Справа № 371/1125/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1385/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 09.12.2015

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ;

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

потерпілого: ОСОБА_7 ,

при секретарі: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000148 від 03.04.2015 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потік Миронівського р-ну Київської обл., жителя АДРЕСА_1 , українця,, громадянина України, не працюючого , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч.2 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, вчинених за наступних обставин.

4 квітня 2015 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_6 , з метою з`ясування стосунків, прийшов до будинку ОСОБА_7 , що в с. Нова Олександрівка Миронівського району Київської області по вул. Богдана Хмельницького. Під час з`ясування стосунків, на грунті раптово виниклих неприязнтих стосунків, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, діючи умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , підійшов до ОСОБА_7 , який лежав на ліжку та намагався підняти його. Проте ОСОБА_7 почав пручатися, зубами схопив за мізинець правої руки ОСОБА_6 . Останній, відчувши фізичний біль та, намагаючись звільнитися від дій ОСОБА_7 , рукою відшукав дерев`яне бильце ліжка та умисно наніс ОСОБА_7 біля чотирьох ударів в область голови, правої кисті руки, якою ОСОБА_7 прикривав обличчя.

ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичного експерта КОБ СМЕ № 9/17 від 15 травня 2015 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді ран лобної ділянки справа та лівої тім`яної ділянки, синців повік правого ока, правої вушної раковини, лобної ділянки зліва, саден навколо вушної ділянки справа, передньої поверхні шиї, лівого ліктьового суглобу, лівого та правого передпліччя, тильної поверхні правої кисті, забій м`яких тканин правої кисті та лівого передпліччя, з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забій правої кисті, лівого передпліччя. Ушкодження у вигляді ран лобної ділянки справа та лівої тім`яної ділянки, струсу головного мозку, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а ушкодження у вигляді саден, синців та забій м`яких тканин до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, просив його скасувати та ухвалити новий, яким засудити ОСОБА_6 за ч.4 ст.296 КК України до трьох років позбавлення волі.

Свої вимоги мотивував тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи: ОСОБА_6 було нанесено набагато більше ударів, а не чотири, як вказано у вироку, про що свідчать покази потерпілого ОСОБА_7 та висновок судової експертизи № 9/17 від 15 травня 2015 року. Також, ОСОБА_6 насправді приходив до потерпілого двічі, вперше близько 16 год., та, розбивши скло у трьох вікнах будинку потерпілого та побивши вхідні двері, наніс йому металевою трубою численні удари по голові, шиї та рукам.

Крім цього зазначав, що судом було дано однобічну та поверхову оцінку доказам, не усунуто протиріччя та не вказано, які саме покази на підтвердження встановлених обставин він враховує, а які ні, і чому саме.

Апелянт також стверджував, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 занадто м`яке покарання, та не врахував те, що він насправді не розкаявся, не попросив вибачення у потерпілого, давав неправдиві покази, негативно характеризується, ніде не працює та вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що в діях ОСОБА_6 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та йому повинно бути призначене покарання не менше ніж три роки позбавлення волі.

В запереченнях, прокурор просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін, вважав його законним і обґрунтованим. Стверджував, що висновки суду не містять істотних суперечностей, кваліфікація дій ОСОБА_6 є вірною, при призначенні покарання дані про особу обвинуваченого враховані в повній мірі.

Заслухавши доповідача, доводи потерпілого ОСОБА_7 , який які підтримав апеляційну скаргу, прокурора та ОСОБА_6 , які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування і судове провадження у ньому проведені з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи.

Під час розгляду справи, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу, не оспорювались.

Під час перевірки колегією суддів доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 щодо допущених судом першої інстанції порушень кримінального процесуального закону та неправильного застосування кримінального закону під час розгляду кримінального провадження, встановлено, що таких порушень судом першої інстанції не допущено.

Та обставина, що 4 квітня 2015 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_6 в будинку ОСОБА_7 під час з`ясування стосунків з останнім, умисно наніс йому дерев`яним бильцем ліжка біля чотирьох ударів в область голови та правої кисті руки, в силу вимог ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржена. Крім того, цей факт підтвердили в судовому засіданні під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 .

На думку колегії суддів, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України є правильною, і доводи потерпілого цього не спростовують. Посилання ОСОБА_7 на те, що близько 16 год. ОСОБА_6 розбив скло у трьох вікнах його будинку, побив вхідні двері та наніс йому металевою трубою численні удари по голові, шиї та рукам в рамках даного кримінального провадження не розглядається.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом було дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, воно є домірним вчиненому кримінальному правопорушенню та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, ступінь його тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, ніде не працює; обставини, які пом`якшують кримінальну відповідальність, зокрема, що він давав правдиві послідовні покази про обставини вчення кримінального правопорушення, чим сприяв встановленню істини у справі та обставини, які обтяжують кримінальну відповідальність, зокрема, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги потерпілого свого підтвердження не знайшли.

Будь-яких даних, які свідчать про упередженість суду, порушення ним норм матеріального чи процесуального закону, які могли були б підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Миронівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4