Справа № 357/5479/15-к
1-кп/357/437/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.10.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000107 від 26.12.2014 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіля, Київської області, українця, громадянина України, з середньою професійною освітою, всилу ст. 89 КК України не маючого судимості, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого в ТОВ «ІНТЕРАВІА» на посаді диспетчера з координації наземного обслуговування та контролю завантаження повітряних суден, жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 , будучи призваним 13.04.2014 року по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу та зарахованим наказом командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) від 22.04.2014 року, № 104, до списків особового складу частини та призначеним навідником зенітного артилерійського взводу 3-го механізованого батальйону, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується у АДРЕСА_2 на б-рі 50-річчя Перемоги, впорушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, будучи зобов?язаним після закінчення наданої командуванням відпустки 1 вересня 2014 року прибути до своєї військової частини, у визначений день до розташування військової частини полоьова пошта НОМЕР_2 не з?явився і був відсутній на службі без поважних причин до 30 березня 2015 року, понад один місяць, проводячи час за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 .

30 березня 2015 року ОСОБА_7 добровільно прибув до місця проходження військової служби.

Допитаний судом ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчиненому і в повному обсязі підтвердив факт самовільного неприбуття після відпустки до розташування військової частини ПП НОМЕР_2 , у якій проходив військову службу, та відсутності на службі без поважних причин з 01.09.2014 року по 30.03.2015 року.

Ствердив, що після закінчення терміну наданої командуванням відпустки був зобов?язаний прибути 01.09.2014 року до своєї військової частини, яка дислокується у АДРЕСА_2 . Однак не зробив цього через те, що не хотів знову їхати до зони проведення АТО.

Підтвердив, що не з?являвся на службу без поважних на то причин, і що весь цей час, з 01.09.2014 року по 30.03.2015 року, знаходився за місцем проживання своєї сім?ї у с. Рогозові, Бориспільського району Київської області. А 30.03.2015 року доброгвільно з?явився в розташування своєї військової частини. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнавши себе винуватим у скоєному, в повному обсязі погодившись з обвинуваченням та не оспорюючи фактичних обставин інкримінованого йому злочину, будучи належним чином ознайомленим з положеннями ст. 349 ч. 3 КПК України та наслідками їх застосування, ОСОБА_7 просив суд не досліджувати зібрані у провадженні докази та обмежитись його власним визнанням своєї винуватості.

Суд вважає, що в ході судового розгляду винуватість обвинуваченого у вчиненому повністю доведена, і що дії останнього вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез?явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць,

При обранні покарання для ОСОБА_8 суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом?якшуючі відповідальність обвинуваченого обставини, як то добровільне з?явлення із зізнанням, повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, наявність статусу учасника антитерористичної операції на сході України, враховує особу обвинуваченого, котрий не має судимості, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, по роботі та за місцем проживання, а також відсутність будь-яких обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин, і вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України і, призначивши останньому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 407 ч. 3 КК України, звільнити від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, та призначити йому покарання за ст. 407 ч. 3 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК Уукраїни звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 /два/ роки, зобов?язавши останнього не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання та регулярно з?являтись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,