-балістичної експертизи №121 від 08.04.2014 року є обрізом магазинної гвинтівки (карабіна) системи «Маузер» зразка 1898 року калібру 7,92 мм іноземного виробництва, придатний для проведення пострілів та приніс його додому, за адресою: АДРЕСА_2 де незаконно його зберігав.

01.04.2014 року, близько 21-24 год., ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля будинку №29 на 1-му мікрорайоні м.Лозова, Харківської області був затриманий робітниками міліції, в ході перевірки було вилучено обріз магазинної гвинтівки (карабіна) системи «Маузер».

Дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.263 ч.1 ККУкраїни незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законного дозволу.

23.04.2014 року між старшим прокурором Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ст.ст.469,472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст.263 ч.1 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_2 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ст.263 ч.1 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі із звільненням його згідно ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_2 .

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_2 визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, потерпілих від злочину немає.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_2 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, кваліфікуючи його дії за ст.263 ч.1 КК України - незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законного дозволу, за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням його на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, якщо ОСОБА_2 протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення судової комплексної вибухотехнічної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу №92 від 16.04.2014 року в розмірі 2661,12 грн. та судово-балістичної експертизи №121 від 08.04.2014 року в розмірі 1467,00 грн., а всього 4128,12 грн. (а.с.24,25-26,27-39,41).

Долю речових доказів суд, вирішує в поряду ст.100 КПК України: обріз магазинної гвинтівки (карабіна) системи «Маузер» зразка 1898 року калібру 7,92 мм та знешкоджений боєприпас бронебійно-трасуючий артилерійський постріл (патрон) калібру 30 мм., які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області, згідно квитанції про приймання речових доказів №79 від 22.04.2014 року знищити (а.с.40,42,43).

Керуючись ст.ст.124,314,373-376,473-475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.04.2014 року, укладену між старшим прокурором Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_2 .

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нових злочинів та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місця проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_2 - не обирати.

Речові докази - обріз магазинної гвинтівки (карабіна) системи «Маузер» зразка 1898 року калібру 7,92 мм та знешкоджений боєприпас бронебійно-трасуючий артилерійський постріл (патрон) калібру 30 мм, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати за проведення судової комплексної вибухотехнічної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу №92 від 16.04.2014 року в розмірі 2661,12 грн. та судово-балістичної експертизи №121 від 08.04.2014 року в розмірі 1467,00 грн., а всього 4128 (чотири тисячі сто двадцять вісім) гривень 12 копійок, перерахувавши на р/р 0005, код доходів 24060300, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м.Харкова, код банку 37999680.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_2 не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1