Справа № 621/2906/15-к
Провадження № 1-кп/621/612/272/15
ВИРОК
іменем України
19.11.2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0001130 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Змієва Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
14.10.2015 року близько 11 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який знаходився у приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 15.10.2015 року близько 01 год. 00 хв. прийшов до домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , де переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, таємно, протиправно, з корисливих мотивів з метою наживи, шляхом відкриття вхідних дверей проник до середини господарської будівлі, розташованої на території даного домоволодіння, із якої вчинив крадіжку двох алюмінієвих бідонів, об`ємом по 40 л, та одну алюмінієву каструлю, об`ємом 40 л, без кришок, загальною вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 120 від 19.10.2015 року 1020 грн.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у приміщення, вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, показав, що злочин вчинений ним при вищевикладених обставинах.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вище наведеного злочину, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що ОСОБА_4 , на момент скоєння даного злочину, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.01.2015 року був звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, призначеного попереднім вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.01.2014 року, а отже обвинувачений вважається в силу ст. 89 КК України не судимим, то в його діях відсутня кваліфікуюча ознака повторності.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину і його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повернення викраденого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує особу винного, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має матір, яка є інвалідом ІІ групи.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність обставини, що пом`якшують, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого ОСОБА_4 належить звільнити з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, із покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити з випробуванням на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази: два алюмінієвих бідона, об`ємом по 40 л кожний, та одна алюмінієва каструля, об`ємом 40 л, без кришок, які передані потерпілій ОСОБА_5 під зберігаючу розписку вважати їй повернутими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорю валися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: