Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/77/16 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст.367 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2016 року. м. Кіровоград
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянула дистанційно в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2015 року, якою скасовано за нововиявленими обставинами вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2015 року по кримінальному провадженню № 0000003, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.367 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати відповідальні посади в правоохоронних органах строком до 2 років, звільнено ОСОБА_9 від відбування основного і додаткового покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, як особу, яка на день набрання чинності цим Законом має дітей, яким не виповнилося 18 років. Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки набрав чинності закон яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою.

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_9 звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2015 року по кримінальному провадженню № 0000003, яким його засуджено за ч.1 ст.367 КК України. Нововиявленими обставинами зазначив те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» № 1261-V-II від 13.04.2014 року, який набрав чинності 04.06.2014 року, у пункт третій примітки до ст.364 КК України були внесені зміни, а саме пункт третій викладено в новій редакції, відповідно якої істотною шкодою у статтях 364,364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто раз і більше перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Зокрема, цими змінами встановлено, що шкода, заподіяна службовим злочином, полягає в спричинені майнової шкоди. В старій редакції закону шкода могла бути як матеріальною так і не матеріальною.

Таким чином законодавець передбачив настання кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 КК України у випадку настання шкоди, яка повинна виражатись у матеріальних збитках, розмір яких в сто і більше раз перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

За таких умов нова редакція закону в окремих випадках скасовує злочинність діяння осіб, провадження відносно яких незавершені.

Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Зокрема, в провадженнях про службові злочини ст.ст.364,364-1, 365, 365-2, 367 КК України, шкода від яких складає менше 60900 грн. незалежно від застосування норм старого чи нового процесуального закону слід вирішити питання про їх закриття, як це передбачено ст.284 КПК України. За такими ж правилами слід завершити провадження і в справах, шкода в яких визначена в нематеріальній формі ( підрив авторитету та інше).

Якщо особи, винні в зазначених злочинах, підпадають під дію Закону України «Про амністію в 2014 році», то справи повинні закриватися саме з підстав декриміналізації, а не з підстав застосування амністії.

12.03.2015 року йому оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 КК України при цьому істотною шкодою визначено-підрив авторитету та престижу працівника правоохоронного органу. 31.03.2015 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні складено та направлено до суду, тобто вже після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України», а отже статусу підозрюваного та обвинуваченого він набув коли фактично, діяння в яких його обвинувачують були декриміналізовані.

Таким чином, на момент повідомлення йому про підозру та направлення обвинувального акту до суду в його діях, не було складу інкримінованого йому злочину, а кримінальне провадження підлягало закриттю, ще на стадії досудового розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, при чому без оголошення йому про підозру та складення обвинувального акта.

В вересні 2015 року йому стало відомо про те що ст.367 КК України підлягає декриміналізації в Україні на підставі ЗУ «України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» № 1261-V-II від 13.04.2014 року, який набрав чинності 04.06.2014 року.

Ухвалою суду першої інстанції скасовано за нововиявленими обставинами вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2015 року по кримінальному провадженню № 0000003, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.367 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати відповідальні посади в правоохоронних органах строком до 2 років та звільнено ОСОБА_9 від відбування основного і додаткового покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, як особу, яка на день набрання чинності цим Законом має дітей, яким не виповнилося 18 років. Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки набрав чинності закон яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою. Своє рішення суд мотивував тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України», який набрав чинності 04.06.2014 року у пункт 3 примітки до ст. 364 КК України були внесені зміни, а саме пункт третій викладено в новій редакції, відповідно якої істотною шкодою у статтях 364,364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто раз і більше перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Зокрема, цими змінами встановлено, що шкода, заподіяна службовим злочином, полягає в спричинені майнової шкоди. В старій редакції закону шкода могла бути як матеріальною так і не матеріальною.

Таким чином законодавець передбачив настання кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 КК України у випадку настання шкоди, яка повинна виражатись у матеріальних збитках, розмір яких в сто і більше раз перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

За таких умов нова редакція закону в окремих випадках скасовує злочинність діяння осіб, провадження відносно яких незавершені. Судом першої інстанції встановлено, що діями ОСОБА_9 матеріальна шкода не заподіяна.

При таких обставинах кримінальне провадження на час його розгляду у суді 08.06.2015 року підлягало закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та у зв`язку із неповнотою судового розгляду. Кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що Законом від 13 травня 2014 року № 1261-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» з приміток 3 і 4 до ст. 364 КК були викреслені слова «якщо вона полягає в заподіянні матеріальних збитків». Нова редакція приміток не може тлумачитися інакше як віднесення законодавцем до наслідків шкоди лише матеріального характеру. Тому у випадку, коли суд під час судового розгляду дійде висновку про необхідність закриття кримінальної справи у зв`язку із декриміналізацією суспільно небезпечного діяння, у резолютивній частині ухвали суду зазначається про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу злочину у зв`язку із декриміналізацією.

Закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України є незаконним, у зв`язку з тим, що після оголошення йому про підозру та направлення обвинувального акту до суду, закони які скасовують кримінальну відповідальність чинності не набували, а посиланням на Закон, що набув задовго до оголошення про підозру є - неприпустимим.

Крім того, вказав, що судом не належним чином розглянуто його заяву про закриття кримінального провадження, оскільки не звернуто увагу та відповідно не відображено в ухвалі про закриття кримінального провадження від 18.11.2015 року, його вимогу про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Факти викладені ним у заяві про закриття кримінального провадження не стосувались набрання чинності певними Законами України, а обґрунтовано свідчать про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення.

Згідно до п.7 ст.284 КПК України якщо обставини, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.284 КПК України, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали кримінального провадження та заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення Кримінального процесуального кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами також визнаються обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2015 року визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.367 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати відповідальні посади в правоохоронних органах строком до 2 років та звільнено ОСОБА_9 від відбування основного і додаткового покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, як особу, яка на день набрання чинності цим Законом має дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 , відповідно до наказу начальника ЗС України в Кіровоградській області № 447 о/с від 08.02.2007 року, призначений на посаду старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції громадської безпеки Ульяновського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області.

Крім цього, ОСОБА_9 відповідно до наказу т.в.о начальника Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області № 29 о/с від 09.07.2012 року, призначений на посаду тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділу - начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Таким чином, ОСОБА_9 , перебуваючи з 09.07.2012 року на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділу - начальника міліції громадської безпеки Ульяновський РВ УМВС України в Кіровоградській області, відповідно до ч. 1-3 ст. 18 Кримінального кодексу України та п.1 примітки до ст.364, п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.ст.1-2 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 1, 10-11, 16, 20, Закону України «Про міліцію», був службовою особою, який здійснює функції представника органу виконавчої влади та постійно обіймає посаду, пов`язану сконанням владних та організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій.

ОСОБА_9 , обіймаючи постійно з 09.07.2012 року, посаду тимчасово існуючого обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновський РВ УМВС України в Кіровоградській області, являючись відповідно до ч.1-3 ст.18 Кримінального кодексу України та п.1 примітки ст.364, п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.ст.1-2 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 1, 10-11, 16, 20, Закону України «Про міліцію», представником влади, а саме державного озброєного органу виконавчої влади України - міліції, відповідно до Закону України № 565-ХІІ від 20.12.1990 року «Про міліцію» (зі змінами і доповненнями) та посадової інструкції, мав обов`язки, які зокрема передбачали необхідність забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод та особистих інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; здійснення охорони і забезпечення громадського порядку; виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких законом покладено на органи внутрішніх справ: приймати рішення про накладення адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання у випадках, передбачених законом; виконувати у передбачених законодавством випадках і в межах своєї компетенції постанови прокурора, слідчого, рішення слідчого судді, суду; виявляти, розкривати і розслідувати злочини та розшукувати осіб, які їх вчинили; вирішувати в межах своєї компетенції питання призначення, переміщення особового складу, тощо, для належної реалізації вказаних обов`язків він був наділений певними правами, а саме: представляти інтереси органу внутрішніх справ в інших установах та організаціях з питань, що належать до його компетенції; заслуховувати звіти особового складу про виконання ними функціональних обов`язків; вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень міліції, виносити на місці усне попередження особам, які допустили малозначні адміністративні порушення, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати передбачені Законом заходи примусу; затримувати і тримати у спеціально відведених для цього приміщеннях осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, для складення протоколу або розгляду ви по суті, якщо ці питання не можуть бути вирішені на місці; у випадках, передбачених законом, складати протоколи про адміністративні правопорушення, проводити особистий огляд, огляд речей, вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення або передавати матеріали про адміністративні правопорушення на розгляд інших державних органів, тобто був наділений обсягом повноважень, які надавали йому реальну можливість в повній мірі здійснювати організацію виконання постанов суду про застосування до осіб адміністративних стягнень у вигляді адміністративного арешту і виконувати свої обов`язки належним чином.

Таким чином, відповідно до ч.1-3 ст.18 Кримінального кодексу України та п.1 примітки до ст.364 КК України, п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.ст.1-2 Закону України «Про державну службу», ст.ст.1, 10-11, 16, 20, Закону України «Про міліцію», ОСОБА_9 був службовою особою, який здійснює функції представника органу виконавчої влади та обіймає посаду, пов`язану з виконанням владних, організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Являючись службовою особою, наділеною функціями представника влади на постійній основі - працівником правоохоронного органу, відповідно до ст. 1,2 Закону України «Про міліцію» ОСОБА_9 зобов`язаний був захищати життя, здоров`я, свободи і законні інтереси громадян, запобігати правопорушенням, припиняти їх та виконувати адміністративні стягнення.

Згідно ст.ст.3, 5 Закону України «Про міліцію» ОСОБА_9 , будучи представником державного озброєного органу виконавчої влади, зобов`язаний виконувати завдання неупереджено, у точній відповідності з законом, діяти на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, поважати гідність особи і виявляти до неї гуманне ставлення, захищати права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань.

Однак, ОСОБА_9 , працюючи тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області, вчинив службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду державним інтересам, яке виразилася у підриві авторитету правоохоронного органу, дискредитації конституційних засад діяльності державного органу виконавчої влади, передбачених ст.19 Конституції України, дискредитації державного органу виконавчої влади, підриву престижу працівника правоохоронного органу, дезорганізації нормальної роботи правоохоронного органу.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про міліцію» до обов`язків працівників міліції входить, зокрема, приймати рішення про накладення адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання у випадках, передбачених законом; виконувати в межах своєї компетенції кримінальні покарання та адміністративні стягнення; виконувати у передбачених законодавством випадках і в межах своєї компетенції постанови прокурора, слідчого, рішення слідчого судді, суду.

Відповідно до ст. 326 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

В порушення вказаних норм закону ОСОБА_9 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, що потягло не виконання постанов Ульяновського районного суду Кіровоградської області про застосування до правопорушників адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту та підриву таким чином авторитету та престижу правоохоронного органу міліції, хоча повинен був та міг передбачити зазначені наслідки, при таких обставинах:

Постановою судді Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_10 від 09.08.2012року ОСОБА_11 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП і призначено останньому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Супровідним листом Ульяновського районного суду №6665/12 від 07.09.2012 року вищезазначена постанова суду, після набрання законної сили, відповідно до вимог ст.ст.299, 300 КУпАП, направлена до Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області, де безпосередньо передана для організації виконання тимчасово виконуючому обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_9 перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області, являючись службовою особою, в порушення вище вказаних норм закону, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи настання істотної шкоди свого діяння у вигляді не виконання постанови суду, не організував та не забезпечив доставляння ОСОБА_11 у місце відбування призначеного йому судом адміністративного стягнення - до ІТТ Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Таким чином, ОСОБА_9 не організував та не забезпечив виконання постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області про застосування до ОСОБА_11 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, строк дії якої пройшов, чим фактично звільнив останнього від відбування призначеного йому судом стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, постановою судді Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_12 від 18.09.2012 року ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і призначено останньому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 7 діб.

Супровідним листом Ульяновського районного суду №8275/12 від 12.11.2012 року вищезазначена постанова суду, відповідно до вимог ст.ст. 299, 300 КУпАП, направлена до Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області, де безпосередньо передана для організації виконання тимчасово виконуючому обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області, являючись службовою особою, в порушення вище вказаних норм закону, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи настання істотної шкоди свого діяння у вигляді не виконання постанови суду, не організував та не забезпечив доставляння ОСОБА_13 у місце відбування призначеного йому судом адміністративного стягнення - до ІТТ Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Таким чином, ОСОБА_9 , не організував та не забезпечив виконання постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області про застосування до ОСОБА_13 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, строк дії якої пройшов, чим фактично звільнив останнього від відбування призначеного йому судом стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, постановою судді Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_12 від 13.09.2012 року ОСОБА_14 23.09.1985 року наодження визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173 КУпАП і призначено останній адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 діб.

Супровідним листом Ульяновського районного суду №8302/12 від 12.11.2012 вищезазначена постанова суду, відповідно до вимог ст.ст. 299, 300 КУпАП, направлена до Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області, де безпосередньо передана для організації виконання тимчасово виконуючому обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_9 перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області, являючись службовою особою, в порушення вище вказаних норм закону, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи настання істотної шкоди свого діяння у вигляді не виконання постанови суду, не організував та не забезпечив доставляння ОСОБА_14 у місце відбування призначеного їй судом адміністративного стягнення - до ІTT Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Таким чином, ОСОБА_9 не організував та не забезпечив виконання постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області про застосування до ОСОБА_14 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, строк дії якої пройшов, чим фактично звільнив останню від відбування призначеного їй судом стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, постановою судді Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_12 від 22.10.2012 року ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і призначено останній адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 7 діб.

Супровідним листом Ульяновського районного суду №8919/12 від 29.11.2012 вищезазначена постанова суду, відповідно до вимог ст.ст. 299, 300 КУпАП направлена до Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області, де безпосередньо передана для організації виконання тимчасово виконуючому обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язків заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області, являючись службовою особою, в порушення вище вказаних норм закону, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи настання істотної шкоди свого діяння у вигляді не виконання постанови суду, не організував та не забезпечив доставляння ОСОБА_15 у місце відбування призначеного йому судом адміністративного стягнення - до ІТТ Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Таким чином, ОСОБА_9 , не організував та не забезпечив виконання постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області про застосування до ОСОБА_15 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, строк дії якої пройшов, чим фактично звільнив останнього від відбування призначеного йому судом стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, постановою судді Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_12 від 22.10.2012 року ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП і призначено останньому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Супровідним листом Ульяновського районного суду №8922/12 від 29.11.2012 року вищезазначена постанова суду, відповідно до вимог ст.ст. 299, 300 КУпАП, направлена до Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області, де безпосередньо передана для організації виконання тимчасово виконуючому обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_9 перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язків заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області, являючись службовою особою, в порушення вище вказаних норм закону, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи настання істотної шкоди свого діяння у вигляді не виконання постанови суду, не організував та не забезпечив доставляння ОСОБА_17 у місце відбування призначеного йому судом адміністративного стягнення - до ІТТ Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Таким чином, ОСОБА_9 , не організував та не забезпечив виконання постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області про застосування до ОСОБА_17 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, строк дії якої пройшов, чим фактично звільнив останнього від відбування призначеного йому судом стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, постановою судді Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_18 від 14.03.2013 року ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП і призначено останньому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб.

Супровідним листом Ульяновського районного суду №2158/13 від 01.04.2013 року вищезазначена постанова суду, відповідно до вимог ст.ст. 299, 300 КУпАП, направлена до Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області, де безпосередньо передана для організації виконання тимчасово виконуючому обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язків заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області, являючись службовою особою, в порушення вище вказаних норм закону, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи настання істотної шкоди свого діяння у вигляді не виконання постанови суду, не організував та не забезпечив доставляння ОСОБА_17 у місце відбування призначеного йому судом адміністративного стягнення - до ІТТ Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Таким чином, ОСОБА_9 , не організував та не забезпечив виконання постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області про застосування до ОСОБА_17 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, строк дії якої пройшов, чим фактично звільнив останнього від відбування призначеного йому судом стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, постановою судді Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_18 від 20.02.2013 року ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і призначено останньому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Супровідним листом Ульяновського районного суду №1600/13 від 12.03.2013 року вищезазначена постанова суду, відповідно до вимог ст.ст. 299, 300 КУпАП, направлена до Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області, де безпосередньо передана для організації виконання тимчасово виконуючому обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язків заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області, являючись службовою особою, в порушення вище вказаних норм закону, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи настання істотної шкоди свого діяння у вигляді не виконання постанови суду, не організував та не забезпечив доставляння ОСОБА_19 у місце відбування призначеного йому судом адміністративного стягнення - до ІТТ Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Таким чином, ОСОБА_9 не організував та не забезпечив виконання постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області про застосування до ОСОБА_19 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, строк дії якої пройшов, чим фактично звільнив останнього від відбування призначеного йому судом стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, постановою судді Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_18 від 14.03.2013 року ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і призначено останньому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб.

Супровідним листом Ульяновського районного суду №2162/13 від 01.04.2013 року вищезазначена постанова суду, відповідно до вимог ст.ст. 299, 300 КУпАП, направлена до Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області, де безпосередньо передана для організації виконання тимчасово виконуючому обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язків заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області, являючись службовою особою, в порушення вище вказаних норм закону, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи настання істотної шкоди свого діяння у вигляді не виконання постанови суду, не організував та не забезпечив доставляння ОСОБА_20 у місце відбування призначеного йому судом адміністративного стягнення - до ІТТ Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Таким чином, ОСОБА_9 , не організував та не забезпечив виконання постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області про застосування до ОСОБА_20 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, строк дії якої пройшов, чим фактично звільнив останнього від відбування призначеного йому судом стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, постановою судді Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_18 від 17.04.2013 року ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП і призначено останньому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 7 діб.

Супровідним листом Ульяновського районного суду №2964/13 від 25.04.2013 вищезазначена постанова суду, відповідно до вимог ст.ст. 299, 300 КУпАП, направлена до Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області, де безпосередньо передана для організації виконання тимчасово виконуючому обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язків заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області, являючись службовою особою, в порушення вище вказаних норм закону, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи настання істотної шкоди свого діяння у вигляді не виконання постанови суду, не організував та не забезпечив доставляння ОСОБА_21 у місце відбування призначеного йому судом адміністративного стягнення - до ІТТ Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Таким чином, ОСОБА_9 , не організував та не забезпечив виконання постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області про застосування до ОСОБА_21 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, строк дії якої пройшов, чим фактично звільнив останнього від відбування призначеного йому судом стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, постановою судді Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_22 від 14.05.2013 року ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП і призначено останньому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Супровідним листом Ульяновського районного суду №3437/13 від 20.05.2013 року вищезазначена постанова суду, відповідно до вимог ст.ст. 299, 300 КУпАП, направлена до Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області, де безпосередньо передана для організації виконання тимчасово виконуючому обов`язки заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області

У подальшому ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язків заступника начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Ульяновського РВ УМВС України в області, являючись службовою особою, в порушення вище вказаних норм закону, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачаючи настання істотної шкоди свого діяння у вигляді не виконання постанови суду, не організував та не забезпечив доставляння ОСОБА_23 у місце відбування призначеного йому судом адміністративного стягнення - до ІТТ Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Таким чином, ОСОБА_9 , не організував та не забезпечив виконання постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області про застосування до ОСОБА_23 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, строк дії якої пройшов, чим фактично звільнив останнього від відбування призначеного йому судом стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.

ОСОБА_9 звернувся до суду із заявою про скасування вироку Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2015 року, у зв`язку із ново виявленими обставинами та просив закрити кримінальне провадження, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України, за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Вказав, що ново виявленими обставинами є те, що на час винесення вироку судом першої інстанції набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» від 13 травня 2014 року № 1261-VII, який набрав чинності 04.06.2014 року, яким скасована кримінальна відповідальність за ч.1 ст.367 КК України у випадку настання шкоди, яка повинна виражатися у матеріальних збитках, розмір яких в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Про набрання чинності вказаним законом на момент винесення вироку суду було не відомо.

Дослідивши обґрунтування апеляції ОСОБА_9 та його заяви про перегляд вироку суду за ново виявленими обставинами, матеріали кримінального провадження, колегія судів доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином не перевірив заяву засудженого ОСОБА_9 щодо того чи відносяться вказані в заяві обставини до ново виявлених, відкрив провадження та задовольнив заяву, скасувавши вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 06.2015 року, яким визнано винуватим та засуджено ОСОБА_9 за ч.1 ст.367 КК України, при цьому послався на п.5 ч.2 ст.459 КПК України, якою передбачено, що ново виявленими обставинами, визнаються обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, чим фактично визнав те, що суду на час розгляду справи по суті та винесення вироку не було відомо те, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» від 13 травня 2014 року № 1261-VII, який набрав чинності 04.06.2014 року і яким передбачена кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.365 КК України у випадку настання шкоди, яка повинна виражатися у матеріальних збитках, розмір яких в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

На переконання колегії суддів висновки суду першої інстанції викладені в ухвалі, що вказані у заяві ОСОБА_9 обставини, і зокрема, що суду не було відомо на час винесення вироку про вищевказаний закон відносяться до ново виявлених обставин, є помилковими і неправильними.

Більше того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження діяння, за які засуджено ОСОБА_9 вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.367 КК України вчинено ним у 2012-2013 роках.

Проте, суд першої інстанції задовольнивши заяву ОСОБА_9 , скасувавши вирок суду першої інстанції та закривши провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КК України, не перевірив та не звернув уваги на те, що відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» від 13 травня 2014 року № 1261-VII, який набрав чинності 04.06.2014 року, дія цього Закону поширюється на злочини та суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, які були вчинені після набрання чинності цим Законом.

Отже, на переконання колегії суддів висновок з приводу того, що суду було невідомо на час винесення вироку стосовно ОСОБА_9 про набрання чинності вищевказаним законом і, що вказані в заяві обставини є ново виявленими обставинами є помилковим і неправильним, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням кримінального процесуального закону, а справа підлягає направленню на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в цій ухвалі порушення вимог кримінального процесуального закону, ретельно перевірити викладене в заяві засудженого ОСОБА_24 і, зокрема, перевірити чи відносяться викладені у його заяві обставини до ново виявлених, дати їм належну оцінку та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2015 року, якою скасовано за нововиявленими обставинами вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2015 року по кримінальному провадженню № 0000003, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.367 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати відповідальні посади в правоохоронних органах строком до 2 років, звільнено ОСОБА_9 від відбування основного і додаткового покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, як особу, яка на день набрання чинності цим Законом має дітей, яким не виповнилося 18 років. Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою скасувати, призначити новий розгляд у тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4