Провадження №1-кп/748/240/15
Єдиний унікальний № 748/3369/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у м. Чернігові у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000153 від 27.11.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця - пожежника пожежного взводу військової частини в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, учасника бойових дій, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №104 від 14 травня 2015 року солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 було призначено на посаду водія автомобільного відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за контрактом.

У свою чергу ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 17.09.2015 року, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 . В подальшому ОСОБА_4 прибув 26.10.15 р. в розташування військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Отже, у період часу з 17.09.2015 року по 25.10.2015 року ОСОБА_4 перебував за місцем проживання у АДРЕСА_1 , не виконуючи обов`язки військової служби.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.407 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинуваченні, не оспорював, у скоєному щиро розкаявся, та по суті обвинувачення пояснив, що дійсно 17.09.2015 року залишив розташування військової частини і повернувся до виконання військових обов`язків лише 25.10.2015 року, а чому так вчинив пояснити не може. Увесь цей час перебував вдома за місцем реєстрації, а 26.10.2015 зібрав речі і прийшов до військової служби правопорядку. Просить обмежитись мінімальним покаранням.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини вчиненому в умовах особливого періоду військовослужбовцем за контрактом.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом і раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та є учасником бойових дій.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.
За наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу ОСОБА_4 , суд вважає за можливе при призначенні покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, застосувати до обвинуваченого положення ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті та призначити йому покарання у виді арешту, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу. Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді арешту на строк два місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.
На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1