АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№11 - кп/796/2047/2015 Головуючий першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року, щодо обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 21.05.2010 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 01.11.2013 року умовно достроково на 1 рік 6 місяців 24 дні.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК Українита призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 393 грн. 12 коп. витрати на проведення балістичної експертизи.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у незаконному придбані та носінні бойових припасів за наступних обставин.

17.06.2014 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 160, помітив на землі поліетиленовий пакет. Перевіривши його зміст, ОСОБА_6 виявив в ньому боєприпаси до вогнепальної зброї в кількості 11 штук, а саме: 6 патронів 9х18ПМ та 5 патронів калібру 5,45х39 мм. Збагнувши, що патрони можуть бути справжніми, маючи намір залишити їх у себе на зберігання, не маючи при цьому передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання і носіння боєприпасів до вогнепальної зброї, ОСОБА_6 поклав їх у кишеню своєї куртки, та зберігаючи при собі вказані боєприпаси, направився по своїх справах, проте в цей час був затриманий працівниками міліції.

Згідно висновку експерта від 24.06.2014 р. №514 надані па дослідження 11 предметів, схожих на патрони, що були вилучені 17.06.2014 року відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї виготовлені промисловим шляхом. З них 6 предметів є військовими пістолетними патронами 9х18 ПМ, що споряджені оболонковими кулями із стальним осердям, 5 предметів є військовими поміжковими патронами калібру 5,45x39 мм, що споряджені оболонковими кулями із стальним осердям (з них дві кулі трасуючої дії). Надані на дослідження патрони згідно висновку експерта придатні для стрільби.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність вироку, оскільки призначене обвинуваченому покарання є занадто суворим та несправедливим і на його думку не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить змінити вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року в частині призначення покарання, шляхом його пом`якшення за ч. 1 ст. 263 КК України, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_6 ч. 1 ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник вказує, що відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

А тому, з огляду на те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненні злочину, а також враховуючи його стан здоров`я, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 66 КК України слід визнати обставиною, що пом`якшує покарання та враховуючи дані про особу обвинуваченого і відсутність обставин, що обтяжують покарання, захисник вважає, що зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому до обвинуваченого можливо застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_6 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

В доповненні до апеляційної скарги захисник просить при призначенні розміру покарання врахувати щире каяття ОСОБА_6 а також його стан здоров`я, що на думку захисника відповідно до вимог ч. 2 ст. 66 КК України слід визнати обставиною, яка пом`якшує покарання.

Іншими учасниками кримінального провадження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив вирок суду змінити та пом`якшити обвинуваченому покарання по ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, мотивуючи це тим, що вирок суду в частині покарання є законним та обгрунтованим і підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст. 69 КК України немає, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Тому, враховуючи, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні умисних дій, які виразились у придбанні, та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а також кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, то колегією суддів не перевіряються.

Що стосується доводів захисника з приводу призначення судом першої інстанції занадто суворого покарання, то на думку колегії суддів, вони є безпідставними.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, з зазначенням цього у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, офіційно ніде не працював. Разом з тим, судом враховані й інші дані про особу винного його позитивну характеристику та відношення до скоєного, те, що обвинувачений на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, крім того, врахував обставину, яка пом`якшує покарання винного - щире каяття. З врахуванням всіх наведених обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі, але в мінімальній межі, передбаченій санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

При розгляді кримінального провадження не було встановлено кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з врахуванням даних про особу ОСОБА_6 , на думку колегії суддів у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України і призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 певних захворювань, на чому наголошує в апеляційній скарзі захисник, не можна визнати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, адже ця обставина відноситься до даних про особу обвинуваченого.

А відтак, не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 вимог ст. 69 КК України і в апеляційній інстанції.

Крім того, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин в період умовно дострокового звільнення за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2010 року, суд на законних підставах прийшов до висновку про необхідність призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Погоджується з такими висновками суду першої інстанції і колегія суддів, і вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, підстав для зміни вироку в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання та задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же час з дня отримання копії ухвали.

Судді:

__________ _____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4