Ухвала

іменем україни

10 листопада 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_8,
суддів: при секретаріОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
за участю прокурора ОСОБА_12,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Черкаської області від 11 лютого 2015 року у кримінальному провадженні № 0003970 щодо

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області та мешканця АДРЕСА_1, такого, що не має судимості,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 191 КК,

в с т а н о в и в:

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 191 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю на підприємствах, організаціях і установах усіх форм власності. На підставі ст. 75 КК засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено виконання обов'язків, передбачених пунктами 2 - 4 ст. 76 цього Кодексу.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7, судові рішення щодо якої у касаційному порядку на оскаржені.

11 лютого 2015 року апеляційним судом вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано та постановлено свій, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 191 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями. На підставі ст. 75 КК засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено виконання обов'язків, передбачених пунктами 2 - 4 ст. 76 цього Кодексу. Додаткове покарання постановлено виконувати реально.

За обставин, детально викладених у вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим у замаху на привласнення майна, яке перебувало в його віданні, вчинене групою осіб за попередньою змовою з ОСОБА_7

Так, ОСОБА_7 у період часу 23.50 год. 20 грудня до 00.10 год. 21 грудня 2013 року, працюючи на посаді начальника зміни цеху ТОВ «Світ ласощів», розташованого по вул. Чигиринській, 11 у м. Черкасах, та будучи матеріально-відповідальною особою, попередньо домовившись з охоронцем підприємства ОСОБА_6, надала останньому доступ до приміщення, де знаходилось печиво, яке вони мали намір викрасти. В подальшому ОСОБА_6 переніс ящики з привласненою продукцією до свого автомобіля, що знаходився на території товариства. Проте, при спробі виїхати з охоронюваної території приблизно о 08.00 год. 21 грудня 2013 року ОСОБА_6 було затримано службою безпеки підприємства та вилучено з його автомобіля зазначену продукцію на загальну суму 1009,2 грн.

У касаційній скарзі прокурор просить вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що діяння засудженого слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 191 КК. Вказує на незаконність застосування до ОСОБА_6 додаткового покарання у виді заборони обіймати певні посади, оскільки останній не є матеріально-відповідальною особою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Санкцією ч. 3 ст. 191 КК, яка інкримінується ОСОБА_6, передбачено призначення обов'язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Виходячи зі змісту ст. 55 КК та роз'яснень, які містяться у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов'язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_6, працював на посаді охоронця служби безпеки ТОВ «Світ ласощів», при цьому договір про його матеріальну відповідальність з адміністрацією підприємства не укладався. З обвинувачення, визнаного судом доведеним, неможливо дійти беззаперечного висновку, що ОСОБА_6 був наділений певними повноваженнями щодо продукції ТОВ «Світ ласощів», тобто, що майно було йому ввірене або перебувало в його віданні на законній підставі.

Таким чином, суд безпідставно застосував до засудженого додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов'язані з управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, а тому вирок у цій частині підлягає зміні.

Також колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що у вироку не зазначено форму співучасті ОСОБА_6 у вчиненні з ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 191 КК.

Разом із тим, судом встановлено, що злочинне діяння ОСОБА_6 полягало у переміщенні до автомобіля кондитерської продукції, яку ОСОБА_7 попередньо самостійно винесла з цеху з метою привласнення шляхом зловживання службовим становищем. Тобто дії ОСОБА_6 були направлені на переховування предметів, здобутих злочинним шляхом, що відповідає визначеній у ч. 5 ст. 27 КК формі співучасті - пособництві у вчиненні злочину іншою особою.

За таких обставин діяння ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 191 КК, а тому вирок у цій частині підлягає зміні.

Керуючись статтями 433-436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Черкаської області від 11 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити, виключити з нього рішення про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов'язані з управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 191 КК на ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 191 КК та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покласти виконання обов'язків, передбачених пунктами 2 - 4 ст. 76 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10