Справа №643/641/15-к
Пр. №1-кп/643/424/15
ВИРОК
Іменем України
25 грудня 2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 03.02.2000 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 229-6, ч.2 ст. 229-1 КК України до 5 років позбавлення волі,
- 30.08.2007 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі,
- 10.07.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,
- 18.03.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ст. 75 КК України на 3 роки,
- 04.08.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.ст. 185, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_10 29.10.2014 року приблизно о 14-00 год., перебуваючи у 4-му під`їзді б. АДРЕСА_2 , з особистих неприязних стосунків, що виникли між ним та раніше знайомим йому ОСОБА_9 на підґрунті боргових зобов`язань, маючи умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , завдав йому одного удару невстановленим в ході досудового розслідування колюче-ріжучим предметом, який ОСОБА_10 тримав у правій руці, у ліву половину грудної клітини, чим завдав потерпілому проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва в передньо-нижніх її відділах, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, після чого, продовжуючи свої дії, спрямовані на реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_10 завдав потерпілому ще одного удару невстановленим в ході досудового розслідування колюче-ріжучим предметом у бік лівої половини грудної клітини, але, з причин, що не залежали від його волі, не заподіяв тілесних ушкоджень ОСОБА_9 в результаті даного удару, а лише пошкодив його одяг, після чого, ОСОБА_10 , бажаючи довести до кінця свій злочинний умисел, завдав ОСОБА_9 одного удару невстановленим в ході досудового розслідування колюче-ріжучим предметом у бік лівої половини грудної клітини, але, потерпілий, захищаючись від протиправних дій ОСОБА_10 , лівою рукою відбив лезо вказаного колюче-ріжучого предмету від себе, в результаті чого ОСОБА_9 було завдано різану рану в області лівого зап`ястя, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Таким чином, ОСОБА_10 виконав усі необхідні, на його думку дії, спрямовані на заподіяння смерті ОСОБА_9 , але не довів свій злочинний умисел, до кінця, через те, що потерпілий, захищаючись від протиправних дій ОСОБА_10 , вчинив йому опір, розпиливши у бік останнього вміст газового балону «Терен», після чого ОСОБА_10 з місця злочину зник, а суспільно-небезпечний наслідок у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 не настав завдяки своєчасно наданій потерпілому медичній допомозі.
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений свою вину в скоєнні злочину не визнав, посилаючись на те, що 29.10.2014 року приблизно о 14-00 год. під час зустрічі з ОСОБА_9 , останній розпилив в його бік вміст газового балончика, а ОСОБА_10 почав відмахуватися від ОСОБА_9 пакетом з будівельними інструментами, який знаходився у нього в руці. Тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не спричиняв.
Вина обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, за обставин, визнаних судом доказаними та викладеними у вироку, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів:
Показами потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 29.10.2014 року близько 14-00 год. під час сварки с ОСОБА_10 , останній з пакету дістав ніж, яким наніс йому 3 удари, з яких, 2 в область серця, 1 в область зап*ястя, оскільки він зміг відбити рукою зазначений удар, після чого ОСОБА_9 застосував до нього газовий балончик та збіг з місця події. ОСОБА_10 наздоганяв ОСОБА_9 та погрожував йому. Після спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 знаходився на лікуванні в ХМКЛШНМД та переніс медичне оперативне втручання.
Показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що 29.10.2014 року він та ОСОБА_12 чекали ОСОБА_9 між 1 та 2 поверхом під*їзду, а ОСОБА_9 піднявся наверх по сходах. Через деякий час він почав збігати по сходах, його наздоганяв ОСОБА_10 , вони втрьох вибіжали з під*їзду та держали вхідні двері, оскільки ОСОБА_10 намагався наздогнати ОСОБА_9 , який був з тілесними ушкодженнями, внаслідок чого вони викликали бригаду швидкої медичної допомоги.
Показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що 29.10.2014 року він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 знаходився в під*їзді, ОСОБА_9 піднявся сходами, а він з ОСОБА_11 залишилися на першому поверсі. Після чого він почув крики та шум балончика, ОСОБА_9 збіжав сходами, на ньому були тілесні ушкодження порізи в області серця та на руці. Вони втрьох вибіжали з під*їзду та ОСОБА_9 ще деякий час держав вхідні двері під*їзду.
Показами свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що 29.10.2014 року йому зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що прийде розібратися з ОСОБА_10 . ОСОБА_10 виходив на зустріч з ОСОБА_9 із квартири з пакетом, повернувся приблизно через 5 хвилин без пакета з червоними очима.
Показами свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що була присутня при огляді місця події 29.10.2014 року, на який надавала свою згоду.
Протоколом огляду місця події від 30.10.2014 року, під час проведення якого вилучена футболка жовтого кольору.
Висновком експерта № 3776-АЛ/14 від 18.12.2014 року, згідно якого у зв*язку з подією 29.10.2014 року у ОСОБА_9 мало місце проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва в передньо-нижніх її відділах; різана рана в області лівого зап*ястя. Зазначені пошкодження утворились внаслідок двократної дії гострого предмету: рана грудної клітини від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями травмуючої поверхні, типа ножа з шириною клинка на рівні занурення не більш 3 см; рана лівого зап*ястя від дії предмету з ріжучими властивостями травмуючої поверхні не можна виключити, що таким предметом могло бути лезо ножа. Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ОСОБА_9 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, різана рана лівого зап*ястя ОСОБА_9 має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров*я.
Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 22.12.2014 року, під час проведення якого потерпілий пояснив про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень, аналогічно показам, даним ним в судовому засіданні.
Висновком експерта № 3999-АЛ/14 від 14.01.2015 року, згідно якого у зв*язку з подією 29.10.2014 року у ОСОБА_9 мало місце проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва в передньо-нижніх її відділах; різана рана в області лівого зап*ястя. Зазначені пошкодження утворились внаслідок двократної дії гострого предмету: рана грудної клітини від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями травмуючої поверхні, типа ножа з шириною клинка на рівні занурення не більш 3 см; рана лівого зап*ястя від дії предмету з ріжучими властивостями травмуючої поверхні не можна виключити, що таким предметом могло бути лезо ножа.
З висновків вищезазначеної експертизи також вбачається, що покази ОСОБА_9 , дані ним під час проведення слідчого експерименту 22.12.2014 року в цілому не протирічать судово-медичним даним, як відносно загальних характеристик травмуючого предмету ( ніж ), так і відносно механізму формування травми, взаєморозташування відносно нападавшого та кількості травмуючого впливу ( в цілому ).
Висновком експерта № 262МК-С/14 від 13.01.2015 року, згідно якого на одязі потерпілого встановлені по два сквозних ушкодження з властивостями колото-різаних, які утворилися внаслідок двократного впливу якогось плоского, одностороннє-гострого, загостреного предмету. Відсутність другого пошкодження на тілі потерпілого та наявність його на його одязі пояснюється зсувом одягу в момент нанесення тілесних ушкоджень.
Висновком експерта № 680-Ис/14 від 11.11.2014 року, згідно якого на футболці, вилученої при огляді місця події 30.10.2014 року, виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_9 не виключається.
Протоколами огляду, постановами про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів.
Що стосується доводів сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, суд оцінює їх критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання та спростовуються наведеними вище доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо ложних показів, дав послідовні покази щодо обставин спричинення йому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які відповідають сукупності доказів, досліджених судом протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, показам свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновкам експертів № 3776-АЛ/14 від 18.12.2014 року, № 3999-АЛ/14 від 14.01.2015 року, № 262МК-С/14 від 13.01.2015 року, № 680-Ис/14 від 11.11.2014 року.
До показів свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що 29.10.2014 року ОСОБА_10 взяв інструменти та вийшов в під*їзд на зустріч з ОСОБА_9 , вона пішла за ним та бачила, як ОСОБА_9 застосував до ОСОБА_10 газовий балончик, після чого ОСОБА_10 почав відмахуватися від ОСОБА_9 пакетом з інструментами, суд відноситься критично, оскільки ОСОБА_15 є співмешканкою ОСОБА_10 , а відтак, може бути особою, заінтересованою в розгляді зазначеної справи.
А тому, невизнання вини обвинуваченим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, суд розцінює як обраний ним засіб захисту та спробу уникнути відповідальності за скоєне.
При цьому, суд ретельно дослідив докази, що мають значення для з*ясування змісту і спрямованості умислу винного, врахував спосіб скоєння злочину, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, а також ту обставину, що обвинувачений не припинив спричинення тілесних ушкоджень, а наздоганяв потерпілого навіть після застосування до нього потерпілим газового балончику, і прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого йому діяння та кваліфікував його дії за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Між тим, суд вважає обґрунтованою позицію сторони захисту щодо недопустимості такого доказу, як протокол огляду місця події від 29.10.2014 року, оскільки даний протокол не відповідає ст. 104 КПК України, так як не містить зазначення місця проживання понятих, які були присутні під час проведення зазначеної слідчої дії. При цьому, суд не погоджується з позицією захисту, що проведення огляду місця події було незаконним, у зв*язку з відсутністю згоди власника житла, оскільки відповідно до ст. 233 КПК України проникнення до житла можливо за добровільною згодою особи, яка ним володіє, а той факт, що ОСОБА_14 володіє ( користується ) житлом, учасниками судового провадження не оспорюється.
Також, суд погоджується з доводами захисту про недопустимість такого доказу, як експертизи №№680-Ис/14 та 764-Ис/14, в частині висновків щодо наявності плям крови та їх належності потерпілому або обвинуваченому на спортивних брюках, вилучених у останнього під час затримання, оскільки дані щодо досліджених експертами брюк не відповідають їх ознакам, зазначеним в протоколі затримання обвинуваченого.
Відповідно до ст.ст. 86, 89 КПК України суд визнає зазначені докази недопустимими, так як вони отримані з порушенням порядку, встановленого КПК України.
А надані обвинуваченням висновки експертів № 1239-Ц/14 від 20.11.2014 року, № 2304-С/14 від 30.10.2014 року, № 1269-Ц/14 від 19.11.2014 року, № 1270-Ц/14 від 20.11.2014 року, № 395 від 06.11.2014 року, № 396 від 06.11.2014 року, № 400 від 07.11.2014 року та № 401 від 07.11.2014 року, не містять даних, з яких можливо встановити чи спростувати наявність обставин відносно скоєного обвинуваченим злочину.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2013 року з діагнозом вживання опіоїдів, без синдрому залежності, згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 1108 від 01.12.2014 року ОСОБА_10 на теперішній час ознак психозу, розумової відсталості не виявляє, виявляє синдром залежності від сочетаного вживання психоактивних засобів ( каннабіноїди, опіоїди, психостимулятори ). Може розуміти свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відносяться події правопорушення, в якому він підозрюється, знаходився поза межами якогось тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В застосуванні примусових заходів медичного характеру на теперішній час не потребує, за місцем проживання характеризується формально позитивно.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає рецидив злочинів.
При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище у вироку, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання, та вважає, що виправлення обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства та призначає йому міру покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті. Оскільки обвинувачений скоїв злочин до повного відбуття покарання, суд відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2014 року.
До набрання чинності вироку суду, суд підтверджує раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі.
Суд задовольняє цивільний позов прокурора про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 1794,68 грн., у зв*язку з його доведеністю, на підставі ст. 1166 ЦК України.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати, пов*язані з залученням експерта, стягнути з обвинуваченого в порядку ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2014 року у виді одного року позбавлення волі і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з 30.10.2014 року. Зарахувати ОСОБА_10 до покарання строк тримання під вартою з 30.10.2014 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 до набрання законної сили вироком, залишити раніше обрану тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі.
Цивільний позов старшого прокурора прокуратури Московського району м. Харкова про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого задовольнити. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМНУ» витрати на лікування потерпілого в сумі 1794,68 грн.
Витрати, пов*язані з залученням експерта в сумі 2347 грн. 20 коп. стягнути з ОСОБА_10 на користь держави в особі НДЕКЦ ГУ МВСУ в Харківській області.
Речові докази, а саме зрізи нігтьових пластин, здані до камери схову Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області знищити; 7 кухонних ножів, 2 штанів, футболку, куртку, кофту, гольф, здані до камери схову Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області - повернути законним володільцям, а при відмові отримати знищити. Речові докази, передані на відповідальне зберігання законному володільцю повернути законному володільцю. Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Судді

25.12.2015