Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 1-107/10
Провадження № -
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31.05.2010 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Салівон В.І.,

з участю прокурора - Мандича С.М.,

адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого:

10.07.2001 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст. 17 ч. 2, 81 ч. 1, 42 ч. 3 КК України (1960 року) до 3 місяців 19 днів позбавлення волі,

28.09.2007 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 08.10.2008 року відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 30.09.2008 року умовно-достроково на 6 місяців 18 днів,

в скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина України, українця, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_4, без постійного місця проживання, раніше не судимого,

в скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в тому, що 16.07.09. року близько 21-10 год. в районі гаражного кооперативу "Медик-2" по вул. Чураївни в м. Полтава, повторно, відкрито, шляхом ривка, викрав у гр-ки ОСОБА_4 сумочку вартістю 90 грн., в якій знаходились гроші в сумі 30 грн., косметичка вартістю 10 грн. з помадою вартістю 5 грн., олівцем для очей вартістю 5 грн., тінями для повік вартістю 5 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 145 грн. Після цього ОСОБА_2 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився ним на власний розсуд.

Як встановлено в ст. 22 КПК України, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що помякшують і обтяжують його відповідальність.

Статтею 281 КПК України встановлено, що повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, під час досудового слідства потерпіла ОСОБА_4 давала стабільні показання про обставини та механізм вчинення відносно неї злочину. У поясненнях, при допиті в якості потерпілої ОСОБА_4 вказувала, що 16.07.09. року близько 21-00 год. поверталась додому та в районі гаражного кооперативу по вул. Чураївни в м. Полтаві до неї ззаду підбіг невідомий хлопець, зірвав з плеча сумочку, в якій знаходились її особисті документи: медична книжка, копія паспорту, гроші в сумі 30 грн., косметичка з косметикою. Вона кричала хлопцю, щоб зупинився, проте він не відреагував, обличчя хлопця вона не запамятала (а.с. 215, 221).

Між тим, слідчим не зясовано у потерпілої інших даних про грабіжника, не допитано потерпілу з приводу можливості його впізнання та опису зовнішності за іншими ознаками, крім обличчя.

Протоколом огляду від 12.11.2009 року (а.с. 211) зафіксовано факт видачі гр-кою ОСОБА_5 в приміщенні Ленінського РВ ПМУ чорної сумочки зі шкірозамінника, яку відповідно до її пояснень в липні 2009 року їй подарував ОСОБА_2 та яку згідно протоколу предявлення предметів для впізнання від 11.12.2009 року ОСОБА_4 впізнала як викрадену у неї невідомим хлопцем в липні 2009 року (а.с. 222).

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4, будучи попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, дала показання, згідно яких будь-який злочин відносно неї влітку 2009 року не скоювався, факту відкритого викрадення належної їй сумочки по вул. Чураївни в м. Полтаві не було, а матеріали справи по вказаному епізоду сфальсифіковані працівниками Ленінського РВ ПМУ.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що в 2009 році відносно неї розслідувалась кримінальна справа Київським РВ ПМУ. В жовтні 2009 року вона була засуджена Київським районним судом м. Полтави до покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Оперуповноважений Ленінського РВ ПМУ ОСОБА_6 регулярно приходив до неї додому. телефонував та погрожував їй тим, що якщо вона відмовиться співпрацювати, то буде знову притягнута до кримінальної відповідальності й потрапить в місця позбавлення волі. Під тиском ОСОБА_6 вона погодилась передати йому власну сумочку з медичною книжкою та копією паспорту громадянина України на її ім'я. Через кілька днів після цього він повіз її до мікрорайону Левада, показав місце, де відносно неї нібито було вчинено злочин, під його тиском та з його слів вона писала пояснення, від яких не відмовилась під час досудового розслідування. Про тиск та погрози з боку ОСОБА_6 слідчому не розповідала. В даний час вона розуміє, що внаслідок її показань до місць позбавлення волі може потрапити невинна особа, а тому вирішила дати правдиві показання, навіть усвідомлюючи, що її дії, про які вона повідомила суду, формально містять ознаки складу злочину.

Будучи допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 заявляв, що вину у вчиненні злочину відносно ОСОБА_4 визнає в повному обсязі.

При цьому, підсудний ОСОБА_2 не зміг згадати серед своїх знайомих гр-ку ОСОБА_5 та розповісти про обставини, за яких передав їй викрадене майно, вказати де вона проживає, незважаючи на те, що за змістом предявленого обвинувачення ночував у останньої після вчинення грабежу.

Після допиту потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 підтвердив, що злочин, передбачений ст. 186 КК України, відносно ОСОБА_4 не вчиняв. Під час досудового слідства явку з повинною та пояснення писав під тиском з боку працівника Ленінського РВ ПМУ ОСОБА_6

Перевірити обґрунтованість показань потерпілої ОСОБА_4 та підсудного ОСОБА_2, які дані ними в судовому засіданні, та достовірність показань свідка ОСОБА_5 під час досудового слідства (а.с. 219), в ході судового слідства не виявилось можливим, оскільки свідок ОСОБА_5 за викликом до суду не з'явилась, постанови про її примусовий привід, виконання яких доручалось Ленінському РВ ПМУ, залишились фактично без виконання, свідок до суду доставлена не була, доказів існування у неї поважних причин неявки в судові засідання не надано.

Таким чином, суд, беручи до уваги, що під час судового розгляду справи потерпіла ОСОБА_4 та підсудний ОСОБА_2 заперечили факт вчинення грабежу, приходить до висновку, що проголошення письмових показань свідка ОСОБА_5, які суперечать поясненням вищевказаних учасників процесу, призведе до порушення принципу безпосередності дослідження доказів в справі, встановленого в ст. 257 КПК України, буде суперечити вимогам ст. 292 КПК України та призведе до обмеження прав інших учасників процесу ставити питання свідку з метою з'ясування істини в справі.

По факту зміни показань потерпілою ОСОБА_4, заяви про відсутність події злочину та тиск на неї з боку о/у Ленінського РВ ПМУ ОСОБА_6 прокуратурою Ленінського району м. Полтави проведена перевірка.

Вивчивши матеріали прокурорської перевірки, приходжу до висновку, що вона проведена формально та поверхово.

Так, під час перевірки була опитана ОСОБА_4, яка у своїх поясненнях на ім'я прокурора Ленінського району м. Полтави від 19.03.2010 року підтвердила показання, які давала в судовому засіданні.

При повторному опитуванні в Ленінському РВ ПМУ 24.03.2010 року ОСОБА_4 зазначила, що о/у Ленінського РВ ПМУ ОСОБА_6 будь-якого тиску на неї не вчиняв, вона вирішила сказати неправду, щоб допомогти підсудному ОСОБА_2

Разом з тим, прокуратурою не зясовано причини розбіжностей у показаннях потерпілої, які вона давала 19.03.2010 року та 24.03.2010 року, не перевірено обставини, на які потерпіла ОСОБА_4 посилалась як на причину та підстави зміни своїх показань та про які повідомляла в судовому засіданні і в прокуратурі, зокрема, щодо притягнення її та співмешканця ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, розслідування кримінальної справи відносно останнього Ленінським РВ ПМУ саме в період, коли ОСОБА_4 звернулась з заявою про вчинення відносно неї злочину, здійснення дзвінків на її телефон о/у СКР ОСОБА_6 в жовтні-листопаді 2009 року.

Крім того, не дано оцінки прокуратурою тому факту, що в судовому засіданні та в прокуратурі 19.03.2010 року потерпіла ОСОБА_4 давала ідентичні показання, детально пояснюючи про обставини вчинення на неї тиску з боку працівника Ленінського РВ ПМУ й обставини написання заяви про вчинення злочину, а під час опитування в Ленінському РВ ПМУ, тобто в органі, дії працівника якого вона вважає неправомірними, 24.03.2010 року ОСОБА_4 відмовилась від своїх показань, які давала в суді та прокуратурі, й дала протилежні пояснення. Між тим. з незрозумілих причин в основу висновків про відсутність в діях о/у СКР Ленінського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ст. ст. 364-367 КК України, прокурором покладено саме пояснення Кулі ніч М.І., дані в Ленінському РВ ПМУ.

Вищевикладене, на думку суду, свідчить про небезпідставність тверджень ОСОБА_4 про здійснення тиску на неї з боку працівників Ленінського РВ ПМУ та необхідність їх повної, детальної перевірки та належної правової оцінки.

Враховуючи викладене, результати прокурорської перевірки не можуть бути визнані достовірними та взяті до уваги судом.

Повторно допитати потерпілу ОСОБА_8 в судовому засіданні не виявилось можливим через її неявку та невиконання Ленінським РВ ПМУ постанови суду про її примусовий привід. Не допитаний судом в якості свідка й о/у СКР Ленінського РВ ПМУ ОСОБА_6, який неодноразово не з'явився до суду з невідомих причин.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 заяву про вчинення відкритого викрадення її майна, який мав місце 16.07.2009 року, подала до органів внутрішніх справ подала лише 07.11.2009 року, тобто майже через 4 місяця після вчинення злочину, після її засудження вироком Київського районного суду м. Полтави від 15.10.2009 року до покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, та після написання підсудним ОСОБА_2 явки з повинною.

При цьому, явку з повинною ОСОБА_2 написав 06.11.2009 року, після його затримання в порядку ст. 115 КПК України в період утримання в Ленінському РВ ПМУ. Вищевказана явка з повинною ОСОБА_2 та заява ОСОБА_4 про вчинення відносно неї злочину від 07.11.2009 року відібрані о/у СКР Ленінського РВ ПМУ ОСОБА_6 (а.с. 213, 214)

Вищенаведене в сукупності з показаннями потерпілої ОСОБА_4 про тиск на неї з боку працівників Ленінського РВ ПМУ дає підстави сумніватись в достовірності даних, викладених в явці з повинною, й стверджувати про небезпідставність показань підсудного ОСОБА_2, даних ним в судовому засіданні, про непричетність до вчинення вказаного злочину.

Таким чином, під час судового розгляду справи встановлено таку неповноту досудового слідства, яка не може бути усунута судом, а приймаючи до уваги те, що по справі необхідно виконати значний обсяг слідчих та оперативно-розшукових заходів, дій по збиранню та закріпленню доказів, що не є притаманною суду функцією, суд приходить до переконливого висновку. що справа в частині обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 186 КК України по епізоду відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 підлягає направленню для проведення додаткового розслідування.

Під час додаткового розслідування необхідно ретельно перевірити факт причетності ОСОБА_2 до відкритого заволодіння майном ОСОБА_4, в тому числі, шляхом додаткового допиту підсудного та потерпілої, проведення очних ставок між ними та свідком ОСОБА_5, перевірити показання останньої про те, що вони з ОСОБА_2 знайомі, навчались разом та підтримували товариські стосунки, встановити очевидців злочину, усунути вищевикладені недоліки, повно, всебічно провести розслідування по справі, додатково перевірити твердження потерпілої ОСОБА_4 та підсудного ОСОБА_2 про відсутність події злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також обставини щодо наявності чи то відсутності факту фальсифікації матеріалів кримінальної справи працівниками органів внутрішніх справ, наявності в діях о/у СКР Ленінського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 складу службового злочину та в залежності від встановлених обставин прийняти обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 22, 273, 281 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 по епізоду відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 виділити в окреме провадження в копіях наступних документів - а.с. 206-233, та направити прокурору Ленінського району м. Полтави - для організації додаткового розслідування.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_9