Справа № 1-125/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Губко А.О.

при секретарі Голик Т.С.

за участю прокурорів Дяченко О.О., Петренка І.Л.

за участю адвоката ОСОБА_1

за участю потерпілої ОСОБА_2

за участю підсудного ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: м. Київ, бул. Перова. 40 кв. 26, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, 21.06.2011 року близько о 02 год., керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ ТF 69 УО», держномер АА 4050 IX, рухався в крайній лівій смузі проїзної частини проспекту Повітрофлотському зі сторони вул. Медової в напрямку вул. Волинської в м. Києві зі швидкістю 70 км/год., наближаючись при цьому до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожньою розміткою 1.14.3. додатку 2 та дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 додатку 1 Правил дорожнього руху України.

У цей час, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу перетинав проїжджу частину пішохід ОСОБА_4, справа наліво по ходу руху автомобіля «ЗАЗ ТF 69 УО».

Під час руху водій ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5 ПДР України: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 ПДР України; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;

- п. 12.4 ПДР України: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.;

- п. 18.1 ПДР України: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху збоку ОСОБА_3 виявились в тім, що він, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ ТF 69 УО» рухався з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху в населеному пункті, яка складає 60 км/год., під час руху неуважно стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_4 не зменшив швидкість та не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу вказаному пішоходу, внаслідок чого скоїв наїзд на нього.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження, від яких він 21.06.2011 року о 08 год. 30 хв. помер у лікарні № 17 м. Києва.

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 90/2078 від 18.08.2011 року при дослідженні трупа ОСОБА_4 виявлено наступні тілесні ушкодження:

садна: у правій щелепній області; у лобній області, у правій підключичній області, на передній поверхні грудей, на животі справа, у правій клубовій області ближче до стегна; на правому коліні, на внутрішній поверхні лівої стопи, на внутрішній поверхні лівого гомілко стопового суглобу;

синці: на повіках очей, на зовнішній поверхні правого передпліччя; на задній поверхні правого передпліччя, на передньозовнішній поверхні правого стегна з переходом у клубову область, на передній поверхні правої гомілки; на внутрішній поверхні правого гомілко стопового суглобу, на внутрішній поверхні лівого гомілко стопового суглобу, на тільній поверхні лівої кісті у основи лівого пальця, на лівому лікті;

неповні поперечні переломи ребер справа, перелом хребтового стовпа в грудному відділі з пошкодженням спинного мозку; крововиливи в області корнів легень: крововиливи в м'які тканини голови в лобно-скронево-тім'яній області справа; перелом кісток мозкового та лицьового черепа, крововиливи під оболонки і в шлуночки головного мозку; крововиливи в підшкірно-жировій клітковині по передньозовнішній поверхні правого стегна у верхній третині і по передній поверхні правої гомілки, практично на всьому її протязі; розрив суглобної сумки правого тазостегнового суглобу з розривом круглої зв'язки; фрагментарний перелом правої великостегнової кості, в 27 см. від підошов; перелом правої малогомілкової кості в 42,5 см. від підошов; перелом малостегнової кості на висоті 11 см. від підошов.

Смерть ОСОБА_4 настала від поєднаної травми - переломів кісток скелету, пошкодженням внутрішніх органів з розвитком крововтрати.

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться в прямому причинному зв'язку між виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у предявленому йому обвинуваченні у порушенні правил безпеки дорожнього руху визнав в повному обсязі і суду показав, що 21.06.2011 року близько 02 год., він керуючи автомобілем «ЗАЗ ТF 69 УО», держномер АА 4050 IX та рухаючись в крайній лівій смузі проїзної частини проспекту Повітрофлотському зі сторони вул. Медової в напрямку вул. Волинської в м. Києві зі швидкістю 70 км/год. наближався до нерегульованого пішохідного переходу. Не зменшивши швидкість руху свого автомобіля та не зупинившись перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_4, скоїв наїзд на нього, у результаті чого останній помер.

У скоєному щиро кається.

У звязку з визнанням своєї вини в повному обсязі, ОСОБА_3 повністю визнав матеріальні позовні вимоги, заявлені в інтересах Київської міської клінічної лікарні №7 в сумі 536 грн. 78 коп., так як між його діями та витратами на лікування потерпілого є зв'язок, частково визнавши моральні позовні вимоги, заявлені потерпілою ОСОБА_2 в сумі 100 000 грн.

Незважаючи на визнання підсудним ОСОБА_3 своєї вини у предявленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України, його вина підтверджується зібраними доказами по справі, а саме:

- показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2, яка не була очевидцем події наїзду на її чоловіка ОСОБА_4 та пояснила, що він протягом останніх 6 років працював в місті Києві на фірмі «Ваш Час», яка займалася перевезеннями вантажів. Спілкувалась із ним по телефону, оскільки він приїжджав додому лише на вихідні дні.

Так, 21.06.2011 року близько 12 год. 30 хв. по телефону їй повідомили, що її чоловік потрапив в ДТП та перебуває в лікарні. Через декілька годин від представника фірми вона дізналася, що її чоловік від отриманих травм помер.

У звязку з перенесеними психологічними та душевними переживаннями просила стягнути з підсудного заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі в сумі 675, 2 тис. грн.

- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_3, під час якої він, на місці пригоди, показав про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а саме, як саме пішохід ОСОБА_4 перетинав проїзну частину по пішохідному переходу.

Крім того, встановлено, що в умовах освітлення, які були на момент виникнення ДТП пішохода видно з моменту вступу на проїзну частину з робочого місця водія на відстані більш ніж 100 метрів (а .с. 90-98)

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою та фото таблицею до нього від 21.06.2011 року, у ході якого зафіксовано обстановку на місці ДТП, в тому числі сліди гальмування автомобіля, які проходять через пішохідний перехід (а.с. 7-21)

-висновком судово-медичної експертизи № 90/2078 від 18.08.2011 року, згідно якого при дослідженні трупа ОСОБА_4 виявлено наступні тілесні ушкодження:

садна: у правій щелепній області; у лобній області, у правій підключичній області, на передній поверхні грудей, на животі справа, у правій клубовій області ближче до стегна; на правому коліні, на внутрішній поверхні лівої стопи, на внутрішній поверхні лівого гомілко стопового суглобу;

синці: на повіках очей, на зовнішній поверхні правого передпліччя; на задній поверхні правого передпліччя, на передньозовнішній поверхні правого стегна з переходом у клубову область, на передній поверхні правої гомілки; на внутрішній поверхні правого гомілко стопового суглобу, на внутрішній поверхні лівого гомілко стопового суглобу, на тільній поверхні лівої кісті у основи лівого пальця, на лівому лікті;

неповні поперечні переломи ребер справа, перелом хребтового стовпа в грудному відділі з пошкодженням спинного мозку; крововиливи в області корнів легень: крововиливи в м'які тканини голови в лобно-скронево-тім'яній області справа; перелом кісток мозкового та лицьового черепа, крововиливи під оболонки і в шлуночки головного мозку; крововиливи в підшкірно-жировій клітковині по передньозовнішній поверхні правого стегна у верхній третині і по передній поверхні правої гомілки, практично на всьому її протязі; розрив суглобної сумки правого тазостегнового суглобу з розривом круглої зв'язки; фрагментарний перелом правої великостегнової кості, в 27 см. від підошов; перелом правої малогомілкової кості в 42,5 см. від підошов; перелом малостегнової кості на висоті 11 см. від підошов (37-44)

- висновком судово - авто технічної експертизи №395 ат від 26.08.2011 року, згідно якого з ситуації, що склалась на дорозі, безпосередньо перед ДТП водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_3, повинен був керуватися вимогами пунктів 12.1, 12.4, 18.1 ПДР України і він мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом виконання вимог п. 18.1 ПДР, а також в діях ОСОБА_3 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.4, 18.1 ПДР України (а. с. 108-113)

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними і допустимими, а підсудного ОСОБА_3, який своїми умисними діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину проти безпеки руху, експлуатації транспорту та проти життя особи, який згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його особу, раніше не судимого, ніде не працюючого та не зайнятого суспільно-корисною працею, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 134, 136), за місцем проживання скарг від сусідів та мешканців будинку не надходило (132), який тривалий час, а саме з 2003 року ніде не зареєстрований, відношення підсудного до вчиненого злочину, думку потерпілої, якій так і не відшкодована завдана його злочинними діями шкода і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного неможливі без ізоляції від суспільства, і він заслуговує міру покарання у виді позбавлення волі, але не на максимальний строк.

Обставиною, яка помякшує покарання підсудного згідно ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання підсудного згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_2 про відшкодування їй матеріальної шкоди в розмірі 475,2 тис. грн. не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки документального підтвердження викладених в позовній заяві обставин потерпілою суду не надано.

З урахуванням доведеності вини підсудного ОСОБА_2 у скоєному, перенесених потерпілою морально-психологічних страждань, суд вважає, що підлягає частковому задоволенню також цивільний позов в частині відшкодування їй і моральної шкоди у розмірі 100.000 грн.

Моральну шкоду суд вважає за доцільне стягнути з підсудного ОСОБА_3, оскільки вона настала в результаті неправомірних дій саме підсудного.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_3 за ст. 286 ч.2 КК України і призначити йому покарання - 3 (три) роки шість місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироку чинності змінити з підписку про невиїзд з постійного місця проживання на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду і в подальшому утримувати в СІЗО №13 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 09.12.2011 року.

Цивільний позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 100.000 грн.

В позові про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Київської міської клінічної лікарні №17 (р/р 01329 в ГУ ДКУ у м. Києві, , МФО 820019) збитки в розмірі 536,78 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя: