Справа № 642/2536/15к
Провадження № 1-кп/642/307/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботина Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 22.06.2010 року Люботинським міським судом Харківської області за ч.ч.1,2,3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289, ч.1 ст.304 КК України в силу ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 09.10.2012 року з Диканівської виправної колонії Харківської області умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 7 місяців 2 дні на підставі постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.10.2012 року;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Харківської області, Балаклійського р-ну, с. Милова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 10.02.2011 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з Диканівської виправної колонії Харківської області по відбуттю строку покарання 05.01.2015 року,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:

03.03.2015 року близько 23 годин 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи раніше судимими за вищевказані корисливі злочини, діючи повторно, із корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись в автомобілі ВАЗ 2105, держ. номер. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_7 , проїжджаючи по вул. Соціалістичній в м. Харкові, звернули увагу на те, що біля будинку № 59 на вищевказаній вулиці стоїть автомобіль ВАЗ 21063, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , синього кольору, яким вони вирішили незаконно заволодіти.

Після цього ОСОБА_7 згідно розподілених злочинних ролей між собою та ОСОБА_8 , підійшов до вказаного транспортного засобу, а ОСОБА_8 тим часом став спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб в разі виникнення небезпеки повідомити про це ОСОБА_7 . У цей час ОСОБА_7 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, рукою штовхнув вітрове скло з водійського боку, відчинив його, просунув руку до середини, та, відчинивши дверцята, сів до салону автомобіля, де, продовжуючи свої злочинні дії, з`єднав під кермом дроти та запустив двигун, однак рушити з місця не вдалося, бо двигун автомобіля перестав працювати. Потім ОСОБА_7 підігнав автомобіль, яким він керував, та діючи разом з ОСОБА_8 , за допомогою троса зачепили автомобіль ВАЗ 21063, держ. номер НОМЕР_2 , вартістю відповідно до висновку судово - автотоварознавчої експертизи №2774 від 26.03.2015 року, проведеного ХНДІСЕ ім. проф. Бокаріуса 25 820 грн. 93 коп., що належить ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля ВАЗ 2105, держ. номер НОМЕР_1 , а ОСОБА_8 за кермо вищевказаного автомобіля ВАЗ 21063 та таким способом потягнули його з місця стоянки, таким чином незаконно заволодівши транспортним засобом.

У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, за допомогою буксирування відтягнули автомобіль ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_2 , яким вони незаконно заволоділи, за адресою: АДРЕСА_3 , де на подвір`ї сховали його та у подальшому розібрали на запчастини, таким чином розпорядившись викраденим транспортним засобом на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 27 550 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_8 винуватим себе визнав частково, пояснив, що 3 березня 2015 року десь о 23 год. - 23 год. 30 хвил. він сам угнав автомобіль ВАЗ 21063 з метою розібрати його на запчастини та продати, ОСОБА_7 на місті злочину не знаходився та ніякої участі у його вчиненні не приймав. Він - ОСОБА_9 - підійшов до вказаного автомобіля на вул. Соціалістичній, рукою штовхнув вітрове скло з водійського боку, відчинивши його, просунув руку до середини, і, відчинивши дверцята, з`єднав під кермом дроти. Автомобіль переключився, однак на газу йому не вдалось завести автомобіль. Потім він запустив двигун, виїхав на вул. Полтавський шлях, та поїхав по Баварії. По дорозі він викинув те, що було в салоні автомобіля. Коли він проїжджав селище Коротич, десь о 0 год. 20 хвил. він зателефонував ОСОБА_7 , з яким разом відбував покарання в одній колонії, сказав, що є пропозиція, та домовився про зустріч. Вони зустрілись з ОСОБА_7 на виїзді з ОСОБА_10 , на київській трасі. ОСОБА_11 прибув на своєму автомобілі ВАЗ 2105, а він - ОСОБА_9 - був на угнаному автомобілі, та сказав ОСОБА_11 , що це його автомобіль і запропонував йому запчастини з нього Вони вирішили розібрати автомобіль. ОСОБА_11 сказав, що інструмент для розборки автомобіля знаходиться на дачі у батька в Сумській області, та вони поїхали туди. Їхали по богодухівській трасі, потім повернули направо, проїхали за переїзд. На шляху не зупинялися. ОСОБА_11 їхав на своєму автомобілі ВАЗ 2105 попереду та показував дорогу. Пального, яке було в автомобілі ВАЗ 21063, їм вистачило доїхати в сіло в Сумській області, де на подвір`ї розібрали автомобіль на запчастини. Якісь деталі залишили на подвір`ї, а до автомобілю ОСОБА_11 поклали капот, лобове скло, акумулятор, радіатор, генератор від розібраного автомобіля та на автомобілі Алексіна поїхали в м. Люботин. ОСОБА_11 сказав, що знає людину, якій можна продати ці запчастини. В ОСОБА_10 вони приїхали вранці 4 березня. Потім поїхали до свідка ОСОБА_12 , якого він раніше бачив. ОСОБА_11 вийшов з автомобіля та продав ОСОБА_13 запчастини, за що отримав гроші, а він - ОСОБА_9 - в цей час з автомобіля не виходив. 200 грн. він - ОСОБА_9 - залишив ОСОБА_11 на бензин, а решта грошей залишив собі, скільки не пам`ятає. Вночі в той же день він був затриманий працівниками міліції в ОСОБА_10 . Також пояснив, що на досудовому слідстві давав неправдиві показання щодо участі ОСОБА_7 у угоні автомобіля під впливом працівників міліції, які застосовували недозволені методи ведення слідства. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 грн. визнав.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину не визнав, пояснив, що ніякої участі у незаконному заволодінні автомобілем не приймав, на місті злочину не знаходився, та про те, що ОСОБА_8 угнав автомобіль, йому не було відомо. 4 березня 2015 року близько 1 год. ночі він знаходився за місцем свого проживання у м. Люботині, був у гаражі. В цей час йому зателефонував ОСОБА_8 та запропонував зустрітися біля ОСОБА_10 , після чого він виїхав до нього на своєму автомобілі ВАЗ 2105. ОСОБА_8 приїхав на автомобілі ВАЗ 21063 синього кольору, на його питання відповів, що це автомобіль його діда, його необхідно продати. Він - ОСОБА_11 - сказав, що слід розібрати автомобіль та продати на запчастини. Інструмент для розборки у нього знаходився в селі в Сумській області за місцем проживання його батька. Він запитав у ОСОБА_9 , чи є документи на автомобіль, той сказав, що документи є, а прав у нього немає. Вони поїхали в село в Сумську область, при цьому він - ОСОБА_11 - на своєму автомобілі їхав попереду, а ОСОБА_9 на автомобілі ВАЗ 21063 їхав своїм ходом за ним слідом, без всякого буксиру. По дорозі вони не телефонували один одному. Вони приїхали в село, на подвір`ї розібрали автомобіль, взяли капот, лобове скло, акумулятор, радіатор, генератор з цього автомобіля, завантажили в його - ОСОБА_11 автомобіль, а решта частин залишили у дворі батька, та приїхали вранці 4 березня 2015 року у в м. Люботин. Він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_14 , який займався ремонтом автомобілів, та запропонував йому придбати запчастини на автомобіль марки ВАЗ 2106, а той сказав, що хоче на них подивитись. Він з ОСОБА_9 приїхали до ОСОБА_13 з вказаними деталями, ОСОБА_15 спілкувався лише він ОСОБА_11 . ОСОБА_13 купив запчастини, за що заплатив 400 грн. Гроші він віддав ОСОБА_9 , а той дав йому 200 грн. В той же день близько 21 год. він був затриманий працівниками міліції. Також пояснив, що на досудовому слідстві визнавав вину під тиском працівників міліції. Цивільний позов не визнав.

Винуватість обвинувачених у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтвердилась у судовому засіданні наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив в судовому засіданні, що 3 березня 2015 року о 20 год. він залишив свій автомобіль ВАЗ 21063, держ. номер НОМЕР_2 , біля під`їзду будинку № 59 по вул. Соціалістичній в м. Харкові, за місцем проживання. 4 березня 2015 року о 8 год. 30 хвил. він побачив, що автомобіль відсутній. Він їздив на впізнання свого автомобіля в сіло в Сумську область, де проживає батько ОСОБА_11 , та недалеко від будинку батька, у іншому дворі, побачив свій автомобіль у розібраному стані, автомобіль лежав на боку, двигуна не було, не було ряду деталей, кузов був пустим. Батько ОСОБА_11 зібрав у дворі автомобіль, він був на колесах, крупні деталі були в автомобілі, в багажнику. Виявлені деталі були переписані та залишені на місті. Автомобіль обладнано ГБО, бензину на момент угону залишалось приблизно на 30-50 км, та на 30-40 км газу, тому без буксиру та без участі водія з другим автомобілем неможливо було доставити автомобіль у Сумську область. Він бачив, що в його автомобілі ремні безпеки були обрізані, зв`язані між собою, мотузка, яка була в його автомобілі, була порвана, оскільки його автомобіль, зв`язавши ремні безпеки, злочинці буксирували у Сумську область; - протоколом огляду місця події від 4 березня 2015 року з 9 год. 30 хвил. - ділянки місцевості біля будинку № 59 по вул. Соціалістичній в м. Харкові напроти єдиного під`їзду, де ОСОБА_6 вказав місце, де він залишив 3 березня 2015 року свій автомобіль. В ході огляду у нього було вилучено ключі та технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 21063, держ. номер НОМЕР_2 , та фототаблицею до нього, (а.с.10-11);
- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 21063, держ. номер НОМЕР_2 ,синього кольору, легковий седан- НОМЕР_3 , НОМЕР_4 від 07.10.2004 року, номер кузова НОМЕР_5 , з якого вбачається, що власником автомобіля є ОСОБА_6 (а.с.12);
- протоколом огляду місця події від 4 березня 2015 року з 22 год.05 хвил. до 22 год. 25 хвил. території домоволодіння АДРЕСА_4 , у присутності власника домоволодіння ОСОБА_12 з участю понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , в ході якого виявлено у дворі на землі та вилучено капот від автомобіля синього кольору з написом « НОМЕР_6 », лобове скло автомобіля з уплотнювачем, радіатор з кришкою, генератор, акумулятор «Pinonic». В ході огляду ОСОБА_12 пояснив, що він придбав вказані запчастини 4 березня 2015 року у малознайомого ОСОБА_18 (а.с.25-26);
- показаннями свідка ОСОБА_12 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що 4 березня 2015 року близько 15 год. до нього додому в м. Люботин на автомобілі ВАЗ 2105 приїхав знайомий ОСОБА_19 разом з ОСОБА_9 , якого раніше він бачив 2-3 рази, та запропонували йому купити двигун на автомобіль ВАЗ 2106 та запчастини для нього. Вони вивантажили з автомобіля деталі - лобове скло з уплотнювачем, кришку багажника синього кольору, радіатор з кришкою, генератор, акумулятор, стартер, електронне запалювання. Він оглянув ці деталі та придбав у них за 400 грн. всі ці запчастини, окрім стартера та електронного запалювання. Через 3-4 години приїхало багато працівників міліції з ОСОБА_7 , та він дізнався, що придбав запчастини з угнаного автомобіля, про що йому раніше відомо не було;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , батька обвинуваченого ОСОБА_7 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що 4 березня 2015 року під ранок до нього за місцем проживання: АДРЕСА_5 , приїхав на своєму автомобілі ВАЗ 2105 син ОСОБА_18 зі своїм товаришем ОСОБА_8 , з яким він раніше не був знайомий. ОСОБА_9 сказав, що дідусь подарував йому автомобіль або дав на запчастини, та він попросив ОСОБА_18 розібрати його. Це був автомобіль ВАЗ 2106 синього кольору. Він - свідок - відтягнув його у домоволодіння, поставив на колеса. Після чого вони вдвох уїхали. Потім від працівників міліції він дізнався, що автомобіль угнаний;

- протоколом огляду місця події від 18 березня 2015 року зі згоди власника - ОСОБА_20 у присутності потерплого ОСОБА_6 , з участю понятих, ділянки місцевості по АДРЕСА_3 , де виявлений автомобіль ВАЗ 2106 синього кольору в розібраному стані. При огляді встановлено, що відсутні двері, капот, кришка багажника, лобове та заднє скло, задні фари, номерні знаки. Спереду та ззаду встановлені бампера, передні фари не пошкоджені, знаходяться на місті. В салоні автомобіля установлена передня панель з приладами, кермо, передні сидіння. Задні сидіння відсутні. Поверхня підлоги автомобіля відсутня, стельова обшивка відсутня. Оглядом багажного відділення встановлено, що в ньому відсутнє запасне колесо, бензопак, килим. При огляді моторного відсіку встановлено, що відсутній двигун. Під капотом нічого не виявлено. В правому куту в моторному відсіку наявна металева пластина з значеним номером кузова НОМЕР_5 , який співпадає з номером кузову належного ОСОБА_6 автомобіля. Під дном автомобіля відсутній передній вал, 4 колеса. Крім того, у дворі виявлено чисельні запчастини від автомобілів, серед яких заднє скло від автомобіля ВАЗ, двигун в напіврозібраному стані, 4 двері зі склом, гумові килими для ніг, карданний вал, кришка багажника синього кольору, 4 колеса в зборі (диск і камера); багажник на кришу для перевезення вантажу зверху автомобіля; газовий балон з редуктором, бензопак, балон, коробка передач, обшивка салону, два держ. номери реєстрації НОМЕР_2 , які передані ОСОБА_20 . Засоби кріплення відсутні. (а.с.100-107);
- протоколом огляду місця події від 4 березня 2015 року з 23 год.10 хвил. до 23 год. 20 хвил.- ділянки місцевості за адресою: Харківська обл., м. Люботин, біля магазину «Ювілейний», де у ОСОБА_7 з участю понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 виявлений автомобіль ВАЗ 21053 білого кольору, держ. номер НОМЕР_7 (а.с.29-30);
- даними про визнання речовим доказом автомобіля ВАЗ 21053, держ. номер НОМЕР_1 , 1994 року випуску,білого кольору, кузов № НОМЕР_8 , вилученого 04.03.2015 року під час огляду місця події у ОСОБА_7 , яким він керував під час вказаний подій (а.с.34);
- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 21053, держ. номер НОМЕР_1 , білого кольору, НОМЕР_9 від 13.01.1992 року, який вилучений у ОСОБА_7 04.03.3015 року, з якого вбачається, що власником автомобіля є ОСОБА_21 (а.с.31);
- даними про визнання речовим доказом автомобіля ВАЗ 21063, держ. номер НОМЕР_10 , синього кольору, кузов № НОМЕР_5 , належного потерпілому ОСОБА_6 , вилученого 04.03.2015 року під час огляду місця події по АДРЕСА_3 у ОСОБА_20 - батька ОСОБА_7 , в напіврозібраному стані, яким ОСОБА_7 керував під час вказаний подій (а.с.34);
- - висновком судової автотоварознавчої експертизи №2774 від 26.03.2015 року, проведеного ХНДІСЕ ім. проф. Бокаріуса, з якого вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21063, 1984 року випуску, держ. номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_6 , на момент вчинення злочину, 3 березня 2015 року становить 25 820 грн. 93 коп. (а.с.87-88);
- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила в судовому засіданні, що 4 березня 2015 року гуляла зі своєю однокласницею ОСОБА_17 , та працівники міліції запропонували їм прийняти участь у слідчих діях у якості понятих, на що вони погодились, та ввечері приймали участь у якості понятих у проведенні двох слідчих дій у м. Люботині. Так, приймали участь у проведенні огляду території домоволодіння АДРЕСА_4 , де у присутності власника домоволодіння ОСОБА_12 у дворі на землі було виявлено та вилучено капот від автомобіля синього кольору, лобове скло автомобіля та інші деталі автомобіля, які перелічені в протоколі. В ході огляду власник домоволодіння - ОСОБА_12 пояснив, що він купив вказані запчастини у малознайомого ОСОБА_18 . Вилучені деталі було опечатано, наклеєні бирки, на яких вони поняті розписались. Після цього на службовій машині разом з працівниками міліції вони приїхали в район магазину для участі у іншій дії, де вона також разом з ОСОБА_17 , як поняті, були присутні при вилученні автомобіля у чоловіка. На місті було складено протоколи, які вони підписали, та вона підтвердила факти, викладені в протоколах;

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_17 , даними в судовому засіданні.

- даними оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС», отриманими на підставі ухвали суду про судове доручення за клопотанням прокурора в порядку ст. 333 КПК України, якою органу досудового розслідування було надано дозвіл на тимчасовий доступ та доручено вилучення відомостей у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС» про вхідні та вихідні дзвінки абонентів, їх прив`язки до базових станцій з розшифруванням їх місцезнаходження, за номером мобільного телефону НОМЕР_11 .

Відповідно дослідженим в судовому засіданні даним роздруківок вхідних та вихідних телефонних дзвінків вказаного телефонного номера, вих. - GD|КI-П/15/11949 від 18.08.2015 року, наданим ПрАТ «МТС-Україна», які повністю за змістом відповідають інформації, яка міститься на наданому вказаним оператором мобільного зв`язку та дослідженому в судовому засіданні CD-R диску за вказаним номером, вбачається, що 3 березня 2015 року о 23 год. 33 хвил абонент мобільного телефону НОМЕР_11 перебував у азимуті ПДПЧ-6, що розташована по вул. Кандаурова, 47, (в районі вул. Соціалістичної, 59, де вчинено вказаний злочин), 4 березня 2015 року з 0 год. 10 хвил. - в азимуті вул. Тинякова, 28 у м.Харкові, з 2 год. 12 хвил. - вул. Клапцова, 59, з 2 год. 32 хвил. по вул. Нариманова, 1-а, з 2 год. 47 хвил. - вул. Калініна, 85, з 2 год. 53 хвил. смт Пісочин Харківського району Харківської області, з 3 год. 04 хвил. - смт Коротич, з 3 год. 05 хвил. - Солоницівка Дергачівського району, з 3 год. 19 хвил.- м. Люботин Харківської області, вул. Радянська, 151-б, о 4 год 43 хвил.- смт Старий Мерчик Валківського району Харківської області, далі - м. Богодухов, з 4 год 56 хвил. Великописарівський район Сумської області, після чого зафіксовано вказаний телефонний номер у районі мст Манченки, м. Харків.

Крім того, 4 березня 2015 року зафіксовані з`єднання з вказаного телефонного номеру з номером НОМЕР_12 , абонентом якого є свідок ОСОБА_12 , який придбав запчастини з автомобіля. Вказане узгоджується з поясненнями обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_22 про те, що саме ОСОБА_7 телефонував ОСОБА_12 з приводу продажу запчастин, та підтверджує належність телефонного номеру НОМЕР_11 саме ОСОБА_7 . Отже, стороною обвинувачення доведено, що вказаний телефонний номер належить ОСОБА_7 .

Аналіз змісту наданих роздруківок оператора мобільного зв`язку свідчить про те, що маршрут пересування ОСОБА_7 - абонента вказаного телефонного номеру, під час незаконного заволодіння автомобілем 3 березня 2015 року та на наступний день під час поїздки у Сумську область для розборки автомобіля та в подальшому за місцем проживання ОСОБА_12 в м. Люботині повністю співпадає з маршрутом пересування в той же час ОСОБА_8 , описаним ним в судовому засіданні, який визнав свою вину у незаконному заволодінні автомобілем, та повністю співпадає з показаннями обох підсудних щодо їх пересування у Сумську область і в подальшому в м. Люботин.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 перебував разом з ОСОБА_8 на місті злочину під час угону автомобіля, та в подальшому вони пересувались до Сумської області, та спростовуються показання ОСОБА_7 про те, що він перебував за місцем свого проживання у м. Люботині під час незаконного заволодіння автомобілем.

Після дослідження в судовому засіданні наданої оператором мобільного зв`язку інформації обвинувачені змінили свої показання та пояснили, що телефонний номер, з якого надана інформація, належить ОСОБА_22 , який дав свій телефон ОСОБА_7 для здійснення дзвінку, оскільки у останнього не було телефону.

Однак такі їх показання є неправдивими, надуманими та суперечать їхнім показанням в судовому засіданні, даним до дослідження вказаного доказу, та показанням свідка ОСОБА_12 щодо наявності у нього телефонного зв`язку саме з ОСОБА_7 . Інші зафіксовані у досліджуваній інформації оператора мобільного зв`язку дані щодо пересування в інші дні абонента вказаного телефонного номера узгоджуються з показаннями ОСОБА_7 в суді саме щодо його пересування, а не пересування ОСОБА_8 .

Доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які зазначені понятими у протоколах огляду домоволодіння ОСОБА_12 та автомобіля ОСОБА_7 , дають неправдиві, плутані показання, та вказані свідки не довели, що були присутні при проведенні вказаних слідчих дій, а тому їх показання не можуть бути покладені в основу обвинувачення, є необґрунтованими. Вказані свідки далі логічні, послідовні показання, узгоджені між собою та з іншими доказами у провадженні та їх достовірність та правдивість не викликає у суду жодних сумнівів.

Та обставина, що свідки не пам`ятають дрібних деталей, є природною, та підтверджує лише об`єктивність вказаних свідків та правдивість їхніх показань. Свідок ОСОБА_12 пояснив, що при огляді та вилученні деталей автомобіля на території його домоволодіння приймало участь багато людей, на яких він не дивився, та точно стверджувати, чи були там вказані поняті, він не може. Крім того, свідок ОСОБА_12 підтвердив факт вилучення у дворі його домоволодіння запчастин, придбаних у ОСОБА_7 , перелічених в протоколі огляді місця події, проведеного за його згодою. Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також підтвердили факт продажу ОСОБА_12 вказаних деталей та не оспорювали факт їх вилучення у нього.

Посилання сторони захисту на те, що дані, надані прокурором на виконання ухвали суду про тимчасовий доступ до інформації оператора мобільного зв`язку, не є допустимими, отримані з порушеннями норм кримінально-процесуального законодавства, не проведена експертиза по обладнанню МТС, на якому проводилось отримання вказаної інформації, на предмет можливості змінити отримані дані, відсутні дані про попередження особи, яка надавала ці відомості, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, також є необґрунтованими.

Так, вказана інформація отримана відповідно до вимог ст. 333 КПК України, на підставі ухвали суду від 4 серпня 2015 року про судове доручення. Виконання ухвали доручено органу досудового розслідування, тимчасовий доступ до речей і документів відповідно до ухвали суду надано в приміщенні ПрАТ «МТС Україна» за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 13-а, каб.0815, старшим експертом з питань безпеки ВБ ДБ ПрАТ МТС Україна» ОСОБА_23 , про що складено протокол від 27.08.2015 року, зміст якого відповідає ст. 104 КПК України. В протоколі зазначено, що витребувана інформація записана на диск CD-R за номером CD KI-n/15/11949. В судовому засіданні оглянутий вказаний диск, на якому міститься запис інформації вих.- CD KI-n/15/11949від 18.08.2015 року, яка є ідентичною вказаної інформації в розпечатаному вигляді.

Вказаний носій інформації з роздруківкою відповідає вимогам ст. 85 КПК України щодо належності та ст.86 КПК України щодо допустимості доказів, оскільки отриманий у порядку, передбаченому КПК України. Доступ до отриманих матеріалів забезпечений прокурором сторонам кримінального провадження, як це передбачено положеннями ч.2 ст. 159, ст. 290, ч.6 ст. 333 КПК України, про що складено відповідні протоколи.

Доводи захисника про те, ще особа, яка надавала вказану інформацію, не попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, суд до уваги не приймає, оскільки йдеться не про допит свідка, а про виконання судового доручення та отримання тимчасового доступу до документів.

Вказаний доказ стороною захисту не спростований, а відповідно до ст. 22 КПК України однією з основних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Посилання обвинувачених та їх захисників на те, що ОСОБА_7 не приймав участі у вчиненні даного злочину,та попередньої змови на заволодіння автомобілем у них не було, спростовуються вищенаведеними доказами, наданими стороною обвинувачення.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які раніше відбували покарання в одній колонії, діяли узгоджено, як співвиконавці, у нічний час, в одному й тому ж місті, здійснювали узгоджені дії, разом вночі транспортували автомобіль ВАЗ 21063, від якого не мали ключів, у Сумську область, разом розібрали на запчастини, разом відвезли деталі для продажу ОСОБА_12 , отримали гроші від їх продажу та порівну поділили їх, що свідчить про єдину спрямованість їх умислу, наявність корисливого мотиву і попередньої змови.

Показання обвинувачених щодо відсутності ОСОБА_7 на місті злочину повністю спростовані в судовому засіданні наведеними даними роздруківки щодо маршруту слідування володільця мобільного телефону, належного ОСОБА_7 .

Суд приходить до висновку, що заперечуючи свою участь у вчиненні вказаного злочину, ОСОБА_7 має на мету уникнути відповідальності за скоєне, а ОСОБА_8 , заперечуючи участь ОСОБА_24 , допомогти йому в цьому та пом`якшити свою участь.

Аналізуючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, не викликають у суду сумнівів, та повністю викривають обох обвинувачених у вчиненні вказаного злочину за попередньою змовою групою осіб, а доводи сторони захисту про недоведеність участі ОСОБА_7 у вчиненні злочину суперечать дослідженим доказам та є неспроможними.

Під час судового розгляду обвинувачені поясняли, що в період досудового слідства до них застосовувалися недозволені методи ведення слідства, з метою примушування їх до визнання провини у вчиненні вказаного злочину. Проте відповідно до принципів, закріплених Кримінальним процесуальним Кодексом України, суд сприймає показання осіб безпосередньо, наданих у судовому засіданні, та не приймає до уваги ті показання, що були дані під час досудового слідства, не оголошує такі показання. Оцінюючи показання обвинувачених, надані у суді, суд не звертається до їх показань, наданих під час досудового слідства. Судом повідомлено прокурора про такі заяви обвинувачених.
Стороною захисту не доведено, що будь-який з вищезазначених доказів був отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинувачених або інших осіб або здобутий завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення цих прав та свобод, а тому і відсутні передбачені ст. 87 КПК України підстави для визнання їх недопустимими.

За таких обставин винуватість обох обвинувачених у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена вищевказаними доказами, а доводи сторони захисту спростовані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Раніше судимий, звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі. За місцем проживання головою квартального комітету характеризується формально. Страждає на дерматологічне захворювання.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Раніше судимий, у січні 2015 року звільнений з місць позбавленні волі.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 згідно зі ст. 66 КК України, відсутні. Обставин, які обтяжують його покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, відсутні.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд визнає рецидив злочинів, оскільки він раніше судимий за ст. 304 КК України, та склад цього злочину не утворює кваліфікуючої ознаки - повторності, при кваліфікації його дій за ч.2 ст. 289 КК України.

Суд не вбачає щирого каяття у обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки щире каяття передбачає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини у повному обсязі і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, а обвинувачений ОСОБА_8 визнав вину частково, заперечуючи наявність вчинення злочину за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 . Отже, каяття ОСОБА_8 є формальним, в повній мірі він не усвідомив скоєне.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченим суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, вищенаведені дані про особу кожного обвинуваченого, а також ставлення їх до вчиненого, кількість кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, суму заподіяної шкоди, роль і ступінь участі кожного у вчиненні злочину. Враховуючи, що злочин вчинено з корисливих мотивів, як до ОСОБА_7 , так і до ОСОБА_8 суд застосовує додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, як передбачено санкцією ч.2 ст. 289 КК України.

Заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 40 000 грн. потерпілий ОСОБА_25 просив залишити без розгляду. Також він просив повернути йому вилучені деталі автомобілю, заявив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., просив стягнути вказану суму солідарно з обох обвинувачених.

В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 послався на те, що автомобіль був виявлений в Сумській області у непридатному для експлуатації стані, у розібраному вигляді, оглядом встановлена відсутність багатьох запчастин, без яких експлуатація автомобіля неможлива, хоч перед викраденням автомобіля він робив його капітальний ремонт. Також зазначив, що він є пенсіонером, має поганий стан здоров`я, оскільки рік тому переніс інсульт, та будучи позбавленим автомобіля, який тривалий час перебував у його власності, вимушений пересуватися пішки, порушений звичайний уклад його життя. Також він несе збитки у зв`язку з відсутністю автомобіля, оскільки раніше привозив консервацію, трохи підробляв на автомобілі, та на даний час позбавлений такого доходу. Він тривалий час позбавлений можливості користуватися автомобілем, та дуже занепокоєний його долею, внаслідок чого погіршився стан його здоров`я.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, суд враховує практику Європейського Суду, зокрема рішення від 28.05.1985 року Серія А &96 справа Abdulaziz,Cabales and Balkandali v. United Kingdom, де враховано, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Суд вважає доведеним, що потерпілий ОСОБА_6 який є пенсіонером,особою похилого віку, 1940 року народження, у зв`язку з незаконним заволодінням обвинуваченими його автомобілем, який перебував у його володінні з 1984 року, та розборкою його на запчастини, зазнав нервового стресу, моральних страждань, був порушений звичайний уклад його життя, оскільки він тривалий час позбавлений можливості користуватися автомобілем, що утруднює його пересування. За таких обставин суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення у відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 грн., та стягує вказану суму солідарно з обох обвинувачених, відповідно до вимог ст. 1190 ЦК України.

Процесуальні витрати відсутні. Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, і призначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, і призначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Строк покарання відраховувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 5 березня 2015 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до набрання законної сили вироком залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 40 000 грн. залишити без розгляду. Роз`яснити йому право на повторне звернення до суду в порядку цивільного судочинства з тими ж позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. задовольнити у повному обсязі. Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Речові докази:

технічний паспорт і ключ запалювання, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 (а.с.13), залишити у його розпорядженні;

кузов автомобіля ВАЗ 21063, держ. номер НОМЕР_13 , синього кольору, номер кузова НОМЕР_5 ; заднє скло від автомобіля ВАЗ, двигун в напіврозібраному стані, 4 двері зі склом, гумові килими для ніг - 4 шт., карданний вал, кришку багажника синього кольору, 4 колеса в зборі (з дисками і камерами); багажник на кришу для перевезення вантажу зверху автомобіля; газовий балон з редуктором, бензопак, балон, коробку передач, обшивку салону, два держ. номери реєстрації НОМЕР_2 , передані ОСОБА_20 на зберігання згідно з протоколом огляду місця події від 18 березня 2015 року (а.с.100-109), передані на зберігання ОСОБА_20 , - повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

капот від автомобіля синього кольору з написом «Lada 1300», лобове скло автомобіля з уплотнювачем, радіатор з кришкою, генератор, акумулятор «Pinonic», вилучені у ОСОБА_12 згідно з протоколом огляду місця події від 4 березня 2015 року, повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

автомобіль ВАЗ 21053, держ. номер НОМЕР_1 , 1994 року випуску,білого кольору, кузов № НОМЕР_8 , який зберігається на території Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області - повернути власнику автомобіля згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - ОСОБА_21 (а.с.34).
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими - з дня вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1