печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2013 року Печерський районний суд м. Києва у складі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Вовк С. В., при секретарі Горовій Н. Г., за участі особи, що подала заяву ОСОБА_1, слідчого СВ Печерського РУ ГУ МВС України ОСОБА_2, розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування арешту майна, накладеного постановою старшого слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 09.11.2012 у рамках кримінальної справи № 06-16244 та визнання ОСОБА_1 потерпілим,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою, в якій посилаючись на положення ч. 1 ст. 303, ч. 1 ст. 174, ч. ч. 1, 2 ст. 169 КПК України у редакції 2012 року, просить скасувати арешт на двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та, посилаючись на ч. 5 ст. 303, ч. 1, 2 ст. 55 КПК України у редакції 2012 року, визнати його потерпілим по цій справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити скасувати арешт майна, визнати потерпілим у кримінальній справі № 06-16244.

Слідчий Олейніков О. А. пояснив, що арешт на майно був накладений під час дії КПК України у редакції 1960 року, на даний час обмеження залишається до прийняття остаточного рішення по кримінальній справі. Також слідчий Олейніков О. А. у поясненнях вказав, що ОСОБА_1 не звертався до нього із заявою про визнання потерпілим у межах кримінальної справи № 06-16244 для винесення процесуального рішення, та на даний час ОСОБА_1 не позбавлений такої можливості скористатися даним правом на подання заяви про визнання потерпілим.

Вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, приходжу до наступного висновку.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст. 3 КПК України 1960 року, ст. 5 КПК України). За загальним правилом, якщо інше не передбачено перехідними положеннями, після набуття відповідними змінами чинності підлягають застосуванню нові процесуальні норми, незалежно від того, коли було розпочато провадження у справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою 24.07.2013, тобто під час дії КПК України 2012 року, у той час, як арешт на квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, було накладено на час чинності КПК України 1960 року, тому посилання на положення Кримінального процесуального кодексу 2012 року, як на правову підставу звернення до суду з зазначеною скаргою, безпідставне.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про визнання квартири речовим доказом, приєднання її до матеріалів кримінальної справи та накладення на неї арешту винесена 09.11.2012 старшим слідчим СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_3 по кримінальній справі № 06-16244, якою, відповідно визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінальної справи № 06-16244 квартиру АДРЕСА_2 у Печерському районі м. Києва, накладено арешт із забороною проведення будь-якої операції по її відчуженню до прийняття рішення в справі.

Зі змісту скарги слідує, що ОСОБА_1 фактично оскаржує постанову старшого слідчого СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_3 від 09.11.2012 про визнання квартири речовим доказом, приєднання її до матеріалів кримінальної справи та накладення на неї арешту.

Проте, положення розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року не уповноважують суд розглядати скарги та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року.

Кримінальним процесуальним Кодексом України 1960 року був встановлений вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства, постанова про накладення арешту на майно до таких процесуальних рішень не відносилася.

Окрім того, за положеннями КПК України 1960 року суд не був наділений правом визнавати дії чи бездіяльність прокурора/слідчого неправомірною.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Вимога ОСОБА_1 щодо визнання його потерпілим у кримінальній справі є передчасною, оскільки не має підтвердження факт звернення останнього до слідчого з вимогою про визнання потерпілою особою.

Зважаючи на викладене, вважаю необхідним відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 303, ч. 4 ст. 304 Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування арешту майна, накладеного постановою старшого слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 09.11.2012 у рамках кримінальної справи № 06-16244 та визнання потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя С. В. Вовк